ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021м. ДніпроСправа № 904/262/20

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П. при секретарі судового засідання Юрченко В.В. розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальність "Прайд", м. Воронеж, Воронезька область, Російська Федерація

про стягнення заборгованості за зовнішньоекономічним контрактом в сумі 4 906 942,39 руб., що є еквівалентом 1 917 436,81 грн.

Представники:

від позивача: Казанцев С.В.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" звернулось з позовною заявою до Господарського суду Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальність "Прайд" про стягнення заборгованості в сумі 4 906 942,39 руб., що є еквівалентом 1 917 436,81 грн. відповідно до курсу НБУ станом на 13.01.2020.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем умов контракту N 120815-2 від 12.08.2015 в частині оплати поставленого товару.

Також Позивач в доведення належної підсудності спору надав такі пояснення.

18 жовтня 2016 року Сторони уклали додаткову угоду до Контракту про арбітраж (арбітражне застереження), якою визначили договірну підсудність та право, яке буде застосовуватися при вирішення спорів між сторонами.

Так, відповідно до пунктів 10.1.-10.3. Контракту (зі змінами, внесеними згідно Додаткової угоди № 6 від 18.10.2016 року до Контракту № 120815-2 від 12.08.2015 року), всі розбіжності, що виникають внаслідок або у зв`язку з цим Контрактом, можуть вирішуватися шляхом переговорів між Сторонами.

Будь-який спір, що виникає у зв`язку з виконанням цього Контракту, підлягає передачі на розгляд і остаточне його вирішення до Господарського суду Дніпропетровської області.

При вирішенні спору Сторони керуються нормами матеріального і процесуального права України. Мова арбітражу українська. Рішення суду буде остаточним і обов`язковим для обох Сторін.

В силу ст. ст. 38, 39 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Будь-які спори щодо застосування положень цього Закону та законів, прийнятих на виконання цього Закону, можуть бути предметом розгляду в господарських судах, якщо сторонами у справі виступають юридичні особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Згідно з абз. 6 ч. 1 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій» № 04-5/608 від 31.05.2002 року (із змінами та доповненнями), якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право») спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу III ГПК.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЗУ «Про міжнародне приватне право», у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Тому ухвалою суду від 17.01.2020 прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28.04.2020.

Ухвалою суду від 17.01.2020 у зв`язку з необхідністю забезпечення своєчасного повідомлення учасника судового процесу про час і місце розгляду справи та зверненням із судовим дорученням про надання правової допомоги до Арбітражного суду Воронезької області було зупинене провадження у справі N 904/262/20 на період виконання судового доручення до 28.04.20.

Ухвалою суду від 28.04.2020 р. поновлено провадження у справі N 904/262/20.

Ухвалою суду від 28.04.2020 р. відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 30.06.2020 р.

Ухвалою суду від 28.04.2020 р. у зв`язку з необхідністю забезпечення своєчасного повідомлення учасника судового процесу про час і місце розгляду справи та зверненням із судовим дорученням про надання правової допомоги до Арбітражного суду Воронезької області зупинено провадження у справі до 30.06.2020р.

Ухвалою суду від 15.03.2021р. поновлено провадження у справі № 904/262/20.

Ухвалами суду від 30.06.2020р поновлено провадження по справі, закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні на 16.12.2020р. та зупинено провадження у справі до 16.12.2020р., для можливості своєчасного повідомлення учасників судового процесу про час і місце розгляду справи та направлення доручення про вручення документів Арбітражному суду Воронезької області.

Ухвалою суду від 15.02.2021р. поновлено провадження у справі № 904/262/20 з 15.02.2021р., призначено розгляд справи по суті на 15.03.2021р.

Ухвалами суду від 15.03.2021р. відкладено розгляд справи по суті на 13.05.2021р. та зупинено провадження у справі для можливості своєчасного повідомлення учасників судового процесу про час і місце розгляду справи та направлення доручення про вручення документів Арбітражному суду Воронезької області.

