ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року Справа № 915/297/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй-Бьюти» (вул. Буніна, 21, м. Одеса, Одеська область, 65026)

про: стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача про стягнення збитків в сумі 88676,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при включенні до актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) з установлення залізобетонних опор додатково застосовано РЕКНр ЕЗЗ-120-5 "Розвезення по трасі залізобетонних стояків опор для ВЛ 0.38 кВ", ЕЗЗ-120-6 "Розвезення по трасі залізобетонних стояків опор для ВЛ 6-10 кВ, СК 105", ЕЗЗ-120-10 "Розвезення по трасі матеріалів (траверси, деталі кріплення, штирі, ізолятори та ін) для ВЛ 0,38 кВ", що призвело до подвійного врахування підрядником робіт з внутрішньобудівельного транспортування будівельних матеріалів та відповідно до завищення вартості будівельних робіт з установлення залізобетонних опор за договором №11-152 на загальну суму 88676,36 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2021, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/297/21 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 29 ГПК України та положення п. 1 договору підряду №11-152 від 17.03.2016, даний спір підсудний Господарському суду Миколаївської області.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №915/297/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами, встановлено відповідачеві 5-денний строк від дня отримання даної ухвали для подання до суду заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті справи.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, відзиву на позов не надав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення: адресат не відомий".

Разом з цим, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 28.04.2021 року, місцезнаходженням відповідача є 65026, Одеська область, м. Одеса, вул. Буніна, 21.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи, що відповідач не заперечив про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом на подання відзиву по суті позовних вимог, жодних заяв або клопотань, в тому числі щодо неможливості захисту своїх прав та законних інтересів в умовах карантину, на розгляд суду не подав, суд, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду справи, вважає обґрунтованим постановлення рішення в цій справі у строк, визначений ст. 248 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд встановив.

17.03.2016 між Акціонерним товариством «Миколаївобленерго» (далі -позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй-Бьюти» (далі відповідач) укладено договір підряду №11-152, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується власними силами зі своїх матеріалів виконати наступні роботи «реконструкція ПЛ-10 кВ ф. Лівобережний з реконструкцією ПЛ-0,4 кВ від КТП-585, ЗТП-982 в с. Кінецпіль Первомайського району Миколаївської області (далі - об`єкт) відповідно до затвердженої кошторисної документації, а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість у порядку і строки, визначені цим договором (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору, Підрядник повинен виконати передбачені цим Договором роботи, якість яких відповідає умовам кошторисної документації, а також вимогам державних стандартів України.

Відповідно до п. 3.1. Договору підрядник приступає до виконання робіт, передбачених цим Договором впродовж 5 ти робочих днів з моменту отримання передплати згідно п. 4.2.1 данного Договору. Строк виконання робіт: 3-4 квартал 2016 року, але не пізніше 31.12.2016 (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору ціна договору становить 3635000,00грн., окрім цього 20% ПДВ в сумі 727000грн., а всього 4362000,00 грн. з ПДВ, згідно договірної ціни, яка є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п 4.2.1. п. 4.2.2. п. 4.2. Договору розрахунок здійснюється замовником у наступному порядку:

- передплата у розмірі 50% ціни Договору, на підставі рахунку протягом 30-ти банківських днів з моменту підписання сторонами цього Договору;

- після виконання робіт у повному обсязі остаточний розрахунок здійснюється на підставі рахунку та Довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), складеної за актом приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2В), протягом 30 календарних днів після підписання акта замовником.

Відповідно до п. 5.1 Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками і діє до 31.01.2017.

Позивачем сплачено відповідачу за вказаним вище договором вартість фактично виконаних робіт в сумі 4 362 000грн., що підтверджується Довідкою про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) за листопад 2016, складеною за актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) та платіжними дорученнями (а.с 53-55).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме Договірної ціни на реконструкцію ПЛ-10 кВ ф. Лівобережний з реконструкцією ПЛ-0,4 кВ від КТП-585, ЗТП-982 в с Кінецпіль Первомайського району Миколаївської області (а.с. 10), локальних кошторисів на будівельні роботи № 2-1-1, № 2-1-2, № 2-1-3, № 2-1-4, № 2-1-6, № 2-2-1, № 2-2-2, № 2-2-3, № 2-2-4, № 2-2-5, № 2-2-6 (а.с. 11-26), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2016 (а.с. 34), акти приймання виконаних будівельних робіт №1, № 2, № 3, № 4, № 5 за листопад 2016 форми №КБ-2в та актів № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за листопад 2016 (а.с.35-52), відповідач на виконання умов договору виконав роботи визначені п.1.1 договору, які без будь-яких заперечень чи зауважень прийняті позивачем, що підтверджується вищеперелічиними документами.

