ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2021 справа № 914/139/21

Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк

за участю секретаря судового засідання А.П. Полянського

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Колективного підприємства «Оптика №9», м. Львів,

про стягнення заборгованості у розмірі 141 692,85 грн, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень

за участю представників сторін:

від позивача: Карасюк М.В.;

від відповідача: не з`явився;

Хід розгляду справи.

Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Колективного підприємства «Оптика №9» про стягнення заборгованості у розмірі 141 692,85 грн, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень.

Ухвалою від 01.02.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив розгляд справи на 02.03.2021.

У зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання 02.03.2021, суд відклав розгляд справи на 16.03.2021.

В судове засідання 16.03.2021 представники сторін не з`явились, Позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням представника в іншому судовому засіданні, Відповідачем також подано клопотання про відкладення розгляду справи. Відтак суд відклав розгляд справи на 06.04.2021.

Ухвалою від 06.04.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 20.04.2021. У зв`язку із епідеміологічною ситуацією, судове засідання 20.04.2021 не відбулось, засідання відкладено на 06.05.2021.

В судове засідання з`явився представник Позивача, представник Відповідача не з`явився, причин не явки не вказав.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 06.05.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

21.12.2007 між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (надалі - позивач, орендодавець) та Колективним підприємством «Оптика №9» (надалі - відповідач, орендар) укладено Договір оренди нежитлових приміщень № Ш-5889-7,згідно якого позивач здав, а відповідач прийняв в користування нежитлові приміщення загальною площею 71,7 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Гетьмана І. Мазепи, 26.

Договір укладено на термін з 21.12.2007 до 21.12.2012 ( п.4.1 Договору).

У зв`язку із відсутністю заперечень щодо продовження Договору оренди з обох сторін, Договір пролонговувався на той самий термін і на тих самих умовах, востаннє до 21.12.2022р.

Згідно п.5.2 Договору орендна плата перераховується орендарем не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць.

Всупереч умовам Договору відповідач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконав. Так, орендна плата за користування об`єктом оренди не вносилась відповідно до умов, визначених Договором №Ш-5889-7 від 21.12.2007, у зв`язку з чим допущено заборгованість за період з 01.04.2019 по 16.03.2020 на загальну суму 141 692,85 грн.

Оскільки належним чином взятих на себе зобов`язань відповідач не виконав, не перераховував орендної плати протягом 5 місяців підряд, позивач звернуся з позовом до суду про стягнення з відповідача боргу, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень.

Правова позиція Відповідача.

Відповідач в судові засідання явку представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву не надав, доказів погашення заборгованості не представив, вимог ухвал суду не виконав, виклики у судове засідання надсилалися за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Представником ТОВ «Оптика №9» 16.03.2021 було подано клопотання про відкладення розгляду справи, відтак суд зазначає, що сторона була належним чином повідомлена та обізнана про розгляд справи за її участі.

Суд звертає увагу на те, що в ухвалі від 01.02.2021 про відкриття провадження у справі, суд встановив відповідачу строк у 15 календарних днів з дня отримання такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала також була розміщена на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України.

Відповідно до ч.2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи встановлені судом .

21.12.2007 року сторони у справі уклали договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ш-5889-7 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору позивач (орендодавець) відповідно до наказу управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №929-О від 19.11.2007 р. та договору на оренду нежитлових приміщень №4185 від 20.07.1998р., на умовах визначених цим договором зобов`язується передати, а відповідач (орендар) прийняти у строкове платне користування нерухоме майно: нежитлові приміщення 2-го поверху, що позначені в технічній документації під літерами 1,2,3,4,5,6 загальною площею 71,7 кв.м, які розташовані за адресою: м.Львів, вул.Гетьмана І. Мазепи ,26 і які перебувають на балансі Львівського комунального підприємства «Тополя-406» (далі балансоутримувач).

Відповідно до р.2 Договору об`єкт оренди буде використовуватись орендарем для продажу - 48,5 кв.м. та ремонту -23,2 кв.м. окулярної продукції.

Приймання-передача об`єкта оренди здійснюється орендарем та балансоутримувачем. При передачі об`єкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується орендарем і балансоутримувачем. (п.3.1, 3.2 Договору).