Ухвалою суду від 13.05.2021р. поновлено провадження по справі № 904/262/20.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося з відміткою про отримання ухвали суду.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» було укладено Контракт № 120815-2 від 12 серпня 2015 року, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується виготовити і поставити, а Покупець (Відповідач) оплатити і прийняти, запасні частини, іменовані по тексту «товар», згідно специфікації, що є невід`ємною частиною цього Контракту (пункт 1.1. Контракту).

Згідно з ч.1 ст.265 ГК України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи, що Договір між Позивачем та Відповідачем був укладений з метою здійснення підприємницької діяльності, то на нього розповсюджуються положення про договір поставки.

Згідно з пунктом 2.1. Договору конкретна кількість товару вказується в специфікаціях та супровідних документах.

Відповідно до пункту 3.1. Договору Товар поставляється на адресу Покупця на умовах, зазначених у специфікаціях.

Згідно з пунктом 4.1. Договору ціни на окремі найменування товару вказуються в Специфікаціях.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що приймання-здача товару за кількістю проводиться відповідно до товаросупровідних документів, а за якістю згідно з документами якості, виданими виробником, і візуального огляду товару.

Відповідно до пункту 6.3. Договору Постачальник при відвантажені продукції надає Покупцю наступні документи: сертифікат якості; оригінал договору; оригінал рахунку-фактури; пакувальний лист; сертифікат походження за формою СТ-1.

Пунктом 5.1. Договору зазначено, що платіж за цим Контрактом проводиться на протязі 30 календарних днів з дати поставки товару, який вказується у Специфікаціях, шляхом банківського переказу суми за партію товару, що поставляється, з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Постачальника.

Згідно з пунктом 5.2. Договору Валютою платежу за цим Контрактом RUB (Російський рубль).

Відповідно до пункту 5.4. Договору, витрати, пов`язані з перерахуванням Покупцем грошей на рахунок Постачальника за цим Контрактом несе Покупець. Зобов`язання Покупця з оплати вважаються виконаними після зарахування на розрахунковий рахунок Постачальника всієї вартості Товару, вказаної у Специфікаціях.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з січня 2019 року по вересень 2019 року постачальником за специфікаціями № 32 від 24.01.2019 року, № 31 від 01.11.2018 року, №33 від 25.01.2019 року, № 34 від 06.03.2019 року, № 35 від 18.04.2019 року, № 36 від 12.09.2019 року здійснено поставку 6 партій Товару на загальну суму 5 191 677,00 рос. руб., які були прийняті Покупцем без зауважень та рекламацій, що підтверджується вантажною митною декларацією (форма МД-2) № UA110180/2019/401613, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 010219-1 від 01.02.2019 року, інвойсом № 0102-1 від 01.02.2019 року, за якими товар на суму1 000 400,00 рос. руб., відвантажено 29.01.2019 року, строк оплати яких настав 28.02.2019 року; вантажною митною декларацією (форма МД-2) № UA110180/2019/401108, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 261704 від 25.01.2019 року, інвойсом № 2501-1 від 25.01.2019 року, за якими товар на суму1 097 472,00 рос. руб., відвантажено 04.02.2019року, строк оплати яких настав 06.03.2019 року, вантажною митною декларацією (форма МД-2) № UA110180/2019/402601, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 167554 від 15.02.2019 року, інвойсом № 1502-1 від 15.02.2019 року, за якими товар на суму 856 320,00 рос. руб., відвантажено 18.02.2019 року, строк оплати яких настав 20.03.2019 року; вантажною митною декларацією (форма МД-2) № UA110180/2019/403966, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 525026 від 11.03.2019 року, інвойсом № 1103-1 від 11.03.2019 року, за якими товар на суму 238 560,00 рос. руб., відвантажено 13.03.2019 року, строк оплати яких настав 23.03.2019 року, вантажною митною декларацією (форма МД-2) № UA110180/2019/408136, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 170519-1 від 17.05.2019 року, інвойсом № 1705-1 від 17.05.2019 року, за якими товар на суму 1 053 430,00 рос. руб., відвантажено 20.05.2019 року, строк оплати яких настав 04.07.2019 року; вантажною митною декларацією (форма МД-2) № UA110180/2019/416449, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 0099266 від 27.09.2019 року, інвойсом № 2709-3 від 27.09.2019 року, за якими товар на суму 945 495,00 рос. руб., відвантажено 30.09.2019 року, строк оплати яких настав 20.10.2019 року.

