ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Справа № 906/1399/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Маціщук А.В.

судді Мельник О.В.

секретар судового засідання Орловська Т.Й.

за участю представників:

позивача: Кузьмін Д.М. адвокат

відповідача: Дідовець Ю.П. представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Житомирської міської ради на рішення Господарського суду Житомирської області від 11.02.2021 року у справі №906/1399/20 (суддя Сікорська Н.А. м.Житомир, повний текст складено 26.02.2021 року)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач"

до Житомирської міської ради

про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції.

1.Приватне акціонерне товариство "Електровимірювач" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Житомирської міської ради про визнання укладеним з моменту набрання законної сили рішенням суду договір оренди між Приватним акціонерним товариством "Електровимірювач" (10003, м.Житомир, м-н.Перемоги, 10, ) та Житомирською міською радою (10014, м.Житомир, м-н.Корольова, 4/2, ) земельної ділянки площею 0,0445 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :09:011:0081 в редакції позивача.

2.Рішенням Господарського суду Житомирської області від 11.02.2021 року у справі №906/1399/20 позов задоволено. Визнано укладеним з моменту набрання законної сили рішенням суду договір оренди між Приватним акціонерним товариством "Електровимірювач" (10003, м.Житомир, м-н.Перемоги, 10, ) та Житомирською міською радою (10014, м.Житомир, м-н.Корольова, 4/2, ) земельної ділянки площею 0,0445 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :09:011:0081, в редакції позивача.

3.Рішення господарського суду мотивоване тим, що на момент звернення позивача з позовом про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки рішення Житомирської міської ради від 09.10.2020р. про затвердження проекту землеустрою та про надання земельної ділянки в користування ПрАТ "Електровимірювач"є чинним та діючим. В даному випадку позивач, виконавши всі необхідні дії на виконання рішення Житомирської міської ради від 09.10.2020р. №2039, правомірно очікував на укладення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0081, площею 0,0445 га, що розташована за адресою: м.Житомир, майдан Перемоги, 10, однак, як встановлено судом, відповідач безпідставно ухиляється від виконання свого ж рішення. Договір оренди земельної ділянки в редакції позивача містить усі істотні умови, відповідає вимогам Закону України "Про оренду землі" та Типовій формі договору оренди землі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220.

4.Враховуючи, що відповідач з причин, які не ґрунтуються на чинному законодавстві, ухиляється від оформлення орендних відносин щодо користування земельною ділянкою, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0081 площею 0,0445 га. в редакції, викладеній в позовній заяві.

ІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

5.Не погоджуючись з ухваленим рішенням Житомирська міська рада звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати повністю рішення Господарського суду Житомирської області від 11.02.2021 у справі №906/1399/20 за позовом ПрАТ «Електровимірювач» до Житомирської міської ради про визнання договору укладеним і ухвалити нове рішення, яким у позові ПрАТ «Електровимірювач» до Житомирської міської ради про визнання договору укладеним відмовити.

6.Вважає, що посилання позивача та суду першої інстанції на те, що 20.11.2020 року між ПрАТ «Електровимірювач» та ПП «ФОРУМ» було укладено договір про внесення змін до договору про розірвання договору купівлі-продажу, яким було доповнено договір про розірвання договору купівлі-продажу від 10.11.2020 року п. 10 «Зобов`язання сторін, які виникли з вищевказаного договору від 06.10.2020 р., припиняються 07.10.2020 р.», а тому ПрАТ «Електровимірювач» є власником складу з алюмінієвих конструкцій № 4 з 07.10.2020 року є безпідставним та суперечить вищевказаним нормам Цивільного кодексу України та нормам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

7.Скаржник зазначає, що договір про розірвання договору може мати наслідки лише на майбутнє і не може змінювати минулого та повертати сторони в початкове становище, що існувало до моменту його укладення. Крім того, будь-які зобов`язання за договором про розірвання договору від 10.11.2020 р. є припиненими з моменту його укладення. Оскільки зобов`язання припинилися, то після їх припинення до таких відносин неможливо вносити зміни, тому такий правочин укладений між сторонами 20.11.2020 року є таким, що укладений в супереч нормам ст. 203 ЦК України та є нікчемним в силу закону.

