ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3653/20

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Манілець А.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Корпорації "Укрінмаш", м. Київ,

до відповідача фізичної особи - підприємця Йовенка Петра Вікторовича, смт Калита, Броварського району

про стягнення 227 335,13 грн.,

за участі представників:

від позивача: Мілевська Я.І., адвокат, ордер серія КС № 708839 від 09.03.2021;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - Корпорація "Укрінмаш", м. Київ звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 17.12.2020 № 143 до відповідача - фізичної особи - підприємця Йовенка Петра Вікторовича, смт. Калита Броварського району Київської області (далі по тексту ФОП Йовенко П.В.), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 227 335,13 грн., з яких: передоплата у розмірі 200 000,00 грн. та пеня у сумі 27 355,13 грн., а також стягнути суму понесених судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані закінченням строку дії договору поставки від 15.08.2019 № ЮД-060/19 та неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки товару. Позивач вказує, що ним було здійснено попередню оплату у сумі 200 000,00 грн., проте відповідачем товар не було поставлено протягом дії договору, внаслідок чого за відповідачем рахується заборгованість у сумі 200 000,00 грн., за наявності якої позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 27 355,13 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

16.02.2021 від позивача надійшло клопотання про приєднання до справи доказів.

Досліджуючи матеріали справи, та додані докази, враховуючи характер спірних правовідносин, обставини, які підлягають встановленню, зокрема, необхідність додаткового дослідження умов виконання сторонами договору поставки від 15.08.2019 № ЮД-060/19, враховуючи, що ціна позову перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня року, у якому подавалася позовна заява, суд дійшов висновку про необхідність проводити дії для належної підготовки справи до розгляду у підготовчому судовому засіданні відповідно до ст. 177 ГПК України та з`ясовувати всі її обставини та досліджувати докази у судовому засіданні за участю повноважних представників сторін.

Відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 18.02.2021 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 09.03.2021, зобов`язано відповідача подати документи (первинні документи - накладні, акти приймання-передачі товару, платіжні документи, банківські виписки), що підтверджують поставку товару позивачу або підтверджують повернення передоплати на суму 200 000,00 грн.

Як свідчить залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач копію ухвали від 18.02.2021 отримав 25.02.2021.

04.03.2021 від представника відповідача - ФОП Йовенка П.В. до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, мотивоване неможливістю явки представника відповідача за сімейними обставинами.

04.03.2021 від позивача - корпорації "Укрінмаш" до суду надійшла заява від 03.03.2021 про часткову зміну предмету позову, в якій позивач виклав прохальну частину позовної заяви корпорації "Укрінмаш" до фізичної особи - підприємця Йовенка Петра Вікторовича про стягнення 227 335,13 грн. в наступній редакції:

"Стягнути з фізичної особи - підприємця Йовенка Петра Вікторовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь корпорації "Укрінмаш" () суму попередньої оплати у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Йовенка Петра Вікторовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь корпорації "Укрінмаш" () 3% річних у сумі 9 205 (дев`ять тисяч двісті п`ять) грн. 48 коп. та інфляційні втрати у сумі 15 920 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Йовенка Петра Вікторовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь корпорації "Укрінмаш" () суму понесених судових витрат".

У підготовче судове засідання 09.03.2021 з`явилася представник позивача. Відповідач свого уповноваженого представника для участі в судовому засіданні не направив, відзив на позов не подав.

Ухвалою від 09.03.2021 суд прийняв до розгляду заяву позивача від 03.03.2021 про часткову зміну предмету позову, зазначив, що справа розглядатиметься в редакції позовних вимог відповідно до вищевказаної заяви від 03.03.3021, відклав підготовче судове засідання на 22.03.2021 та встановив додатковий строк для подання учасниками справи заяв по справі, наявних у сторін та раніше не поданих доказів до 22.03.2021.

