ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2021 року м.Дніпро Справа № 908/3001/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Берекіної О.В., Антоніка С.Г.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 (повне рішення складено 16.02.2021, суддя Горохов І.С.) у справі №908/3001/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СМУ Укрпромбудмонтаж, 55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Незалежності, буд. 13, кв. 37

до відповідача Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив, 69106, м. Запоріжжя, Північне шосе/вул. Теплична, буд. 22 Б/1

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю СМУ Укрпромбудмонтаж звернулось до Господарського суду Запорізької області позовом до Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив про стягнення заборгованості у розмірі 156 945,36 грн, з яких: 83 858,12 грн- інфляційні втрати за період грудень 2018р. - серпень 2020р. та 73 087,24 грн 3 % річних за період з 29.11.2018р. по 10.09.2020р., нарахованих в зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду на поточні ремонти і технічне обслуговування від 01.04.18 № 18/1450 в частині оплати виконаних робіт згідно із Специфікаціями № №1-6 та відповідними актами наданих послуг від 24.04.2018 № 1, від 23.05.2018 № 2, від 22.06.2018 № 3, від 25.06.2018 № 4, від 27.08.2018 № 5, від 25.09.2018 № 6.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі №908/3001/20 позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СМУ Укрпромбудмонтаж 3% річних у розмірі 73 087, 24 грн, інфляційні витрати у розмірі 83 858,12 грн, судовий збір у розмірі 2354,18 грн.

Рішення вмотивовано тим, що, оскільки рішення Господарського суду Запорізької області від 17.02.2020р. по справі № 908/1794/19, яке залишено без змін Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.08.2020р., стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ Укрпромбудмонтаж» 1 384 200,00 грн основного боргу фактично не виконано, позивач вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Факт порушення грошових зобов`язань відповідачем є доведеним. Період та розмір заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат визначені позивачем правильно, а тому вимоги про стягнення інфляційних витрат в розмірі 83 858,12 грн за період грудень 2018 по серпень 2020 та суми 3 % річних в розмірі 73 087,24 грн за період з 29.11.2018 по 10.09.2020 підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволені заяви про відстрочку виконання рішення суду, місцевий господарський суд виходив з того, що Відповідачем не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду, позивач і відповідач є суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариства Запоріжвогнетрив подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обґрунтовано настуним:

- обов`язок сплати 3% річних від простроченої суми та суми боргу з урахуванням індексу інфляції виникає у боржника лише у разі пред`явлення відповідної вимоги кредитора. Втім, на адресу Відповідача жодної вимоги від Позивача про сплату 3 % річних та інфляційних втрат за період з 29.11.2018 року по 11.09.2020 року не надходило, доказів надіслання вказаних вимог матеріали справи не містять. У зв`язку з відсутністю відповідної вимоги ТОВ «СМУ УКРПРОМБУДМОНТАЖ», зобов`язання щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат у ПРАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» не виникло.

- заява Відповідача про відстрочку виконання рішення повинна була бути розглянута судом першої інстанції у десятиденний строк, тобто до 31 січня 2020 року у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Однак, фактично заява про відстрочку виконання рішення була розглянута судом без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання; порушення судом процедури розгляду заяви про відстрочку виконання рішення є однією з підстав для скасування оскаржуваного рішення;

- відмовляючи в задоволені заяви про відстрочку виконання рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки усім доводам Відповідача;

- враховуючи збалансованість інтересів обох сторін, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги ступінь вини боржника з урахуванням сплати Відповідачем основного боргу у розмірі 1 384 200,00 грн., апелянт вважає, що суд першої інстанції мав достатні підстави для відстрочки виконання рішення.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Товариство з обмеженою відповідальністю СМУ Укрпромбудмонтаж у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що:

- Судом першої інстанції враховано, що підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, надання заявникові відстрочки виконання рішення є правом господарського суду, і закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання розстрочки.

- судом враховано, що позивач і відповідач є суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики.

Довідки про стан дебіторської заборгованості ПрАТ «Запоріжвогнетрив», на думку мысцевого господасрького суду, не є належними та допустимими доказами, які б підтверджували ускладнення виконання рішення або робили б його виконання неможливим у встановлений законом термін.

- Враховуючи обставини справи позивач звертався до відповідача з вимогами про сплату боргу. Рішенням суду по справі 908/1749/19 дані вимоги задоволені. Стягнення індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми є похідним заходом захисту порушеного прав від неналежного виконання боржником грошового зобов`язання і не залежить від пред`явлення або не пред`явлення окремої вимоги що до сплати сум означених в ст. 625 ЦК України.