Водночас, як вказує позивач в період 19.12.2017 по 26.12.2017 Південним офісом Державної аудиторської служби України проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, що підтверджується актом ревізії фінансово-господарської діяльності АТ «Миколаївобленерго» за період з 01.01.2016 по 30.09.2017 від 03.01.2018 №15-14-11/1. Під час ревізії Держаудитслужбою встановлено, що під час проведення ремонтних робіт за договором №11-152, при виконанні робіт з установлення залізобетонних опор, ТОВ «Строй-Бьюти» застосовано РЕКНр ЕЗЗ-103-1 «Установлення залізобетонних одностоякових опор для ВЛ 0,38 кВ і 6-10 кВ (з траверсами)», ЕЗЗ-103-2 «Установлення залізобетонних одностоякових опор з одним підкосом для ВЛ 0,38 кВ і 6-Ю кВ (з траверсами)», ЕЗЗ-103-4 «Установлення залізобетонних одностоякових опор з одним підкосом для спільного підвішування проводів ВЛ 0,38 кВ і 6-10 кВ», ЕЗ-103-5 «Установлення залізобетонних одностоякових опор з одним підкосом для спільного підвішування проводів ВЛ 0,38 кВ і 6-Ю кВ» зі збірника 33 «Лінії електропередачі» ДСТУ БД.2.2-33:2012, в п. 1.1.4 якого зазначено, що норми збірника 33 передбачають повний комплекс основних, допоміжних та супутніх робіт, включаючи: переходи робітників і переміщення будівельних машин і механізмів від пікету до пікету; втрати матеріалів та конструкцій, передбачені нормами втрат; підтягування опор та конструкцій до місця їх установки; нумерацію опор, кріплення плакатів безпеки, попереджувальні написи; матеріали для захисту з врахуванням їх оборотності при улаштуванні переходів через перешкоди. Тоді як, Підрядником при включенні до актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) робіт з установлення залізобетонних опор додатково застосовано РЕКНр ЕЗЗ- 120-5 «Розвезення по трасі залізобетонних стояків опор для ВЛ 0,38 кВ», ЕЗЗ-120-6 «Розвезення по трасі залізобетонних стояків опор для ВЛ 6-10 кВ, СК 105», ЕЗЗ-120-10 «Розвезення по трасі матеріалів (траверси, деталі кріплення, штирі, ізолятори та ін.) для ВЛ 0,38 кВ», чим порушено вимоги п. 1.1.4 ДСТУ Б Д.2.2-33:2012 та п. 4.4.2.2 Настанови щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва (ДСТУ-Н Б Д. 1.1- 2:2013), в якому обумовлено, що вивантаження на приоб`єктному складі та внутрішньобудівельне транспортування (як горизонтальне, так і вертикальне) будівельних матеріалів, виробів, конструкцій від приоб`єктного складу до місця встановлення, монтажу чи використання в діло враховано ресурсними елементними кошторисними нормами.

Пунктом 1.1.4 ДСТУ БД.2.2-33:2012 Ресурсні елементні кошторисні норми на будівельні роботи «Лінії електропередачі» (Збірник 33) вказано, що норми зазначеного збірника передбачають повний комплекс основних, допоміжних, супутніх робіт (крім перелічених у п. 1.1.8).

В пункті 1.1.8 ДСТУ БД.2.2-33:2012 Ресурсні елементні кошторисні норми на будівельні роботи «Лінії електропередачі» (Збірник 33) перелічені не передбачені нормами роботи, витрати на які повинні враховуватись в главі 9 зведеного кошторисного розрахунку окремим розрахунком з оплатою їх за фактично виконані роботи, а саме: водовідлив; гідроізоляція фундаментів і додаткова гідроізоляція стояків залізобетонних опор в агресивному середовищі; транспортування конструкцій і матеріалів до траси по дорогах загального користування чи відомчих (в т. ч. співпадаючих з напрямком траси) і по трасі в умовах бездоріжжя: підвішування дротів і тросів ВЛ1150 кВ; переміщення машин і механізмів (крім механізованого знаряддя виробництва) від місця роботи на трасі до місця нічної стоянки.

