ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2021 справа № 914/611/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Боненкамп, с. Стоянка, Києво-Святошинський район, Київська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Авто Стар, м. Львів

про стягнення 31 088, 01 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники сторін: не з`явилися

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Боненкамп до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Авто Стар про стягнення 31 088, 01 грн.

Ухвалою суду від 16.03.2021 відкрито провадження у справі № 914/611/21 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 05.04.2021.

Судове засідання, яке було призначене на 05.04.2021, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді П.Т. Манюка з 31.03.2021 на лікарняному.

У зв`язку з виходом судді П.Т. Манюка з лікарняного, ухвалою суду від 19.04.2021 справу призначено до розгляду на 06.05.2021,.

В судове засідання, 06.05.2021, представник позивача не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання, 06.05.2021, представник відповідача не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату та час розгляду справи, оскільки ухвали суду, які були скеровані на адресу відповідача зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, на адресу суду не поверталися.

Відповідно до приписів п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, суд вбачає наявність підстав для розгляду справи по суті та прийняття рішення, при цьому, згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю Боненкамп (надалі позивач, постачальник) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Авто Стар (надалі відповідач, покупець) про стягнення 31 088, 01 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 14 травня 2018 року між сторонами у справі було укладено договір поставки № КІV-18-248-Р.

Згідно пункту 1.1 договору, позивач зобов`язується поставити та передати у власність відповідача шини, диски, колеса та комплектуючі до них для сільськогосподарської техніки, спецтехніки і мототехніки (товари), окремими партіями, відповідно до замовлення відповідача, а відповідач зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити товар на умовах визначених у договорі.

На виконання умов договору, позивачем було здійснено відповідачу поставку товару на суму 46 800,00 грн, що підтверджується видатковою накладною від 28.12.2020 № 15107. Відповідач 28.12.2020 здійснив частковий розрахунок за товар в розмірі 20 000, 00 грн, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 26 800, 00 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Крім стягнення основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 440, 55 грн пені, 110, 14 грн 3% річних, 1 057, 32 грн процентів за користування чужими коштами та 2 680, 00 грн штрафу.

Позиція відповідача.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновків про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з таких мотивів.

Згідно з ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, 14 травня 2018 року між сторонами у справі було укладено договір поставки № КІV-18-248-Р, згідно пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця шини, диски, колеса та комплектуючі до них для сільськогосподарської техніки, спецтехніки і мототехніки (надалі іменується - товари), окремими партіями, відповідно до замовлення покупця, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити товар на умовах визначених у цьому договорі.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 3.1 договору, товар повинен бути поставлений покупцю в термін 3 (трьох) календарних днів з дати зазначеної у видатковій накладній на товар, якщо інше не передбачено специфікаціями.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що датою поставки (передачі) товару постачальником у власність покупця, є дата зазначена у видатковій накладній на товар (кожної окремої партії товару).

Відповідно до п. 3.3. договору, товар вважається поставленим постачальником та переданим у власність покупця з моменту підписання покупцем видаткової накладної на товар, що свідчить про факт отримання товару, і не потребує підписання між сторонами цього договору будь-яких актів приймання-передачі товару у власність. У випадку передачі товару покупцю через транспортну організацію «Нова Пошта», «ІнТайм», «Делівері», «Сат» та інші (надалі по тексту - перевізник) датою поставки та виконання постачальником своїх зобов`язань буде день надання товару перевізником покупцю, що підтверджено товарно-транспортною накладною на доставку вантажу (товару).

Згідно п. 7.2 договору, оплата товару здійснюється протягом 5 (п`ять) календарних днів з дати, зазначеної у видатковій накладній на товар, якщо інше не передбачено додатковими угодами або специфікаціями.

Пунктом 7.4 договору передбачено, що товар вважається повністю оплаченим з дня надходження всієї суми коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

На виконання умов договору позивачем було здійснено поставку товару відповідачу на суму 46 800,00 грн, що підтверджується видатковою накладною від 28.12.2020 № 15107. Відповідач 28.12.2020 здійснив частковий розрахунок за товар в розмірі 20 000, 00 грн, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 26 800, 00 грн.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 2 ГПК України, принципами господарського судочинства, є зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи. За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, позовні вимоги не заперечив, доказів повної оплати за отриманий товар не представив.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі 26 800, 00 грн.

Відповідно до 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України, за час прострочення оплати товару позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3 % річних на суму 110, 14 грн. Суд встановив, що нарахування позивачем 3 % річних проведено відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Також, до стягнення з відповідача позивачем заявлено відсотки за користування коштами в розмірі 1 057, 32 грн.

Відповідно до п. 9.6 договору, у випадку прострочення оплати товару згідно умов договору протягом більше, ніж 10 (десять) календарних днів, покупець також сплачує на користь постачальника відсотки за користування коштами, які повинні бути йому перераховані, у розмірі 36 відсотків річних від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням.

Судом встановлено, що нарахування позивачем відсотків за користування коштами в розмірі 1 057, 32 грн проведено відповідно до умов договору.

Щодо позовних вимог про стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов`язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено також ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України, оскільки одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, так як згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17 та від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17.

Згідно п. 9.5 договору, при простроченні оплати товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням пені, нарахованої на суму заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченої оплати за кожен день її прострочення.

Пунктом 9.6 договору, передбачено штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми простроченої заборгованості.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що позивачем розрахунок проведено відповідно до умов договору, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 440, 55 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу, суд вважає, що вказане нарахування проведено у відповідності до чинного законодавства, а нарахована сума штрафу в розмірі 2 680, 00 грн є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Авто Стар (79034, м. Львів, вул. Навроцького, 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Боненкамп (08114, с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області, вул. 21 км Житомирського шосе, ) суму в розмірі 33 358, 01 грн, з яких:

- 26 800, 00 грн заборгованості;

- 440, 55 грн пені;

- 110, 14 грн 3% річних;

- 2 680, 00 грн штрафу;

- 1 057, 32 грн процентів за користування чужими коштами;

- 2 270, 00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 11 травня 2021 року.

Суддя П.Т. Манюк