ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" квітня 2021 р. Справа № 924/58/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Білявської Н.О. розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Каргес" м. Київ

до приватного малого виробничо-комерційного підприємства "ЛАН" м. Хмельницький

про стягнення 207518,10грн. вартості дизельного палива

Представники сторін:

позивача: Стретович В.М., довіреність № 88/21 від 12.03.21р.

відповідача: не з`явився

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 22.02.2021р. відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 15.03.2021р. Ухвалою від 15.03.2021р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою від 05.04.2021р. судове засідання відкладено на 19.04.2021р.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення із приватного малого виробничо-комерційного підприємства "ЛАН" 207518,10грн. вартості дизельного палива отриманого на відповідальне зберігання згідно Акту №26-02-1 передачі нафтопродуктів на відповідальне зберігання від 26.02.2018р. Обґрунтовуючи позовну заяву вказує, що згідно Акту №26-02-1 передачі нафтопродуктів на відповідальне зберігання від 26.02.2018 року відповідачеві було передано на зберігання 110182 тони дизельного палива марки ДТ-3-К5. Протягом 2018 року ТОВ "ТД "Каргес" реалізувало 100725 тон пального і, в результаті, на зберіганні відповідача станом на 30 травня 2019 року залишилось 9457тон, що сторони засвідчили у Додатковій угоді №3 від 30 травня 2019 року. Повідомляє, що листами від 28, 29 березня та 19 квітня 2019 року позивач пропонував відповідачеві різні варіанти вирішення проблеми з поверненням пального або відшкодування його вартості у відповідь на які відповідач листом без дати у квітні 2019 року повідомив, що готовий реалізувати залишки пального по запропонованій позивачем схемі. Також 22.11.2019р. позивачем було направлено відповідачу претензію з вимогою повернути утримуване майно або сплатити його вартість, яка останнім отримана 27.11.2019р., однак залишена без відповіді. Як на правові підстави позову посилається на положення ст.ст. 174, 193 ГК та ст.ст. 526, 936, 939, 951 ЦК України.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує та зазначає, що позивачем не надано відповідних первинних бухгалтерських документів, які засвідчують зміст господарської операції передачі товару та прийняття його відповідачем за спірним договором. Вважає, що акт звірки від 28.02.2018р. не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". У позові просить відмовити.

У додаткових поясненнях від 01.04.2021р. відповідач також повідомляє, що ТОВ "Каргес" не зверталося із заявкою про відвантаження товару, а лише своїми листами від 28.03.19р №.23-03 та 29.03.19р №23-03 просило викупити залишки товару, та встановлювало строки. Зауважує, що в листі від 29.03.2019р. було вказано кількість товару 10,292 тони. Повідомляє про реалізацію мертвих залишків в кількості 0,835 тон. В подальшому ТОВ "Каргес" було перераховано кошти згідно платіжних доручень №2904 від 06.09.2019р. в сумі 3000,00грн. №3642 від 11.12.2019р. в сумі 5000,00грн. Однак позивачем паливо відписано не було, тому відповідач вважав, що ТОВ "Каргес" залишило своє паливо у нього на зберіганні відповідно до договору.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

16.03.2016р. між приватним малим виробничо - комерційним підприємством "Лан" (Зберігач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Каргес" (Клієнт) укладено договір №03/16Х відповідального зберігання паливно - мастильних матеріалів згідно з умовами якого Зберігач зобов`язується за винагороду надавати Клієнту послуги з приймання, зливу із залізничних цистерн, зберігання, контролю якості, наливу в автомобільні цистерни та обліку світлих нафтопродуктів (надалі - Товар), що належать Клієнту, повернення порожніх цистерн за вказівкою Клієнта протягом терміну дії цього Договору.

Зберігання Товару за умовами цього Договору здійснюється на складських комплексах, далі - склад, що знаходяться у власності Зберігача, оренді або на інших законних умовах, який знаходиться за адресою: Нафтобаза, ст. Богданівці, ПЗЗД, Хмельницької області.

Зберігання Товару за цим Договором здійснюється до моменту пред`явлення Клієнтом вимоги про повернення (відвантаження) Товару. Звичайним строком зберігання для цілей цього Договору вважатиметься строк не більш ніж 60 календарних днів з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі на зберігання партії Товару. Початок та закінчення строку зберігання визначається у відповідності з цим Договором (п.1 Договору).