Водночас, жодні із цих застережень технічної частини ДСТУ БД 2.2-33:2012, пов`язаних із ускладненими умовами будівництва, під час виконання робіт за договором позивача з відповідачем не мали місця.

Так, відповідно до п.4.4.2.2 ДСТУ-Н БД 1.1-2:2013 «Настанова щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва» вивантаження на приоб`єктному складі та внутрішньобудівельне транспортування (як горизонтальне, так і вертикальне) будівельних матеріалів, виробів, конструкцій від приоб`єктного складу до місця встановлення, монтажу чи використання в діло враховано ресурсними елементними кошторисними нормами за винятком випадків, застережених у технічних частинах збірників ресурсних елементних кошторисних норм.

При цьому, відповідачем при включенні до актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) робіт з установлення залізобетонних опор додатково застосовано РЕКНр ЕЗЗ-120-5 «Розвезення по трасі залізобетонних стояків опор для ВЛ 0,38 кВ», ЕЗЗ-120-6 «Розвезення по трасі залізобетонних стояків опор для ВЛ 6-10 кВ, СК 105», ЕЗЗ-120-10 «Розвезення по трасі матеріалів (траверси, деталі кріплення, штирі, ізолятори та ін.) для ВЛ 0,38 кВ».

Зазначене призвело до подвійного врахування Підрядником робіт з внутрішньобудівельного транспортування будівельних матеріалів (стояків, траверсів, деталей кріплення та ін.) та відповідно до завищення вартості будівельних робіт з установлення залізобетонних опор за договором №11-152 на загальну суму 88 676,36грн.(з ПДВ). Копія реєстру завищення вартості будівельних робіт з установлення залізобетонних опор за договором від 17.03.2016 № 11-152 складеного Держаудитслужбою додається (додаток № 15 до акту перевірки).

Таким чином, як вказує позивач, загалом AT «Миколаївобленерго» в порушення вимог п. 5.3.1.4 ДСТУ БД. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», п. 4.4.2.2 ДСТУ-Н БД.1.1-2:2013 «Настанова щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва», п. 1.1.4 ДСТУ БД.2.2-33:2012 «Ресурсні елементні кошторисні норми на будівельні роботи» здійснено оплату на користь ТОВ «Строй-Бьюти» завищеної вартості будівельних робіт на суму 88 676,36 грн.

Внаслідок вищевказаного порушення позивачу завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 88 676,36 грн (з ПДВ).

12.02.2018 позивач отримав вимогу Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області від 07.02.2018 року № 15-14-05-14-14/497 про усунення порушень, що відображені в акті ревізії від 03.01.2018 № 15-14-11/1 виявлених за результатами проведеної планової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Товариства за період з 01.01.2016 по 30.09.2017 (далі - акт ревізії), в тому числі, за договором підряду від 17.03.2016 № 11-152 укладеним між ПАТ «Миколаївобленерго» та ТОВ «Строй-Бьюти» на проведення робіт з реконструкції ПЛ-10 кВ ф. Лівобережний з реконструкцією ПЛ-0,4 кВ від КТП-585, ЗТП-982 в с. Кінецьпіль Первомайського району, Миколаївської області.

21.02.2018 позивач за вих. № 01/26-1506 направив відповідачу претензію в якій просив перерахувати на рахунок позивача кошти в сумі 88 676,36 грн.

Відповіді на вказану претензію позивач від відповідача не отримав.

Оцінюючи доводи позивача, господарський суд виходить з такого тлумачення положень чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 181 ГК України, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно до ч. 7 ст. 179 ГПК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Частиною 1 ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами ч. 1 ст. 843, ст. 844 ЦК України у договорі підряду встановлюється ціна роботи або спосіб її визначення, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Частиною 2 статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно положень статті 224 ГК України, які узгоджуються з положеннями статті 623 ЦК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У господарських правовідносинах під збитками розуміються витрати, зроблені уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які уповноважена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2 статті 224 ГК України).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Як у випадку невиконання договору, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство, як правило, виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (статті 614 та 1166 ЦК України).

