ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2446/14

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» від 29.03.2021 № 29-2/03 на бездіяльність державного виконавця Новоайдарського РВДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків)

у справі № 911/2446/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», Київська обл., Васильківський р-н, с. Мархалівка

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Айдарська Нива», Луганська обл., смт Новоайдар

про стягнення 14649,78 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Булгакової О.В.

Представники учасників у справі не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

рішенням Господарського суду Київської області від 21.07.2014 позов задоволено повністю; вирішено солідарно стягнути з ТОВ «Айдарська Нива» та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 5153,96 грн 3% річних, 9495,82 грн інфляційних втрат, 1000,00 грн витрат на оплату адвокатських послуг та 1827,00 грн судового збору.

18.08.2014 на виконання рішення у даній справі Господарським судом Київської області було видано відповідний наказ.

30.03.2021 до Господарського суду Київської області від ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла скарга від 29.03.2021 № 29-2/03 на бездіяльність державного виконавця Новоайдарського РВДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні № 54236945.

Ухвалою суду від 01.04.2021 розгляд скарги призначено в судовому засіданні на 11.05.2021.

07.05.2021 до суду в підсистемі Електронний суд надійшли письмові заперечення Новоайдарського РВДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) від 07.05.2021 № 4940 (вх. № 227/21) проти скарги скаржника.

11.05.2021 до суду надійшло клопотання ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» від 11.05.2021 № 11-11/05 (вх. № 10631/21) про розгляд справи за наявними матеріалами за відсутності представника скаржника.

11.05.2021 в судове засідання учасники у справі та представник органу ДВС не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Детально дослідивши подану скаргу, заперечення органу ДВС проти скарги, судом встановлено наступне.

У поданій скарзі скаржник просить суд:

- визнати за період з 02.06.2020 по 29.03.2021 неправомірною бездіяльність державного виконавця Новоайдарського РВДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні № 54236945 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 18.08.2014, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 54236945 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Новоайдарського РВДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 54236945 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та фактичне примусове виконання наказу Господарського суду Київської області від 18.08.2014 № 911/2446/14.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (надалі: «Інструкція»), під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 11 Розділу ІІІ Інструкції, перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій, за дорученням державного виконавця.

Частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Так, постановою Новоайдарського РВДВС ГТУЮ у Луганській області від 04.07.2017 відкрито виконавче провадження № 54236945 щодо примусового виконання наказу від 18.08.2014 № 911/2446/14.

У грудні 2017 року ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» зверталось до суду зі скаргою на бездіяльність органу ДВС та ухвалою Господарського суду Київської області від 16.01.2018 скаргу було залишено без задоволення.

В подальшому ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» неодноразово зверталось до суду зі скаргами на бездіяльність органу ДВС у даному виконавчому провадженні.

За результатами розгляду відповідних скарг ухвалами суду від 19.07.2018, 19.02.2019, 21.05.2019, 05.11.2019, 07.07.2020 скарги задоволено, визнано незаконною та протиправною бездіяльність Новоайдарського РВДВС ГТУЮ у Луганській області у виконавчому провадженні № 54236945 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 18.08.2014 по справі № 911/2446/14 щодо не вчинення інших виконавчих дій у виконавчому провадженні № 54236945 за відповідні періоди, востаннє за період з 16.10.2019 по 01.06.2020.

В даній скарзі скаржник зазначає, що за наступний період після періоду, який був предметом розгляду при постановленні ухвали від 07.07.2020, державним виконавцем не було належним чином виконано покладені на нього обов`язки щодо примусового виконання рішення суду, у зв`язку з чим скаржник просить визнати незаконною та протиправною бездіяльність державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні саме за період з 02.06.2020 по 29.03.2021.

Скаржником подавались до органу ДВС відповідні клопотання про вчинення виконавчих дій (зокрема клопотання від 15.06.2020 № 15-3/06), у тому числі в частині направлення запитів до районного (обласного) відділу статистики із вимогою про надання інформації статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності боржника за відповідними формами звітності, а також направлення запитів до ДП «Національні інформаційні системи» та його філій з метою встановлення факту видання боржником довіреностей на ім`я третіх осіб на право користування рухомим майном, здійснення інших виконавчих дій для встановлення майнового стану боржника.