При цьому, у п 3.3. Договору зазначено, що у зв`язку з фактичним використання Орендарем об`єкту оренди за попереднім договором, об`єкт оренди вважається переданим у найм з моменту підписання даного Договору.

Термін договору оренди визначений на 5 років з 21 грудня 2007 року до 21 грудня 2012 року включно (п.4.1 Договору).

Уразі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором ( п.4.3 Договору). У зв`язку із відсутністю заперечень щодо продовження договору оренди з обох сторін, договір пролонгувався востаннє до 21.12.2022р.

Відповідно до п.4.2 Договору настання обов`язку орендаря щодо внесення орендної плати починається з дати підписання сторонами цього договору.

Розмір орендної плати за об`єкт оренди (п.5.1 Договору) визначається відповідно до чинної на момент укладення цього Договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою міської ради, і складає (2583*48,5*0,16+2 583*23,2*0,12)/12*1,006*1,022*1,029*1,022 = 2 453,94 грн. (без ПДВ) за перший місяць оренди або на момент переукладення договору з врахуванням індексу інфляції.

Річна сума орендної плати на момент укладення цього Договору, відповідно до чинної на час укладення цього Договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою міської ради, без врахування індексу інфляції становить 2 583*48,5*0,16 +2 583*23,2*0,12=27 235,16 грн. без ПДВ.

Розмір орендної плати підлягає індексації на визначений індекс інфляції за відповідний період (квартал, рік). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством України. В інших випадках розмір орендної плати переглядається тільки за згодою сторін або за рішенням суду, господарського суду.

Орендна плата перераховується орендарем не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць. Несплата орендної плати в повному обсязі протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання Договору оренди (п.5.2 Договору).

Як вбачається з деталізованого розрахунку Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, заборгованість Колективного підприємства «Оптика №9» перед Управлінням комунальної власності станом на 26.11.2020 складає 141 692,85 грн.

Пунктами 9.1, 9.3, 9.6 договору, передбачено, що повернення орендодавцю об`єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії цього договору, або дострокового його припинення чи розірвання. Об`єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням - балансоутримувачем) протягом 15 днів з часу настання однієї із подій вказаних в п.9.1. цього договору.

У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором, не сплати орендної платежів протягом 5 місяців підряд, позивач звернуся з позовом до суду про стягнення з відповідача боргу у розмірі 141 692,85 грн, розірвання договору оренди № Ш-5889-7 від 21.12.2007р. та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень, загальною площею 71,7 м2, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Гетьмана І. Мазепи, 26.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ш-5889-7 від 21.12.2007.

Між сторонами у справі виникло цивільно-правове зобов`язання за договором найму (оренди) в силу ст. 11 ЦК України. Відповідно до ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Частиною 5 цієї статті встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Договором передбачено, що згідно п.п.5.1 розмір орендної плати за об`єктом оренди визначається відповідно до чинної на час укладення цього договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою міської ради і складає (2583*48,5*0,16+2 23,2*0,12)/12*1,006*1,022*1,029*1,022 = 2 453,94 грн. (без ПДВ) за перший місяць оренди. Згідно п.п. 5.3, орендна плата за кожен наступний місяць визначається коригуванням орендної плати за попередній місяць щодо індексу інфляції за попередній місяць. Пунктом 5.6 договору передбачено, що орендну плату орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця. Врахувати індекс інфляції за грудень місяць 2007 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Положеннями ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п.7.1.2. договору передбачено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, в силу ч. 1 ст. 19 цього ж закону, орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі (ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень договору, відповідач як орендар зобов`язався перераховувати орендну плату щомісячно до 20 числа місяця за попередній місяць (п.5.2. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість Відповідача перед Управлінням комунальної власності станом на 26.11.2020 р. складає 141 692,85 грн. Дана заборгованість виникла та нарахована позивачем за період з 01.04.2019 р. по 16.03.2020 р. включно.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості орендної плати є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними, вірогідними доказами та не спростовані відповідачем.