18.03.2021 від представника відповідача адвоката Панченко Т.А. на електронну пошту суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання та надання можливості відповідачу в межах 15-денного терміну починаючи з 18.03.2021 подати суду відзив, докази та документи, що витребовувались в ухвалі від 23.12.2020. У клопотанні вказано про те, що 18.03.2021 адвокатом виявлено у реєстрі судових рішень ухвалу від 23.12.2020, якою у відповідача було витребувано ряд документів, та ухвалу від 09.03.2021, якою прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову. У клопотанні також вказано, що до відповідача не надходили документи від позивача. Всупереч вимогам частини 8 ст. 42 ГПК України клопотання, яке надійшло до суду в електронній формі, не було підписано ЕЦП. Вказане клопотання в силу вимог частини 8 ст. 42, частини 4 ст. 170 ГПК України було залишено без розгляду, про що суд зазначив в ухвалі від 22.03.2021. Втім, після завершення судового засідання 22.03.3021 вказане клопотання надійшло у паперовій формі поштою.

Ухвалою від 22.03.2021 суд відклав підготовче судове засідання на 05.04.2021.

05.04.2021 у судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача в судове засіданні повторно не з`явився, відзив на позов та витребувані документи не подав.

Суд зазначає, що відповідач копію ухвали від 18.02.2021 отримав 25.02.2021, відтак принаймні з 25.02.2021 був обізнаний про наявність судового провадження. 04.03.2021 відповідач уклав з адвокатом Панченко Т.А. договір про надання правничої допомоги, що вбачається з копії ордеру на надання правничої допомоги серія АІ №1091417 від 04.03.2021.

Ані відповідачем ані адвокатом не було вжито заходів до ознайомлення з матеріалами справи у приміщенні суду, або до отримання доступу до матеріалів справи у підсистемі «Електронний суд», або до реєстрації у вказаній підсистемі адреси електронної пошти для отримання процесуальних документів суду на електронну пошту.

Місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем) відповідно до пункту 5 частини 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вноситься до відомостей про фізичну особу - підприємця. Не отримання кореспонденції, яка із дотриманням процесуального закону направляється відповідачу на адресу місцезнаходження згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, знаходиться поза контролем відправника, є наслідком власної вольової поведінки відповідача, який повинен передбачати або свідомо допускати можливість настання певних негативних ризиків.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 "Пономарьов проти України", сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, відповідно до статей 2, 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону. Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. З огляду на викладене, відповідач, обізнаний із наявністю судового провадження, не був позбавлений права та можливості ознайомитися з ухвалами суду у відкритому доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того суд зазначає, що порядок продовження та поновлення (з поважних причин) процесуальних строків передбачений ст.119 ГПК України. Разом із тим, представник відповідача не просила суд поновити строк, встановлений законом, або продовжити строк встановлений судом, а просила надати можливість відповідачу в межах 15-денного терміну починаючи з 18.03.2021 подати суду відзив, докази та документи, що витребовувались в ухвалі від 23.12.2020. Рівна можливість користуватися своїми процесуальними правами учасникам справи забезпечена в силу закону протягом усього строку розгляду справи у суді, за умови дотримання порядку вчинення процесуальних дій, і не потребує додаткового ухвалення судом будь-яких судових рішень, ухвал з цього приводу.

В судовому засіданні 05.04.2021 представник позивача подала клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів направлення на адресу відповідача копій банківських виписок по рахунку корпорації "Укрінмаш" за період з 01.01.2019 по 17.03.2021.

Ухвалою від 05.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.04.2021.

У судове засідання 26.04.2021 з`явилась представник позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, свого представника не направив, відзив на позов та витребувані документи не подав, про причини суд не повідомив.

За змістом ст. 202 ГПК України повторна неявка учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не є підставою для відкладення розгляду справи незалежно від підстав неявки.

Розглянувши позов Корпорації «Укрінмаш» до ФОП Йовенка П.В. про стягнення 227335,13 грн., всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

15.08.2019 між ФОП Йовенком П.В. (продавець) та Корпорацією «Укрінмаш» (покупець) укладено Договір №ЮД-060/19 (далі - Договір), відповідно до якого продавець зобов`язується передавати у власність покупця, а покупець належним чином приймати і оплачувати пиловник дубовий 1, 2 ґатунку партіями до 150 куб.м.