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. При цьому такий зв`язок між порушенням та збитками має бути прямим та безпосереднім.

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд зазначає, що під матеріальними збитками слід розуміти втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Водночас, позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачем при включенні до актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) робіт з установлення залізобетонних опор додатково застосовано РЕКНр ЕЗЗ-120-5 «Розвезення по трасі залізобетонних стояків опор для ВЛ 0,38 кВ», ЕЗЗ-120-6 «Розвезення по трасі залізобетонних стояків опор для ВЛ 6-10 кВ, СК 105», ЕЗЗ-120-10 «Розвезення по трасі матеріалів (траверси, деталі кріплення, штирі, ізолятори та ін.) для ВЛ 0,38 кВ», зазначене призвело до подвійного врахування Підрядником робіт з внутрішньобудівельного транспортування будівельних матеріалів (стояків, траверсів, деталей кріплення та ін.) та відповідно до завищення вартості будівельних робіт з установлення залізобетонних опор за договором №11-152 на загальну суму 88 676,36грн.(з ПДВ).

Згідно з статтею 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Суд зазначає, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст. 11 ЦК кодексу України. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Загальна умова ч.1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі №6-88цс13, від 02.09.2014 у справі №910/1620/13, від 14.10.2014 у справі №922/1136/13 та від 25.02.2015 у справі №910/1913/14, від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що грошові кошти в сумі 88676,36 грн. були отримані відповідачем на виконання укладеного з позивачем договору, що вказує на те, що кошти були набуті відповідачем за достатньої (належної) правової підстави.

З огляду на викладене, враховуючи те, що правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а тому договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо вимоги повернення відповідачем на користь позивачем отриманих коштів по договору.

При цьому, встановлена між сторонами договору ціна на реконструкцію ПЛ-10 кВ ф. Лівобережний з реконструкцією ПЛ-0,4 кВ від КТП-585, ЗТП-982 в с Кінецпіль Первомайського району Миколаївської області (а.с. 10), який без зауважень та заперечень підписано сторонами, узгоджено локальними кошторисами на будівельні роботи № 2-1-1, № 2-1-2, № 2-1-3, № 2-1-4, № 2-1-6, № 2-2-1, № 2-2-2, № 2-2-3, № 2-2-4, № 2-2-5, № 2-2-6 (а.с. 11-26) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (а.с. 34).

Окрім цього, актами приймання виконаних будівельних робіт №1, № 2, № 3, № 4, № 5 за листопад 2016 форми №КБ-2в (а.с.35-38) та актами № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за листопад 2016 підтверджується, що у замовника відсутні будь-які зауваження щодо якості виконаних робіт та строків їх виконання, що в свою чергу виключає порушення відповідачем умов договору та можливість завдання позивачу збитків в якості завищення вартості робіт.

Суд звертає увагу на те, що у відповідності до положень ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Водночас, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Отже, правових підстав для задоволення позовних вимог АТ "Миколаївобленерго", які за своєю суттю є вимогою щодо зменшення ціни вже виконаного сторонами договору, немає.

Також, суд враховує і те, що вимога про усунення порушень від 07.02.2018 та акт ревізії №15-14-11/1 від 03.01.2018 фінансово-господарської діяльності АТ «Миколаївобленерго» за період з 01.01.2016 по 30.09.2017 не є належним, допустимим та достатнім доказом в розумінні ст. ст. 76, 77, 79 ГПК України здійснення завищення вартості робіт, оскільки такий акт не є первинним документом та не носить обов`язковий характер. Крім того, суд враховує і те, що за умови існування між сторонами договірних відносин, посилання позивача як на підставу задоволення позовних вимог на те, що у довідці зазначено виявлені порушення - є необґрунтованим, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору, а лише можуть бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому законом порядку, про що вказано в вимозі про усунення порушень від 07.02.2018.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини зокрема згідно Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Заява № 63566/00) п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23).

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що позовні вимоги не можуть бути визнані обґрунтованими, а відтак позов не підлягає задоволенню.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України, відповідно до якої, у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 13-15, 41- 46, 74, 75, 76, 77, 80, 86, 129, 207, 233, 237-241, 248, 252 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

3. Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Судове рішення складено та підписано судом 14.05.2021.

Суддя В.О. Ржепецький