Частина 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положення ч.1 ст.530 ЦК України передбачають, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на 01.01.2019 року у Відповідача вже існувала заборгованість перед Позивачем за Контрактом у розмірі 4 834 668,00 рос. руб., що підтверджується підписаними сторонами Актами звірки взаємних розрахунків за період: 4 кв. 2018 року та 1 кв. 2019 року.

Позивачем надано докази, що в 2019 році Відповідачем здійснено наступні платежі за Контрактом 17.01.2019 року 2 470 000,00 рос. руб.;24.01.2019 року 700 000,00 рос. руб.;21.02.2019 року 1 845 400,00 рос. руб.;11.11.2019 року 1 010 945,00 рос. руб.

Відтак, станом на 13.01.2020 року сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за Контрактом по спірним Специфікаціям складає4 000 000,00 рос. руб.

Таким чином, судом встановлено, що станом на 13.01.2020 року Відповідач не виконав взяті на себе за Контрактом обов`язки з оплати поставленого Позивачем Товару, у зв`язку з чим у Позивача виникло право вимагати від Відповідача виконати його договірні зобов`язання та оплатити Товар, а у Відповідача, відповідно, виник обов`язок сплатити Позивачу вартість поставленого Товару, що дорівнює 4 000 000,00 рос. руб. та еквівалентно 1 563 040,00 грн. (один мільйон п`ятсот шістдесят три тисячі сорок гривень 00 копійок) за курсом НБУ станом на 13.01.2020 року дату подачі позовної заяви (10 рос. руб. = 3,9076 грн.).

Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 1 563 040,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивач у даній позовній заяві також просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 317 680,44 грн. станом на 11.01.2020 року.

Суд, розглянувши заявлену позовну вимогу зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1. ст.216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Судом здійснено перерахунок заявленої до стягнення пені за допомогою системи "Законодавство" та встановлено, що розрахунок пені виконаний позивачем вірно, а отже позовна вимога про стягнення пені в розмірі 317 680,44 грн. станом на 11.01.2020 року підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 36 716,37грн. 3 % річних станом на 11.01.2020 року.

Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд, перерахувавши згідно системи "Законодавство" розрахунок 3 % річних наданий позивачем, встановив, що він є обґрунтованим, а отже стягненню з відповідача підлягає 3 % річних станом на 11.01.2020 року в сумі 36 716,37 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПРАЙД (ИПН: 366401001, м. Воронеж, Російська Федерація) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛКТРО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД () заборгованість за Контрактом № 120815-2 від 12.08.2015 року у розмірі 4 000 000,00 рос. руб. (чотири мільйони російських рублів 00 копійок), що еквівалентно 1 563 040,00 грн. (один мільйон п`ятсот шістдесят три тисячі сорок гривень 00 копійок) згідно курсу Національного банку України станом на 13.01.2020 року, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 93 961,43 рос. руб. (дев`яносто три тисячі дев`ятсот шістдесят один рубль 43 копійки), що еквівалентно 36 716,37 грн. (тридцять шість тисяч сімсот шістнадцять гривень 37 копійок) та пеню у розмірі 812 980,96 рос. руб. (вісімсот дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят рублів 96 копійок), що еквівалентно 317 680,44 грн. (триста сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят гривень 44 копійок) та судові витрати у розмірі 28 761,55 грн. (двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят одна гривня 55 копійок).

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 17.05.2021р.

Суддя С.П. Панна