8.Отже, на думку скаржника висновок суду першої інстанції про припинення права власності ПП «ФОРУМ» на спірне майно 07.10.2020 року ґрунтується лише на договорі про внесення змін до договору про розірвання договору купівлі продажу від 20.11.2020 р., який суперечить вимогам ЦК України, не породжує для сторін правових наслідків та укладений після настання події з припинення права власності за ПП «ФОРУМ» та є передчасним.

9.Крім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надано належно правової оцінки наявності спору між ПрАТ «Електровимірювач» та ПП «Форум», який знаходиться в провадженні Господарського суду Житомирської області по справі№906/1428/20 за позовом ПрАТ «Електровимірювач» до ПП «Форум» про зобов`язання ПП "Форум" за власний рахунок відновити на земельній ділянці кадастровий номер :09:011:0081, за адресою : м. Житомир, майдан Перемоги, 10, склад з алюмінієвих конструкцій №4 до стану, в якому він був на момент його передачі ПП "Форум" за актом приймання-передачі від 06.10.2020, а саме: відновити всі основні конструктивні елементи складу, відновити цегляну кладку (стіни) складу, відновити конструкцію з дюралюмінію (стіни та покрівля) складу, відновити систему електропостачання складу, відновити залізобетонну конструкцію складу у демонтованій частині, відновити покриття підлоги з асфальтобетону у демонтованій частині та повернути відновлений склад з алюмінієвих конструкцій № 4 за актом Приватному акціонерному товариству "Електровимірювач". Вказаним спором, на думку скаржника підтверджується факт того, що ПП «ФОРУМ» було користувачем та власником спірного складу № 4 в період з 06.10.2020 року по 10.11.2020 року, а не ПрАТ «Електровимірювач», якому передано в оренду рішенням органу місцевого самоврядування земельну ділянку з кадастровим номером :09:011:0081, за адресою : м. Житомир, майдан Перемоги, 10 у зв`язку з наявністю нерухомого майна на ній (склад з алюмінієвих конструкцій №4).

10.Поряд з цим, скаржник вважає, що на момент звернення позивача до Житомирської міської ради з листами щодо укладення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0081, за адресою: м. Житомир, майдан Перемоги, 10, а саме 13.11.2020 року та 23.11.2020 року були відсутні правові підстави для укладення вказаного договору, а саме було встановлено факт відсутності на вказаній земельній ділянці будь-яких будівель та споруд.

11.Також безпідставними на думку скаржника є посилання суду першої інстанції на те, що Житомирська міська рада безпідставно ухилялася від укладення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0081 площею 0,0445 га за адресою: м. Житомир, майдан Перемоги, 10.Так, на момент звернення позивача з даним позовом до суду, існувала ухвала Господарського суду Житомирської області по справі № 906/1399/20 від 30.11.2020 року, якою було задоволено заяву Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" про забезпечення позову та заборонено Житомирській міській раді (10014, м. Житомир, майдан ім. С. П. Корольова, 4/2, ) вчиняти будь-які дії, спрямовані на набуття будь-якою особою прав (власності, користування, сервітуту, іпотеки тощо) на земельну ділянку кадастровий номер :09:011:0081 чи на її частину. Тобто, згідно вказаної ухвали суду, відповідачу було заборонено укладати будь-які договори, в тому числі договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0081 з ПрАТ «Електровимірювач». Отже, у відповідача була пряма заборона укладати договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0081, в тому числі з ПрАТ «Електровимірювач», що виключає застосування до спірних відносин норм ст. ст. 187, 188 ГК України.

ІІІ. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечень інших учасників справи.

12.Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Житомирської міської ради на рішення Господарського суду Житомирської області від 11.02.2021 року у справі №906/1399/20 та розгляд апеляційної скарги призначено на 28 квітня 2021 року.

13.В судовому засіданні 28.04.2021 року представник Житомирської міської ради підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та надала відповідні пояснення. Просила суд скасувати повністю рішення Господарського суду Житомирської області від 11.02.2021 року у справі №906/1399/20 за позовом ПрАТ «Електровимірювач» до Житомирської міської ради про визнання договору укладеним і ухвалити нове рішення, яким у позові ПрАТ «Електровимірювач» до Житомирської міської ради про визнання договору укладеним відмовити.