Щодо позовних вимог про розірвання договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 21.12.2007 р. № Ш-5889-7 та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення з приміщень загальною площею 71,7 м2, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до п. 4.1 договору, він діє з 21.12.2007 по 21.12.2012, договір пролонговувався, востаннє до 21.12.2022р.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з п. 5.2 договору, несплата орендної плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Згідно з ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Враховуючи встановлену законом імперативну заборону на односторонню відмову від договору оренди комунального/державного майна, умови, викладені у п. 5.2 договору щодо підстав дострокового припинення його дії (зокрема, порушення строків внесення орендної плати більше ніж на три місяці), слід розуміти як передбачений договором випадок, за наявності якого у сторони виникає право на розірвання договору на її вимогу за рішенням суду, що кореспондується з нормами ч. 2 ст. 651 ЦК України та ч. 3 ст. 26 З У «Про оренду державного та комунального майна».

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, останній не сплачував орендної плати з квітня 2019 року до моменту подання позову до суду. В цьому контексті суд звертає увагу на положення частини 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якої орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Таким чином, договір оренди нерухомого майна з підстав, встановлених у договорі (порушення строків внесення орендної плати більше ніж на три місяці) або ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» (у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань) може бути розірваний за рішенням суду (відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Що стосується істотності порушення умов договору, то в цій частині суд нагадує мету укладення договору найму нерухомого майна. Наймодавець, вступаючи в договірні відносини, розраховує, зокрема, на належне і своєчасне виконання умов договору оренди, в тому числі в частині внесення орендної плати. Суттєве порушення фінансової дисципліни наймачем очевидно є істотним порушенням та підставою для розірвання такого договору в судовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані який було обумовлено договором.

Пунктом 9.1. договору встановлено, що повернення орендодавцю об`єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання.

Згідно із положеннями п. 9.3 договору, об`єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням - балансоутримувачем) протягом 15 днів з часу настання однієї із подій, вказаних в п. 9.1. цього договору.

При передачі об`єкта оренди складається акт приймання-передачі, який підписують орендар та балансоутримувач та у п`ятиденний термін надсилається балансоутримувачем орендодавцю (п. 9.4. договору).

Об`єкт оренди вважається переданим орендодавцю з часу підписання акту приймання-передачі (п. 9.5. договору).

З огляду на викладене, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення є вимоги про розірвання договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ш-5889-7 від 21.12.2007 р. укладеного між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та Колективним підприємством «Оптика №9».

Крім того, позивач просив суд повернути об`єкт оренди шляхом виселення відповідача з приміщень, що є об`єктом оренди за договором.

Враховуючи, що у випадку розірвання договору у судовому порядку, договір є розірваним з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України), суд дійшов висновку зобов`язати відповідача повернути об`єкт оренди позивачу шляхом виселення його з приміщень загальною площею 71,7 м2, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Гетьмана І. Мазепи, буд. 26.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами не спростовані відповідачем.

Відповідно до ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суд справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судові витрати.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на положення ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Позивачем при поданні позовної заяви невірно сплачено судовий збір у розмірі 6329,39 грн, замість 6810,00 грн. Відтак до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 6329,39 грн сплаченого судового збору. Різниця 480,61 грн підлягає до стягнення з Відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ш- 5889-7 від 21.12.2007р., укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та Колективним підприємством «Оптика№9».

3. Зобов`язати Колективне підприємство «Оптика №9» (79059, місто Львів, вулиця Гетьмана І. Мазепи, будинок 26; ) звільнити та повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень загальною площею 71,7 м2, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул. Гетьмана І. Мазепи, буд. 26.

4. Стягнути з Колективного підприємства «Оптика №9» (79059, місто Львів, вулиця Гетьмана І. Мазепи, будинок 26; ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, місто Львів, площа Галицька, будинок 15; ідентифікаційний код 25558625) заборгованість в розмірі 141 692,85 грн та 6 329,39 грн судового збору.

5. Стягнути з Колективного підприємства «Оптика №9» (79059, місто Львів, вулиця Гетьмана І. Мазепи, будинок 26; ) в дохід Державного бюджету України 480,61 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.05.2021.

Суддя О.Д. Запотічняк