Однак державним виконавцем не було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на пошук та виявлення майна боржника, з`ясування фінансово-господарського стану боржника та задоволення вимог стягувача за рахунок майна та активів боржника.

Заперечуючи проти скарги Новоайдарським РВ ДВС СМУМЮ (м. Харків) в письмових запереченнях зазначено, що скарга скаржника є необґрунтованою, державним виконавцем здійснюються належні заходи щодо примусового виконання наказу від 18.08.2014 у справі № 911/2446/14; станом на 15.04.2021 нових рахунків чи майна за боржником не виявлено; 15.04.2021 державним виконавцем повторно винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банків за допомогою системи електронного обміну; до реєструючих органів періодично робляться запити про наявність нових рахунків та реєстрацію майна, але нових рахунків та іншого майна, окрім арештованого, не виявлено.

Єдиним майном боржника, на яке можна звернути стягнення, є транспортні засоби, які на даний час перебувають у розшуку, проте не виявлені. У разі знаходження транспортних засобів на них в обов`язковому порядку буде звернено стягнення.

Дослідивши вказані заперечення органу ДВС судом встановлено, що державним виконавцем в порушення ст. 73, 74 ГПК України не надано доказів на підтвердження викладених в запереченнях обставин, зокрема щодо періодичного направлення (в оскаржуваний період) до реєстраційних органів запитів про наявність нових рахунків та реєстрацію майна.

З доданих органом ДВС до заперечень доказів вбачається тільки отримання відповіді на запит від 02.04.2021 № 100265897 до МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, отримання відповіді на запит від 02.04.2021 № 100265893 до ДФС України щодо наявних у боржника банківських рахунків, а також винесення постанови від 15.04.2021 про арешт коштів боржника.

Таким чином суд зазначає, що вказані вище доводи скаржника про бездіяльність органу ДВС щодо вчинення виконавчих дій в оскаржуваний період 2020-2021 років органом ДВС не спростовані, доказів вчинення державним виконавцем будь-яких виконавчих дій в період з 02.06.2020 по 29.03.2021 не надано.

Така бездіяльність державного виконавця є порушенням норм ст. 8, 10, 18, 26, 48 Закону України «Про виконавче провадження», і є підставою для визнання судом бездіяльності державного виконавця протиправною.

Аналогічної правової позиції щодо визнання протиправною бездіяльності державного виконавця, яка полягає у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій, здійснення їх несвоєчасно та не в повному обсязі, дотримується Верховний Суд в постанові від 09.11.2018 у справі № 911/1388/16.

Отже, через невиконання відділом ДВС усіх приписів Закону України «Про виконавче провадження», на сьогоднішній день наказ господарського суду від 18.08.2014 про примусове виконання рішення у справі № 911/2446/14 залишається не виконаним та стягувачем ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» не отримано присуджених судом коштів.

Крім того, з огляду на приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», частину 1 статті 3 і частину 4 статті 11 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

У рішенні у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що рішення Господарського суду Київської області від 21.07.2014 у справі № 911/2446/14 до цього часу не виконано, суд вважає, що має місце незаконна та протиправна бездіяльність Новоайдарського РВДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні № 54236945, допущена у ході примусового виконання вказаного рішення господарського суду, а тому скарга ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 345 ГПК України встановлено, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст. 232-235, 342-345, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» від 29.03.2021 № 29-2/03 на бездіяльність державного виконавця Новоайдарського РВДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) задовольнити.

2. Визнати за період з 02.06.2020 по 29.03.2021 неправомірною бездіяльність державного виконавця Новоайдарського РВДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні № 54236945 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 18.08.2014, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 54236945 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

3. Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Новоайдарського РВДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 54236945 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та фактичне примусове виконання наказу Господарського суду Київської області від 18.08.2014 № 911/2446/14.

4. Зобов`язати державного виконавця Новоайдарського РВДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків), який здійснює виконавче провадження № 54236945 повідомити Господарський суд Київської області про виконання даної ухвали у встановлений ст. 345 ГПК України строк.

5. Копії ухвали надіслати учасникам у справі та Новоайдарському РВДВС Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Харків).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати складення та підписання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області.

Дата виготовлення та підписання повного тексту ухвали 17.05.2021.

Суддя С.Ю. Наріжний