Позивач вважає, що відповідачем не спростовані вимоги позивача щодо стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання апелянтом грошового зобов`язання.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центральногоапеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі №908/3001/20. Розгляд апеляційної скарги ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

01.04.2018 Приватним акціонерним товариством «Запоріжвогнетрив» (відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СМУ Укрпромбудмонтаж» (підрядник) укладено договір (підряду на поточні ремонти та технічне обслуговування) № 18/145.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.02.2020 по справі № 908/1794/19 (у складі колегії суддів: Корсун В.Л. (головуючий), Дроздова С.С., Федорова О.В.) за первісною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ Укрпромбудмонтаж», Миколаївська область, м. Южноукраїнськ до відповідача Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», м. Запоріжжя про стягнення 1 384 200,00 грн, та за зустрічною позовною заявою позивача Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», м. Запоріжжя до відповідача за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ Укрпромбудмонтаж», Миколаївська область, м. Южноукраїнськ про стягнення 137 751,61 грн, первісний позов задоволено, зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ Укрпромбудмонтаж» 1 384 200,00 грн основного боргу та 20763,00 грн судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ Укрпромбудмонтаж» на користь приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» 123 364,40 грн основного боргу та 1850,46 грн судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.08.2020 по справі №908/3001/20 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Запорізької області від 17.02.2020 у справі № 908/1794/19 залишено без змін.

02.09.2020 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 17.02.2020 у справі № 908/1794/20 видано відповідні накази.

З матеріалів справи № 908/3001/20 вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача суму інфляційних витрат в розмірі 83 858,12 грн за період грудень 2018 по серпень 2020 та суму 3 % річних в розмірі 73 087,24 грн за період з 29.11.2018 по 10.09.2020.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині невиконання відповідачем рішення Господарського суду Запорізької області від 17.02.2020р. по справі № 908/1794/19 , залишеного без змін Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.08.2020р., яким з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ Укрпромбудмонтаж» 1 384 200,00 грн основного боргу та 20 763,00 грн судового збору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунтку 1.8. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», попереднє, до подання позову до господарського суду, звернення кредитора до боржника з вимогою про сплату сум пені, інфляційних нарахувань та процентів річних не передбачено законом і тому не є обов`язковим. Отже, неподання позивачем (кредитором) доказів такого звернення не тягне за собою відмови в задоволенні відповідних позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги в частині того, що у зв`язку з відсутністю відповідної вимоги ТОВ «СМУ Укрпромбудмонтаж» зобов`язання щодо оплати 3% річних та інфляційних втрат у ПРАТ «Запоріжвогнетрив» не виникало, відхиляються як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Місцевий господарський суд правомірно зазначив в мотивувальній частині рішення, що лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано у встановленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних нарахувань та 3% річних, в зв`язку із чим кредитор вправі вимагати стягнення з нього (боржника) в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Відповідно, рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у визначених позивачем розмірах є обґрунтованим.

Вирішуючи питання про правильність висновків суду першої інстанції в частині недоведеності відповідачем наявності підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду, колегія виходить з наступного:

Частиною п`ятою ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими на всій території України.

Згідно п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За приписами ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Савіцький проти України" від 26.07.2012 зазначено, що суд повторює, що право на суд, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Тому необґрунтовано тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012 суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Отже, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

В зв`язку з тим, що розстрочка/відстрочка подовжує період відновлення порушеного права Позивача, при її наданні суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати інтереси як заявника, так і Позивача.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів всіх сторін, які приймають участь у справі. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан.

Таким чином, обов`язковою умовою надання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення або роблять його неможливим, які заявник повинен довести відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд для юридичних осіб зобов`язаний також враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору.

20.01.2021р. в канцелярії Господарського суду Запорізької області зареєстровано заяву ПРАТ «Запоріжвогнетрив» про відстрочку виконання рішення, необхідність надання якої, відповідач обґрунтовує тим, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі, яке значно ускладнює виконання рішення, ухваленого за результатами розгляду справи № 908/3001/20. Контрагенти відповідача належним чином не виконують грошові зобов`язання перед ним, що зумовило виникнення дебіторської заборгованості у значних сумах, яка має тенденцію до зростання. Так, сума дебіторської заборгованості контрагентів перед відповідачем станом на 01.12.2020 склала 469 059 607,35 грн, а станом на 01.01.2021 заборгованість склала вже 478 636 911,35 грн (а.с. 68-70). На підтвердження наявності вищевказаних сум дебіторської заборгованості, позивачем додано до матеріалів справи довідки за підписом головного бухгалтера підприємства про розмір дебіторської заборгованості (а.с. 74,75).

В той же час, згідно норми частини 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За приписами частини 2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як встановлено матеріалами цієї справи, саме відповідачем порушено зобов"язання, тобто через його винні дії виник спір, при цьому відповідачем під час розгляду справи не було доведено, що порушення зобов"язання сталося внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Наявність дебіторської заборгованості не може бути поважною підставою невиконання зобов"язання.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що місцевий господарський суд безпідставно розглянув заяву про відстрочку виконання рішення без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання колегією суддів відхиляються, оскільки відповідно до ухвали Господарського суду Запорізьклої області від 11.12.2020, якою відкрито провадження у справі №908/3011/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання, тобто без виклику сторін.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегією суддів Центрального апеляційного господарського суду при перегляді рішення суду першої інстанції не встановлено допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а тому рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі №908/3001/20 слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 532.50 грн. (а.с.108) покладаються особу, що подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі №908/3001/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі №908/3001/20 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 532,50 грн. покласти на Приватне акціонерне товариство Запоріжвогнетрив (69106, м. Запоріжжя, Північне шосе/вул. Теплична, буд. 22Б/1, )

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна