РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.05.2021Справа № 910/3366/21

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу № 910/3366/21

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 155 253,25 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 155 253,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства здійснено незбережне перевезення вантажу, що призвело до фіксування вказаного порушення зі складанням комерційних актів № 388103/425, № 388103/422, №388103/423, № 388103/424, № 388103421, № 388103/486, № 388103/№ 388103/488, №388103/489, № 388103/484, № 388103/485, № 388103/487, № 388103/490, № 388103/521, №388103/523, № 388103/522, № 388103/522, № 388103/527, № 388103/524, № 388103/531, №388103/525, № 388103/526, № 388103/519, № 388103/510, № 388103/511, № 388103/509, №388103/513, № 388103/512, № 388103/500, № 388103/498, № 388103/497, № 388103/499, №388103/503, № 388103/504, № 388103/501, № 388103/502, № 410006/160/505, №410006/160/506 та заподіяння позивачу збитків у вигляді вартості втраченого майна на загальну суму 155 253,25 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.03.2021 відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

05.04.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування у АТ ДТЕК «Західенерго» доказів, а саме платіжних доручень, що підтверджують оплату АТ ДТЕК «Західенерго» вартості поставленого вугілля за спірним залізничними накладними, та відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що при розрахунку вартості втраченого вантажу має бути застосований коефіцієнт 2% норми недостачі, а у вагоні №53508727 позивач здійснив недовантаження.

11.05.2021 від позивача надійшли письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2021 відмовлено в задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" про витребування доказів.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року вантажовідправником - Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" на адресу теплової електростанції ВП «ДТЕК Бурштинська ТЕС» АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» було направлено вантаж - вугілля кам`яне марки г-газовий, за залізничними накладними №№47598198, 47598396, 45059300, 45100369 (досилочна), 45059292, 45059284, 45285855, 45285897, 45313640, 45374915, 45223112, 45147980, 45143534, 45143526, 45096807.

Під час перевезення вагонів на станції Знам`янка Одеської залізниці та після прибуття вагонів на станцію Бурштин Львівської залізниці працівниками залізниці проведено перевірку стану вантажу та виявлена нестача кам`яного вугілля, про що було складено комерційні акти за №388103/425, №388103/422, №388103/423, №388103/424, №388103/421, №388103/486, №410006/160/505, №388103/488, №388103/489, №410006/160/506, №388103/484, №388103/485, №388103/487, №388103/490, №388103/521, №388103/523, №388103/522, №388103/527, №388103/524, №388103/531, №388103/525, №388103/526, №388103/519, №388103/510, №388103/511, №388103/509, №388103/513, №388103/512, №388103/500, №388103/498, №388103/497, №388103/499, №388103/503, №388103/504, №388103/501, №388103/502.

Позивач зазначив, що оскільки відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з цим у нього виник обов`язок відшкодувати позивачу збитки у розмірі 155 253,25 грн, заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних №№47598198, 47598396, 45059300, 45100369 (досилочна), 45059292, 45059284, 45285855, 45285897, 45313640, 45374915, 45223112, 45147980, 45143534, 45143526, 45096807.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У відповідності до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Як встановлено судом, ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" здійснило відправлення по залізничним накладним №№47598198, 47598396, 45059300, 45100369 (досилочна), 45059292, 45059284, 45285855, 45285897, 45313640, 45374915, 45223112, 45147980, 45143534, 45143526, 45096807

з вугіллям кам`яним одержувачу ВП «ДТЕК Бурштинська ТЕС» АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО».

При надходженні вагонів на станції Знам`янка Одеської залізниці та Бурштин Львівської залізниці працівниками залізниці було проведено комісійне переважування маси вантажу на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вказаних вище вагонах не відповідає масі, вказаній у накладній.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами №388103/425, №388103/422, №388103/423, №388103/424, №388103/421, №388103/486, №410006/160/505, №388103/488, №388103/489, №410006/160/506, №388103/484, №388103/485, №388103/487, №388103/490, №388103/521, №388103/523, №388103/522, №388103/527, №388103/524, №388103/531, №388103/525, №388103/526, №388103/519, №388103/510, №388103/511, №388103/509, №388103/513, №388103/512, №388103/500, №388103/498, №388103/497, №388103/499, №388103/503, №388103/504, №388103/501, №388103/502, в яких зазначено, що після прибуття вагонів на станцію проведено переважування маси вантажу та встановлена вагова нестача у вагонах №№ 51808919,53544284, 62024708, 62112859, 64021983, 61951059, 63487243, 53485546, 59472456, 60459500, 62007737, 53547238, 56918865, 56371578, 56355407, 56267271, 53522389, 56951510, 53518973, 53087128, 53067781, 52267168, 53508727, 61844536, 52276466, 56046238, 56863046, 56862535, 62257670, 55332043, 60456654, 59416800, 53054177, 53526075, 56964315, 53519385.

При переважуванні вага виявилась меншою, ніж зазначено в провізних документах.

При цьому, відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 74 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутності його вини у незабезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Для вугілля коксівного, відносно якого у перевізних документах немає відмітки про відвантаження у вологому стані, пункт 27 Правил видачі вантажів встановлює норму недостачі при перевезенні 1%.

Судом встановлено, що залізничні накладні №№47598198, 47598396, 45059300, 45100369 (досилочна), 45059292, 45059284, 45285855, 45285897, 45313640, 45374915, 45223112, 45147980, 45143534, 45143526, 45096807 не містять відмітки про відвантаження вантажу у вологому стані.

А тому, твердження відповідача про необхідність застосування 2 % норми недостачі є безпідставними.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Суд перевірив правильність наданого позивачем розрахунку вартості вагової нестачі вантажу і встановив, що останній проведений з урахуванням норми природної втрати та кількості фактичної недостачі, у зв`язку з чим сума втраченого вантажу у вагонах №№ 45265915, 45265899, 45265840, 47981006, 45494127 вагонів №56918527, 56213077, 59601088, 63163604, 55590335, 56170806, 53196044, 56265457, 53597936 становить у загальній сумі 30174,10 грн.

Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Щодо посилання відповідача на ч. 1 ст. 111 Статуту залізниць України суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

При цьому матеріали справи не містять доказів недотримання відправником Правил перевезення вантажів, зважаючи на відсутність на станції відправлення будь-яких зауважень з боку залізниці до стану вантажу та вагонів № 45265915, 45265899, 45265840, 47981006, 45494127 вагонів №56918527, 56213077, 59601088, 63163604, 55590335, 56170806, 53196044, 56265457, 53597936 зокрема, після візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, просипання вантажу не було виявлено, про наявність заглиблень у вагонах та відсутність маркування залізницею зазначено не було, що, в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Також, є необгрунтованими доводи відповідача про те, що позивач здійснив недовантаження вагону №53508727 за накладною 45223112 та безпідставно включив вартість втраченого вантажу, виявлену у вказаному вагоні, до розміру позовних вимог.

Так, у комерційному акті №388103/519 від 23.11.2020 зафіксовано про відсутність захисного маркування, нерівномірне навантаження у вагоні.

У розділі Д комерційного акту №388103/519 від 23.11.2020 зазначено: В документі вказано вантаж вугілля кам`яне марки г-газове, насипом. Вантаж маркований шляхом п`яти повздовжних борозен по всій довжині вагона. По документу брутто не вказано, тара 22000 кг, нетто 69050 кг. Фактично при переважуванні вагона 53508727 Виявлено: брутто 87600 кг, тара 22 000 кг, нетто 65 600 кг, що менше документа на 3450 кг. Навантаження нижче бортів 15-20 см. Маркування відсутне, навантаження нерівномірне. При видачі вантажу просипання не було; вагон бездверний, люка закриті. Вагон технічно справний, складено акт ГУ-106 No240 від 23.11.2020.

Враховуючи те, що у вагоні маркування було порушено, а поверхня вантажу знаходилась у нерівномірному стані, недостача виникла, вочевидь, через вільний доступ до вантажу та внаслідок зняття верхнього шару вантажу під час його перевезення за маршрутом станція Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці до станції Бурштин Львівської залізниці.

Також, судом встановлено, що відправником при зважуванні вагону №53508727 з вантажем було встановлено, що маса вантажу в ньому складає 69 050 кг, що підтверджується даними роздруківки з вагопроцесору, який є складовою частиною вагонних 150-тоних ваг, заводський номер 95.

Зазначенні вагонні ваги взяті на облік залізницею, про що свідчить виданий технічний паспорт ЗВВТ №0117 у відповідності до п.2.3 «Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України», затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року №442.

Також, у відповідності до ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. А засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативноправовим актом ЦОВМ.

При цьому, статтею 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що задовільна повірка засобів вимірювальної техніки - встановлення придатності засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, до застосування на підставі результатів контролю їх метрологічних характеристик.

На виконання зазначеного, позивачем проводилась своєчасна повірка засобів вимірювальної техніки: 150 тонних тензометричних вагонних ваг ВВЭТ-150ТД.4-ЭП.0ДП-С, що засвідчується проставлянням підпису повірника та повіреного клейма у паспорт на вагонні ваги про придатність до застосування, зазначених вагонних ваг.

Таким чином, позивач у відповідності до встановлених законодавством вимог здійснював зважування завантаженого вагону на придатних вагонних вагах, що виключає внесення неправдивих даних щодо маси ватажу в залізничній накладній.

Крім того, залізниця прийняла вантаж у вагоні до перевезення без жодних заперчень та зауважень.

Щодо доказів оплати спірного вантажу суд звзначає неаступне.

Відповідно до ст. 115 Статуту залізниць України та п. 2.7 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 р. N 04-5/225 господарським судам України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, зокрема, - довідки відправника про вартість відправленого вантажу, підписаної керівником та головним (старшим) бухгалтером.

В підтвердження вартості відправленого вантажу у спірних напіввагонах позивачем надано до суду довідки, в яких зазначена вартість вугілля за 1 тону продукції.

Статут залізниць України не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Крім того, докази оплати спірного вантажу не вхолдять в предмет доказування у даній справі, оскільки не стосуються предмету спору.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача вартості недостачі маси вантажу у розмірі 155 253,25 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, 76; ) суму збитків у розмірі 155 253 грн 25 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 328 грн 80 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано: 17.05.2021.

Суддя А.І. Привалов