За умовами цього Договору:

- Поставка партії товару в сенсі передача здійснюється на умовах попереднього відбору товару представниками покупця (пункт 2.1);

- Товар відвантажується на умовах 100% передоплати (пункт 2.2);

- Після проведення оплати товару продавець зобов`язаний передати представникам покупця необхідні документи: рахунок-фактура, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (пункт 2.3);

- Поставка товару здійснюється на умовах франко-склад покупця м. Київ. За умови попередньої домовленості дозволяється поставка автотранспортом покупця (пункт 2.4);

- Гарантії покупця: після відбору у дводенний термін здійснити 100% оплату за партію товару (пункт 3.1.1);

- Гарантії продавця: протягом двох робочих днів здійснити відвантаження товару відповідно до якості та кількості, передбачних у видатковій накладній та надати документи згідно переліку, передбаченому в пункті 2.3 Договору (пункт 3.1.2)

- Усі зміни, доповнення до договору дійсні лише у тому випадку, якщо вони оформлені в письмовій формі й підписані обома сторонами (пункт 4.3);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, але у будь-якому порядку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 4.6).

Укладений між сторонами договір за правовим змістом є договором поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Франко-склад покупця (пункт 2.4) - базисна умова поставки, за якою продавець зобов`язаний надати товар у розпорядження покупця на склад, передбачений угодою, для навантаження на транспортні засоби, подані покупцем. Від моменту одержання товару на складі покупець стає його власником.

Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд встановив, що на підставі попереднього відбору товару продавцем було сформовано рахунок №3 від 15.08.2019 на сплату Корпорацією «Укрінмаш» за дуб пиловник 20 куб.м.за ціною 10500,00 грн. всього на суму 210 000,00 грн.

Позивач сплатив відповідачу кошти у загальній сумі 200 000,00 грн., про що свідчать залучені до матеріалів справи засвідчені банком платіжні доручення:

від 15.08.2019 №20132 на суму 70 000,00 грн.

від 16.08.2019 №565 на суму 15000,00 грн.;

від 16.08.2019 №20134 на суму 28 000,00 грн.;

від 16.08.2019 №20135 на суму 23 000,00 грн.;

від 19.08.2019 №568 на суму 40 000,00 грн.;

від 19.08.2019 №569 на суму 24 000,00 грн.

Твердження позивача про те, що спочатку відповідачем був виставлений рахунок, а потім відбувся попередній відбір товару на суму 200 000,00 грн., жодними доказами не підтверджується та не відповідає змісту відносин сторін за договором. Договором передбачено спочатку попередній відбір товару, потім оплату у дводенний термін, а потім у дводенний термін з моменту 100% оплати - поставку товару на склад покупця та надання документів.

При цьому рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документу, визначеним Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки ним не фіксується господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер. Форма рахунку-фактури не належить до типових форм, що затверджуються Держкомстатом. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає лише виставлення певної суми для оплати покупцю, а сам факт поставки має бути підтверджений видатковою накладною. Зазначена позиція викладена також в листах Мінфіну від 27.11.2006р. № 31-34000-20-23/25136, від 30.05.2011р. № 31-08410-07-27/13794.

З огляду на те, що платіжні доручення містять посилання на реквізити рахунку №3 від 15.08.2019, вбачається, що відбувся попередній відбір партії товару вартістю 210 000,00 грн., після чого було виставлено рахунок №3 від 15.08.2019 на суму 210000,00 грн., який протягом 15.08 - 19.08.2019 був позивачем оплачений частково в сумі 200 000,00 грн.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

З огляду на те, що договором передбачено поставку товару протягом двох робочих днів після 100% передоплати (пункти 2.2, 3.1.1, 3.1.2), суд встановив, що строк поставки товару для відповідача не настав.

Відповідно до частин 2 та 4 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Суду не подано доказів того, що відповідач направляв позивачу вимогу про оплату та/або відмову від договору.

За змістом пункту 4.3 Договору усі зміни, доповнення до договору дійсні лише у тому випадку, якщо вони оформлені в письмовій формі й підписані обома сторонами.

За змістом ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, суду не подано доказів того, що сторони у належній формі досягли згоди про припинення зобов`язань за договором.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу може бути як реальним, так і консенсуальним, що обидві сторони вжили заходів до його часткового виконання, у суду відсутні підстави твердити, що договір є неукладеним (таким, що не відбувся).