14.Адвокат позивача в судовому засіданні 28.04.2021 року заперечив доводи апеляційної скарги відповідача та надав відповідні пояснення. Просив суд апеляційну скаргу Житомирської міської ради на рішення Господарського суду Житомирської області від 11.02.2021 року по справі №906/1399/20 залишити без задоволення а рішення Господарського суду Житомирської області від 11.02.2021р. по справі №906/1399/20 залишити без змін.

15.Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ІV. Мотивувальна частина постанови.

16.Заслухавши пояснення представника Житомирської міської ради та адвоката Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" в судовому засіданні 02.05.2021, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Житомирської міської ради слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 11.02.2021 року у справі №906/1399/20 залишити без змін, виходячи з наступного.

17.Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство "Електровимірювач" є власником складу з алюмінієвих конструкцій № 4 загальною площею 338,6 кв.м., розташованого на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: м.Житомир, майдан Перемоги, 10, що підтверджується наказом Фонду держмайна України №81-АТ від 05.11.1996, листом №10-21-6227 від 29.05.2000 та переліком нерухомого майна, що передається у власність (а.с.49-53 т.2). Вказані обставини підтверджуються також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2018 року(а.с.48 т.2).

18.24 жовтня 2019 року Приватне акціонерне товариство "Електровимірювач" звернулося до Житомирської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Житомир, майдан Перемоги, 10 (а.с.30-31 т.2).

19.03 квітня 2020 року Житомирською міською радою було прийнято рішення №1851 про надання ПрАТ "Електровимірювач" дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою майдан Перемоги, 10, м. Житомир (а.с.20-22 т. 2).

20.На замовлення ПрАТ "Електровимірювач" сертифікованим інженером землевпорядником Ткач О.Ю. на підставі договору №72 від 27 квітня 2020 року було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :09:011:0081 площею 0,0445 га за адресою: м.Житомир, майдан Перемоги, 10 з метою надання її в оренду (а.с.23-43 т.2).

21.Листом від 21.05.2020 року №1769/13 Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради погодив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :09:011:0081 площею 0,0445 га за адресою: м.Житомир, майдан Перемоги, 10 (а.с.36-37 т.2).

22.Рішенням Житомирської міської ради від 09.10.2020 року №2039 "Про затвердження документацій із землеустрою та надання права користування земельними ділянками суб`єктам господарювання", затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :09:011:0081 площею 0,0445 га за адресою: м.Житомир, майдан Перемоги, 10 та надано її в користування ПрАТ "Електровимірювач" строком на 5 років (а.с.44-46 т.2).

23.Згідно п. 10 рішення № 2039 від 09.10.2020 вирішено суб`єктам земельних відносин, яким передано земельні ділянки, протягом трьох місяців з дати прийняття цього рішення укласти відповідний правочин та зареєструвати його у відповідності до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

24.Додатком №1 до вказаного рішення визначено, що в користування ПрАТ "Електровимірювач" передається земельна ділянка площею 0,0445 га, кадастровий номер :09:011:0081, в оренду на 5 років, зі сплатою плати за користування в розмірі 29861,62 грн. в рік, коефіцієнт співвідношення орендної плати 3,000.

25.13 листопада 2020 року ПрАТ "Електровимірювач" направив Житомирській міській раді звернення №553 з проханням підписати примірник договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0081 площею 0,0445 га, яке отримане відповідачем 18.11.2020 року(а.с.57-60 т.2).

26.23 листопада 2020 року ПрАТ "Електровимірювач" повторно направив до Житомирської міської ради звернення вих. №567 з проханням підписати договір оренди, а у разі відмови від підписання - повідомити причини відмови (а.с.61-64 т.2).

27.Проте, Житомирською міською радою договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0081 площею 0,0445 га не підписано та не повідомлено позивача про причини відмови у підписанні вказаного договору.

28.Оскільки Житомирська міська рада ухиляється від підписання договору оренди, ПрАТ "Електровимірювач" звернулось до суду з позовом про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0081 площею 0,0445 га в редакції, викладеній позивачем в позовній заяві (а.с.5-12 т.2).

29.Крім того, в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують наступні обставини:

30.06 жовтня 2020 року між ПрАТ "Електровимірювач" (Продавець) та Приватним підприємством "Форум" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу складу з алюмінієвих конструкцій №4 загальною площею 338,6 кв.м., що розташований за адресою: м.Житомир, майдан Перемоги, 10 (а.с.54 т.2).

