УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

м. Київ

28.04.2021Справа № 910/2601/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінік.Про»
доАкціонерного товариства «Альфа Банк»
проприпинення порушення авторського права та стягнення 9 662 488,98 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:
від позивача:Мамуня О.С., Кулик Є.Ю.
від відповідача:Білоус О.Ю., Григориця В.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінік.Про» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа Банк» про припинення порушення авторського права та стягнення 9 662 488,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані ти, що відповідач без дозволу позивача використовує належний останньому об`єкт авторського права, у зв`язку з чим позивач просить заборонити відповідачу використання такого об`єкту та стягнути компенсацію у розмірі 9 662 488,98 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.03.2021.

15.03.2021 відповідачем до суду подано заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі Господарського суду міста Києва №910/14398/20.

Судове засідання 22.03.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Босого В.П. на лікарняному та було перенесено на 19.04.2021.

Протокольною ухвалою суду від 19.04.2021 в підготовчому засіданні оголошено перерву на 28.04.2021.

Представники позивача в судове засідання з`явилися, надали пояснення по справі та заперечення проти задоволення заяви про зупинення провадження у справі з огляду на відсутність об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи №910/14398/20.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали раніше подану заяву про зупинення провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що клопотання відповідача про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить суд:

- заборонити відповідачу використання у комп`ютерній програмі «ОК, Альфа!» комп`ютерної програми позивача, що була створена у березні 2020 року на виконання договору №18330 від 31.07.2018 про розробку нового функціоналу для програмного забезпечення «Омнікальна платформа онлайн-обслуговування клієнтів фінансових установ (система дистанційного обслуговування)» відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт у березні 2020 року від 31.03.2020;

- стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 9 662 488,98 грн.;

- зобов`язати відповідача не пізніше 5 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням у даній справі замовити публікацію в журналі «Новий час країни» про допущене порушення авторського права позивача.

Так, 31.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінік.Про» (ліцензіар) та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (ліцензіат) був укладений договір №17847, відповідно до умов якого ліцензіар надає ліцензіату дозвіл (ліцензію):

- на використання ліцензіатом на умовах, визначених даним договором, комп`ютерної програми «Омнікальна платформа онлайн-обслуговування клієнтів фінансових установ (система дистанційного обслуговування)», всіх компонентів (частин, модулів), з яких складається комп`ютерна програма, а також початкового коду комп`ютерної програми та технічної документації; та

- дозволяти ліцензіатом використання комп`ютерної програми іншим особам способами та на умовах, передбачених цією ліцензією (укладати з будь-якими особами субліцензійні договори (надавати субліцензії) на використання комп`ютерної програми).

Пунктом 4.7 вказаного договору передбачено, що строк, на який надаються передбачені цим договором права (повноваження, дозволи) на використання комп`ютерної програми та інші права, передбачені цим договором, починає обчислювати з дати, передбаченої п. 4.6 цього договору, та діють протягом необмеженого строку (в будь-якому випадку не менше ніж протягом всього передбаченого Законом України «Про авторське право і суміжні права» строку охорони авторського права на комп`ютерну програму, тобто до переходу комп`ютерної програми в суспільне надбання).

31.07.2018 між сторонами був укладений договір №18330 про розробку нового функціоналу для програмного забезпечення «Омнікальна платформа онлайн-обслуговування клієнтів фінансових установ (система дистанційного обслуговування)» (надалі - «Договір №18330»), за умовами якого відповідач доручає та зобов`язується приймати та оплачувати, а позивач бере на себе зобов`язання протягом строку дії цього договору виконувати для відповідача роботи: з розроблення нових компонентів програмного забезпечення; з доопрацювання програмного забезпечення, компонентів програмного забезпечення, нових компонентів програмного забезпечення та раніше розроблених (створених) доопрацьованих компонентів програмного забезпечення; з розробки технічної документації.

Підставою для звернення з даним позовом є порушення відповідачем майнових авторських прав позивача, що полягають у відтворенні відповідачем у своїй комп`ютерній програмі «ОК, Альфа!» програмного коду (функціоналу), створеного позивачем для відповідача в березні 2020 року.

Тобто, в предмет доказування у даній справі входить встановлення наявності чи відсутності факту використання відповідачем програмного коду (функціоналу), створеного позивачем для відповідача в березні 2020 року, в комп`ютерній програмі, права на яку належать позивачеві, а також правомірності нарахування позивачем компенсації за порушення його прав.

У позовній заяві позивач вказує, що винагорода, яку має сплатити відповідач позивачеві за надання права на використання програмного коду (нового функціоналу), який позивач створює для відповідача, включається до ціни робіт за відповідний місяць (тобто, березень 2020 року).

При цьому, розмір компенсації у даній справі позивачем розраховано як потроєну суму, яку б відповідач мав сплатити позивачеві у якості винагороди за використання його програми в березні 2020 року згідно умов Договору №18330.

Відповідно до п. г ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторські і суміжні права» суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

За змістом абз. 2 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторські і суміжні права» при визначенні розмірів збитків, які мають бути відшкодовані особі, права якої порушено, а також для відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд зобов`язаний виходити із суті порушення, майнової і моральної шкоди, завданої особі, яка має авторське право і (або) суміжні права, а також із можливого доходу, який могла б одержати ця особа. У розмір збитків, завданих особі, права якої порушено, додатково можуть бути включені судові витрати, понесені цією особою, а також витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката.

Таким чином, для визначення розміру компенсації суд зобов`язаний встановити розмір винагороди, яку відповідач мав сплатити на користь позивача згідно обсягу наданих у березні 2020 року послуг за Договором №18330.

В той же час, на розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/14398/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінік.Про» до Акціонерного товариства «Альфа Банк» про стягнення 3 439 669,60 грн., предметом позовних вимог у якій є стягнення з відповідача заборгованості за Договором №18330 у зв`язку з виконанням позивачем робіт у березні 2020 року.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Фінік.Про» посилається на те, що ним в березні 2020 року на підставі отриманих доручень (заявок) від відповідача заявок було виконано роботи, що відображені в акті прийому-передачі виконаних робіт у березні 2020 року.

В свою чергу, відповідач не погоджується з доводами позивача щодо підтвердження замовлення та виконання робіт, які відображені в наданих позивачем Табелі обліку робочого часу за березень 2020 та в акті прийому-передачі виконаних робіт у березні 2020 року.

Таким чином, в межах справи №910/14398/20 будуть досліджуватися обставини надання позивачем та отримання відповідачем послуг згідно умов Договору №18330, їх обсяг та вартість.

Відтак, саме від висновків суду у справі №910/14398/20 щодо встановлення вартості робіт, що були виконані позивачем у березні 2020 року, буде залежати встановлення розміру збитків позивача, заявлених до стягнення з відповідача у даній справі.

В той же час, вказані обставини не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі, оскільки суд обмежений імперативними приписами ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з`ясовує, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про існування об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи Господарського суду міста Києва №910/13667/19.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи

За таких обставин, до набрання законної сили рішенням у справі Господарського суду міста Києва №910/14398/20, розгляд даної справи підлягає зупиненню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 227, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у даній справі до набрання рішенням у справі Господарського суду міста Києва №910/14398/20 законної сили.

2. Зобов`язати сторони повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повна ухвала складена 30.04.2021.

Суддя В.П. Босий