Пунктом 4.6 договору встановлено, що договір діє до 31.12.2019, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відтак, твердження позивача про те, що строк дії договору закінчився 31.12.2019, матеріалами справи спростовується.

Разом із тим, зобов`язання обох сторін не були виконані.

Позивач направив відповідачу вимогу від 14.01.2020 №001, у якій вимагав від відповідача невідкладно повернути корпорації «Укрінмаш» передоплату у сумі 200000,00 грн.

Вказана вимога була отримана відповідачем 18.01.2020, про що свідчить залучена до матеріалів справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №970.

Доказів повернення коштів, або надання обґрунтованих заперечень суду не подано.

29.01.2020 позивач направив відповідачу вимогу від 29.01.2020 №011 про сплату пені. Вказана вимога не була отримана відповідачем та повернулась відправнику, про що свідчить залучена до матеріалів справи копія конверту «Укрпошта Експрес» №496.

Суд бере до уваги позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17У, відповідно до якої у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Згідно із частиною 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Доказів поставки товару позивачу або доказів повернення позивачу передоплати відповідач не подав в тому числі на вимогу ухвали суду від 18.02.2021, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на вій території України, копію якої відповідач отримав 25.02.2021.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. З огляду на зміст вимоги від 14.01.2020 №001, у якій позивач вимагав негайного повернення коштів, з наступного дня після її отримання у відповідача настав строк виконання грошового зобов`язання з повернення отриманої передоплати. Враховуючи зміст частини 5 ст. 254 ЦК України, оскільки 19.01.2020 припадає на вихідний, строк повернення 200 000,00 грн. передоплати для відповідача настав у перший за ним робочий день 20.01.2020, а з 21.01.2020 настало прострочення.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 200 000,00 грн. є обґрунтованою та належить до задоволення.

Позивач також нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період з 21.08.2019 по 03.03.2021 в сумі 9205,48 грн. та інфляційні втрати за вересень 2019 - січень 2021 в сумі 15920,00 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема за товар який має бути поставлений. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

При цьому, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї правової норми поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли у покупця має виникає законне право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України.

Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичною не поставкою товару у відповідача (постачальника) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) є грошовим зобов`язанням.

У відповідача виникло перед позивачем грошове зобов`язання з повернення грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн., а тому на нього можуть нараховуватися 3% річних та інфляційні втрати на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

Відповідач безпідставно визначив дату початку прострочення 21.08.2019 як дату спливу строку поставки, з огляду на те, що у зв`язку із неповною оплатою строк поставки товару для відповідача 21.08.2019 не сплив.

При цьому посилання позивача з цього приводу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 є безпідставним, оскільки обставини справи щодо строків поставки у даній справі не є тотожними.

Суд здійснив власний розрахунок 3% річних, вірно визначивши початок прострочення з 21.01.2020 по заявлену у позові дату 03.03.2021 та встановив, що з відповідача на користь позивача належать до стягнення 3% річних в сумі 6691,31 грн.

Суд звертає увагу сторін на те, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат за лютий 2020 - січень 2021, та встановив, що з відповідача на користь позивача належать до стягнення інфляційні втрати в сумі 12289,88 грн.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов Корпорації «Укрінмаш» частково, ухвалює рішення про стягнення з ФОП Йовенка П.В. 200 000,00 грн. основного боргу, 6691,31 грн. 3% річних та 12 289,88 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору пропорційно задоволеним вимогам в сумі 3284,72 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Корпорації «Укрінмаш» задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Йовенка Петра Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

на користь Корпорації «Укрінмаш» (03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 8, код 22916863)

200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень нуль копійок) основного боргу,

6 691,31 грн. (шість тисяч шістсот дев`яносто одну гривню тридцять одну копійку) процентів річних,

12289,88 грн. (дванадцять тисяч двісті вісімдесят дев`ять гривень вісімдесят вісім копійок) інфляційних втрат;

3284,72 грн. (три тисячі двісті вісімдесят чотири гривні сімдесят дві копійки) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту рішення 07.05.2021.

Суддя О.В. Конюх