31.05 листопада 2020 року міською комісією з питань самоврядного контролю в галузі будівництва, використання та охорони земель м.Житомирі відповідно до звернення ТОВ "ОЛДІ-Житомир" було проведено обстеження земельної ділянки за адресою: м.Житомир, майдан Перемоги, 10 та складено акт №10 про те, що земельна ділянка кадастровий номер :09:011:0081 по периметру обнесена парканом з металевого профілю, на ділянці відсутні будівлі та споруди. Металеві ворота зачинені, прохід на земельну ділянку неможливий (а.с. 103 т. 2).

32.10 листопада 2020 року ПрАТ "Електровимірювач" та ПП "Форум" розірвано договір купівлі- продажу від 06.10.2020 р., що підтверджується договором про розірвання договору купівлі-продажу від 10.11.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Рогальською Р.І. (а.с.55 т.2).

33.20 листопада 2020 року сторони доповнили договір про розірвання договору купівлі- продажу, пунктом 10 такого змісту: "10. Зобов`язання сторін, які виникли з вищевказаного договору від 06.10.2020, припиняються 07.10.2020" (а.с.56 т.2).

34.Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

35.Так, за змістом ч.1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

36.Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

37.Частинами 1, 2 статті 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

38.Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, в томі числі і надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

39.Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

40.Згідно із ч.1 ст. 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

41.Як встановлено судом апеляційної інстанції з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 232982790 від 18.11.2020, земельна ділянка за кадастровим номером :09:011:0081, площею 0,0445 га., перебуває у власності Житомирської міської об`єднаної територіальної громади. Відтак вирішення питання про надання у користування (в оренду) цієї земельної ділянки належить до компетенції Житомирської міської ради(а.с.47 т.2).

42.Відповідно до частини 1 статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

43.Аналогічні положення закріплено у статті 1 Закону України "Про оренду землі".

44.Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

45.Частиною 2 статті 16 Закону України "Про оренду землі" визначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

46.Згідно з частиною 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

47.Згідно приписів статей 124, 125 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

48. Частиною 1 статті 123 ЗК України встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

49.Згідно частини 2 статті 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

50.У пункті 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

51.Отже, положеннями чинного законодавства передбачено, що необхідною умовою для укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки в оренду.

52.Оцінюючі наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, судом апеляційної інстанції встановлено, що 72 сесією 7 скликання Житомирської міської ради було прийнято рішення від 09.10.2020 року №2039 "Про затвердження документацій із землеустрою та надання права користування земельними ділянками суб`єктам господарювання", яким, зокрема, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :09:011:0081 площею 0,0445 га за адресою: м.Житомир, майдан Перемоги, 10 та надано її в користування ПрАТ "Електровимірювач" строком на 5 років, зі сплатою плати за користування в розмірі 29861,62 грн. в рік, коефіцієнт співвідношення орендної плати 3,000.

53.Станом на час вирішення судом спору у даній справі зазначене рішення Житомирської міської ради є чинним та в судовому порядку не скасоване. Доказів, які б спростовували ці факти, матеріали справи не містять.

54.В свою чергу позивачем вчинено всі необхідні заходи для отримання в оренду спірної земельної ділянки, а саме: замовлено та отримано технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування (оренди) земельної ділянки, направлено відповідачеві проект договору оренди земельної ділянки.

55.Проаналізувавши умови проекту договору оренди, який позивачем направлявся відповідачу, судом з`ясовано, що його умови відповідають вимогам Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", Типовій формі договору оренди землі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220.

56.Наведені фактичні обставини справи та норми чинного законодавства у сукупності дають підстави для висновку, що позивач мав законне право очікувати вчинення відповідачем дій, спрямованих на укладення такого договору оренди земельної ділянки, однак, відповідачем таких дій не здійснено.

57.Посилання відповідача щодо відмови від укладення договору оренди з тих підстав, що на момент прийняття рішення Житомирської міської ради від 09.10.2020 №2039 "Про затвердження документацій із землеустрою та надання права користування земельними ділянками суб`єктам господарювання" позивач не був власником нерухомого майна, яке знаходиться на спірній земельній ділянці, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки згідно умов договору від 20.11.2020 укладеного між ПрАТ "Електровимірювач" та ПП "Форум" внесено зміни до договору від 10.11.2020 про розірвання договору купівлі-продажу від 06.10.2020 та передбачено, що зобов`язання сторін, які виникли з вищевказаного договору від 06.10.2020, припиняються 07.10.2020. Згідно ч.3 ст.653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни, тобто враховуючи презумпцію правомірності договору від 20.11.2020 укладеного між ПрАТ "Електровимірювач" та ПП "Форум" про внесення змін до договору про розірвання договору купівлі-продажу від 10.11.2020 року №596, ПрАТ "Електровимірювач" є власником складу з алюмінієвих конструкцій №4 станом на момент прийняття рішення Житомирської міської ради від 09.10.2020 №2039 .

58.Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010: стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

59.Проте, доказів визнання недійсним договору від 20.11.2020 укладеного між ПрАТ "Електровимірювач" та ПП "Форум" про внесення змін до договору про розірвання договору купівлі-продажу від 10.11.2020 року №596, Житомирською міською радою суду не надано та матеріали справи не містять.

60.Щодо посилання відповідача на витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №227209633 від 07.10.2020, який підтверджує реєстрацію 06.10.2020 права приватної власності на склад з алюмінієвих конструкцій №4, загальною площею 338,6 кв.м. за адресою:Житомирська область, м.Житомир, Перемоги майдан, будинок 10 на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2020 за реєстраційним номером 550 за Приватним підприємством «Форум» (а.с.5 т.3) в якості доказу, що спростовує право власності позивача на вказаний об`єкт нерухомості на момент прийняття відповідачем рішення від 09.10.2020 року №2039, колегія суддів зазначає наступне.

61.Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

62.Згідно з положеннями частини 2 статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

63.Отже законодавцем врегульована правова ситуація у разі невідповідності відомостей, що внесені та містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, наявним чинним та нескасованим правовстановлюючим документами.

64.Колегія суддів зазначає, що відповідно до викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі №916/675/15, висновків, за змістом статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

65.Суть державної реєстрації прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

66.З огляду на викладене, державна реєстрація прав 06.10.2020 права приватної власності на склад з алюмінієвих конструкцій №4, загальною площею 338,6 кв.м. за адресою: Житомирська область, м.Житомир, Перемоги майдан, будинок 10 на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2020 за реєстраційним номером 550 за Приватним підприємством «Форум» не породжує виникнення у Приватного підприємства «Форум» відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності, до поки чинною є правова підстава його видачі.

67.Підстави та процедура проведення, відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначається "Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127.

68.Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, визначена процедура функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, його невід`ємної архівної складової частини та наповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб`єктів та об`єкти таких прав.

69.Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказані нормативні акти не передбачають можливість вчинення реєстраційної дії у Реєстрі прав в разі внесення такої зміни до правовстановлюючого документу (договору), як встановлення терміну припинення зобов`язань за договором.

70.Отже, оскільки правовстановлюючий документ, яким скаржник обґрунтовує набуття права власності Приватним підприємством «Форум» на нерухоме майно, в даному випадку договір купівлі-продажу від 06.10.2020 складу з алюмінієвих конструкцій №4, загальною площею 338,6 кв.м. за адресою: Житомирська область, м.Житомир, Перемоги майдан, будинок 10 є розірваний, колегія судів дійшла висновку, що в даному випадку пріоритет мають укладені між ПрАТ "Електровимірювач" та ПП "Форум" договори від 10.11.2020 про розірвання договору купівлі-продажу від 06.10.2020 та від 20.11.2020 яким внесено зміни до договору від 10.11.2020 про розірвання договору купівлі-продажу від 06.10.2020, які є правовстановлюючими документами, відповідають вимогам закону, нотаріально посвідчені, не визнані недійсними, не скасовані і чітко та однозначно вказують на час виникнення і припинення права власності на приміщення складу.

71.Поряд з цим, суд апеляційної інстанції відхиляє твердження відповідача про відсутність на земельній ділянці нерухомого майна, яке стало підставою для надання земельної ділянки в користування, оскільки акт №10 від 05.11.2020 року комісії Житомирської міської ради з питань самоврядного контролю в галузі будівництва, використання та охорони земель у м.Житомир не містить підтверджуючих фактів про відсутність на земельній ділянці за кадастровим номером :09:011:0081 нерухомого майна. Окрім того, у вказаному акті комісія зазначила, що металеві ворота зачиненні, прохід на земельну ділянку не можливий, що в свою чергу підтверджує те, що встановити дійсну відсутність/наявність нерухомого майна комісія фактично не мала можливості.

72.Поряд з цим, судова колегія звертає увагу на те, в матеріалах справи міститься висновок комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №281/12-2020 від 11.12.2020, який складений судовими експертами Свістуновим І.С. та Хомутовським М.В. в якому експерти зазначили, що склад з алюмінієвих конструкцій №4 не є таким, що знищений або демонтований, а наявні залишки забезпечують можливість його відновлення до первинного стану(а.с.187-208 т.2).

73.Вказаний висновок судової експертизи складений на замовлення позивача відповідно до ст. 101 ГПК України та відповідає вимогам ст.98 ГПК України. Експерти попереджені про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Отже висновок експертизи, який поданий позивачем, є належним та допустимим доказом. Відповідачем не надано заперечень на спростування висновку експертів.

74.В підтвердження вказаних обставин також свідчить той факт, що ПрАТ «Електровимірювач» звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до ПП «Форум» про зобов`язання останнього за власний рахунок відновити на земельній ділянці кадастровий номер :09:011:0081, за адресою : м. Житомир, майдан Перемоги, 10, склад з алюмінієвих конструкцій №4 до стану, в якому він був на момент його передачі ПП "Форум" за актом приймання-передачі від 06.10.2020, а саме: відновити всі основні конструктивні елементи складу, відновити цегляну кладку (стіни) складу, відновити конструкцію з дюралюмінію (стіни та покрівля) складу, відновити систему електропостачання складу, відновити залізобетонну конструкцію складу у демонтованій частині, відновити покриття підлоги з асфальтобетону у демонтованій частині та повернути відновлений склад з алюмінієвих конструкцій №4 за актом Приватному акціонерному товариству "Електровимірювач"(а.с.3-4 т.3).

75.Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з частинами першою та третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

76.Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

77.При цьому відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

78.Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

79.Згідно зі статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

80.Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 ГПК України).

81.Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

82.Колегія суддів звертає увагу на те, що із внесенням 17.10.2019 змін до ГПК України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

83.Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

84.Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

85.Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

86.Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

87.Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

88.Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

89.Колегія суддів також зазначає, що у пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

90.Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що докази, які надані позивачем більш вірогідними щодо підтвердження наявності на земельній ділянці за кадастровим номером :09:011:0081 нерухомого майна, який належить позивачу на праві приватної власності.

91.Крім того, колегія суддів відзначає, що відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

92.Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

93.За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

94.У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

95.Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. Зокрема, право на справедливий суд (стаття 6), право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла (стаття 8).

96.Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника.

97.Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

98.Аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

99.Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.01.2019 року у справі №708/254/18.

100.Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність на земельній ділянці нерухомого майна позивача, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів звернення власника ПрАТ «Електровимірювач» із заявою щодо припинення права власності на склад з алюмінієвих конструкцій №4, загальною площею 338,6 кв.м. за адресою: Житомирська область, м.Житомир, Перемоги майдан, будинок 10, через знищення вказаного майна.

101.Отже, судовою колегією дослідивши матеріали справи з`ясовано, що відповідачем прийнято рішення про передачу в оренду позивачу спірної земельної ділянки, що є необхідною умовою для укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, тобто волевиявлення орендодавця на виникнення орендних земельних правовідносин мало місце. Однак відповідач безпідставно ухиляється від укладення договору оренди цієї земельної ділянки.

102.Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені відповідачем обставини такі як відсутність права власності на нерухоме майно станом на 09.10.2020, а також демонтаж нерухомого майна у будь-якому випадку не можуть бути підставою для відмови в укладенні договору оренди земельної ділянки, оскільки існує рішення Житомирської міської ради від 09.10.2020 №2039, яке на даний час є чинним та, яке відповідач зобов`язаний виконати.

103.За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено наявність правових підстав для укладення договору оренди земельної ділянки, натомість не підписання відповідачем договору оренди земельної ділянки, незважаючи на прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та рішення про укладення договору оренди земельної ділянки, є безпідставним зволіканням, що порушує законне право позивача на фактичне набуття ним земельної ділянки в оренду.

104.Враховуючи наведені положення законодавства та встановлені фактичні обставини справи, зважаючи, що позивач належними доказами довів наявність підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

105.Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

106.Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

107.На позивача покладено обов`язок обґрунтувати своєї вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

108.Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання договору оренди земельної ділянки укладеним.

109.При вирішенні спору у даній справі суд вважає за необхідне врахувати правову позицію Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях у справах "Мелахер та інші проти Австрії" від 19.12.98, "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Прессос Компанія Нав`єра С.А." та інші проти Бельгії" від 28.10.95, "Пайн Велі Девелопмент Лтд." та інші проти Ірладнії" від 23.10.91 визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно законодавства країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи.

110.Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном". До таких активів може відноситися право оренди (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25.03.99., п. 54). Окремої уваги заслуговує питання "правомірних очікувань" особи щодо отримання права на оренду земельної ділянки.

111.У справі "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" Європейський суд з прав людини постановив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

112.Отже, за наявності відповідного рішення органу публічної влади щодо передання в оренду майна чи земельної ділянки особі, у останньої виникають правомірні очікування мирно володіти майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення. При цьому, такі правомірні очікування, є об`єктом правового захисту згідно із статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції та національного законодавства України.

113.Згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає існуючим в суспільстві нормативним приписам.

114.Водночас на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010 і "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії").

115.Як зазначає позивач, на підставі рішення Житомирської міської ради від 09.10.2020 №2039 спеціалістами департаменту містобудування та земельних відносин було підготовлено, завізовано та направлено посадовим особам Житомирської міської ради проект договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0081 площею 0,0445 га.

116.Копія проекту вищевказаного договору знаходиться в матеріалах справи(а.с.106-108 т.2). Виготовлений відповідачем примірник договору був підписаний з боку ПрАТ "Електровимірювач", однак Житомирською міською радою не підписано та позивачу (орендарю) не надіслано.

117.Тобто, першопочатково проект договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0081 був виготовлений навіть не позивачем, а посадовими особами відповідного департаменту Житомирської міської ради.

118.Як вбачається з запропонованого позивачем проекту договору, він у повному обсязі відповідає змісту проекту договору, який виготовлений відповідачем. Договором визначено усі істотні умови, які вимагаються Законом, а саме:

1) сформована в установленому порядку земельна ділянка - кадастровий номер :09:011:0081, площа 0,0445 га, місце розташування: м.Житомир, майдан Перемоги, 10;

2) строк дії договору оренди 5 років;

3) орендна плата 29861,62 грн. в рік, коефіцієнт співвідношення орендної плати 3,000.

119.Вказані умови були визначені рішенням Житомирської міської ради від 09.10.2020р. №2039 і викладені в додатку №1 до рішення , тобто фактично погоджені орендодавцем.

120.З наведеного вбачається, що позивачем в проекті договору оренди викладені усі істотні умови, які визначені як обов`язкові ст.15 Закону України "Про оренду землі" для визнання такого договору укладеним, а також вимогами до типової форми договору.

121.Отже, у цій справі позивач перебуває у стані правової невизначеності, а необгрунтоване зволікання органу місцевого самоврядування (відповідача у справі) порушує його правомірні очікування на набуття в оренду земельної ділянки.

122.Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом надано належну правову оцінку вказаним правовідносинам тому, що судом першої інстанції вирішено спір та прийнято відповідне рішення, відповідно до заявленої позовної вимоги, за встановленими обставинами та на підставі поданих сторонами доказів.

123.Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позивачем доведено у встановлений законом спосіб обґрунтованість заявленої позовної вимоги про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :09:011:0081 площею 0,0445 га в редакції, викладеній в позовній заяві.

124. Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

125.Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

126.Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

127.Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

128.Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

129.Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 11.02.2021 року у справі №906/1399/20 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

130.З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

131.Повний текст постанови складений 11.05.2021 року, зважаючи на перебування судді Мельника О.В. у відпустці у період з 05.05.2021 року по 07.05.2021 року включно.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Житомирської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 11.02.2021року у справі №906/1399/20 без змін.

2. Справу №906/1399/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "11" травня 2021 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Мельник О.В.