РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2021Справа № 903/815/20

За позовом Приватного акціонерного товариства "Об`єднання "Прогрес";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо";

про стягнення 300 000,00 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Шимов А. В., адвокат, довіреність № 5 від 01.02.2021 р.;

Від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.11.2020 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна Приватного акціонерного товариства "Об`єднання "Прогрес" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" про стягнення 300 000,00 грн заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 9/19 від 28.11.2019 та розірвання даного договору.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.11.2020 постановлено справу № 903/815/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Об`єднання "Прогрес" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" про стягнення 300 000,00 грн та розірвання договору оренди направити за територіальною підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Об`єднання "Прогрес" залишено без руху, надано позивачеві строк для виправлення встановлених судом недоліків.

До господарського суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі № 903/815/20 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 09.02.2021 року.

Через відділ діловодства господарського суду 01.02.2021 від представника позивача надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду в частині розірвання договору оренди нежитлового приміщення магазину «Дулово» № 9/19 від 28 листопада 2019 року

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу;.

Приймаючи до уваги, що вищевказана заява позивача не суперечить вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти її до розгляду, у зв`язку з чим спір у даній справі вирішується в межі вимог про стягнення з

Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» на користь Приватного акціонерного

товариства «Об`єднання «Прогрес» 300 000, 00 грн. боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу № 903/815/20 до судового розгляду по суті на 30.03.2021 р.

У судовому засіданні 30.03.2021 оголошено перерву в слуханні справи до 20.04.2021 р.

Під час розгляду спору по суті 20.04.2021 р. представник позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача судове засідання 20.04.2021 не з`явився, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

28 листопада 2019 року між ПрАТ „Об`єднання „Прогрес" і товариством з обмеженою відповідальністю «ГІППО» було укладено договір оренди нежитловбго приміщення магазину «Дулово» № 9/19, що знаходиться за адресою: м. Шепетівка, пр. Миру буд. № 20.

Відповідно до п. 3.1 вище вказаного Договору оренди нежитлового приміщення, орендна плата за користування об`єктом оренди за місяць оренди становить 100 000, 00 (сто тисяч) гривень щомісячно (в т.ч. ПДВ.).

Відповідно до п. 3.2 вище вказаного Договору Орендар починає сплачувати орендну плату Орендодавцю починаючи з 01 січня 2020 року і до закінчення терміну оренди приміщення.

Відповідно до п 6.1. договору, даний Договір набирає юридичної сили з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін, скріплення печатками Сторін, і діє по 31 грудня 2020 року включно.

Відповідно до п. 4.1 вище вказаного Договору об`єкт оренди передається Орендареві відповідно до Акту приймання передачі нежитлового приміщення.

Відповідно до п. 4.2 вище вказаного Договору акт приймання передачі до даного договору з підписами та печатками представників сторін є документом, який свідчить про передачу Об`єкта оренди Орендареві.

На виконання умов Договору оренди №9/19 від 28.11.2019 року між Позивачем та Відповідачем було складено акт прийому-передачі нежитлового приміщення від 01 січня 2020 року на підставі якого Позивач передав, а Відповідач отримав вказане у Договорі оренди нежитлове приміщення .

У матеріалах справи наявні копії актів здачі - приймання робіт (надання послуг), які підписані сторонами без заперечень, відповідно до яких ПрАТ «Об`єднання «Прогрес» надало, а товариство з обмеженою відповідальністю «ГІППО» прийняло послуги з оренди приміщення на загальну суму 1 000 000,00 грн.

Позивач зазначає, що в порушення договірних умов, відповідач не здійснив повної оплати вартості оренди за договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на день розгляду справи становить 300 000,00 гривень.

Внаслідок укладення договору поставки між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідач контррозрахунку заявленої до стягнення суми основного боргу до суду не надав та не надіслав.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідач заявлені вимоги не заперечив, обставин прострочки оплати за договором оренди в сумі 300 000,00 грн. не спростував, а тому, при розгляді заявленого спору суд вважає за належне керуватися наявними у справі доказами.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості за договором оренди суду не надано, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення 300 000,00 грн. заборгованості, а відповідач належними і допустимими доказами не довів суду належного виконання ним своїх зобов`язань, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу за договором оренди № 9/19 від 28.11.2019р у сумі 300 000,00 грн. визнаються судом такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" (01042, місто Київ, провулок Новопечерський, будинок 19/3, корпус 2, кабінет 33, ідентифікаційний код 32650231) на користь Приватного акціонерного товариства "Об`єднання "Прогрес" (30000, Хмельницька обл., м. Славута, вул. Привокзальна, буд. 66, ідентифікаційний код 03587448) заборгованість в розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп. та 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.05.2021 р.

Суддя О.В. Мандриченко