Відповідно до п.2.10 договору дата акту приймання (зливу) Товару за формою 5-НП (Додаток № 1 до Інструкції) є датою прийняття Товару на відповідальне зберігання. Акти приймання-передачі товару між Сторонами складаються на підставі актів зливу Товару за формою 5-НП. Охоронна організація здає Товар Зберігачу (вантажоотримувачу) з охорони та супроводження (за відповідним актом приймання-передачі за підписом уповноважених представників Зберігача та охоронної організації).

Повернення Товару Клієнта зі зберігання може здійснюватися на вибір Клієнта шляхом: відвантаження Клієнту та/або одержувачам Клієнта зі складу на підставі письмового розпорядження Клієнта на відвантаження Товару зі складу, або передачі Товару одержувачам Клієнта в резервуарах складу на підставі письмового розпорядження Клієнта на передачу Товару у резервуарах складу після укладення письмової угоди між Зберігачем і одержувачем Клієнта.

У розпорядженні на відвантаження Товару зі складу Клієнт вказує свого уповноваженого представника (одержувача), реєстр виданих одержувачем доручень на одержання Товару (якщо відвантаження здійснюється вавтоцистерни), строки відвантаження Товару зі складу, кількість (масу) Товару, добову норму відвантаження Товару.

У розпорядженні на передачу Товару у резервуарах складу Клієнт зазначає свого повноважного представника (одержувача), строки передачі Товару, кількість (масу) Товару кожного сорту. Моментом повернення Товару Клієнта зі зберігання вважається: при відвантаженні зі складу - момент проходження Товару Клієнта через наливну трубу наливної естакади на території складу; при передачі в резервуарах складу - момент (дата та час), зазначені в акту прийому - передачі Товару у резервуарах складу (п.п.3.1, 3,2 Договору).

Відповідно до п.п.3.9, 3.10 Договору повернення Товару Клієнта із зберігання здійснюється із складанням акту прийому - передачі (повернення) Товару зданого на зберігання.

Клієнт має право в будь-який час вимагати повернення Товару, переданого ним на зберігання надіславши Зберігачу відповідну Заявку на повернення Товару зі зберігання, а зберігач зобов`язаний повернути Товар на першу вимогу Клієнта в кількості, якості, асортименті та у строки, що вказані в Заявці Клієнта.

Згідно п.4.15. датою виконання зобов`язання з передачі Товару із зберігання зі складу Зберігача є дата акту приймання - передачі (повернення) Товару або іншого підтверджуючого документу, оформленого відповідно до Інструкції.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до 31 грудня 2016 року, а в частині розрахунків Сторін та повернення Товару - до повного виконання Сторонами своїх обов`язків.

Якщо фактична передача товару Клієнтом на зберігання Зберігачу сталась до набуття чинності цим Договором та/чи підписання відповідного Додатку до цього Договору, до такого зберігання застосовуються правила цього Договору.

Строк дії Договору може бути пролонгований за згодою Сторін, яка оформлюється додатковою угодою Сторін, що є його невід`ємною частиною з моменту підписання.

Цей Договір може бути достроково припинений за ініціативою будь-якої із Сторін за умов попередження про це іншої Сторони не менш, ніж за 10 (десять) календарних днів до дати такого припинення.

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Додатковою угодою №1 від 31.12.2016р. та №2 від 28.12.2018р. строк дії договору продовжено до 31.12.2019р., а в частині розрахунків Сторін та повернення Товару - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Згідно акту №26-02-1 від 26.02.2018р. відповідачу було передано на відповідальне зберігання в резервуари нафтобази ПМВКМ "Лан" ст. Богданівці паливо дизельне ДТ-З-К5 сорт F у кількості 110,182 т.

Додатковою угодою №3 від 30.05.2019р. сторони погодили у зв`язку із зміною місця зберігання залишки дизельного пального, що зберігались на цій нафтобазі і належать ТОВ "ТД "Каргес" у кількості 9,457 тон перемістити на склад паливно - мастильних матеріалів, що знаходиться за адресою Хмельницька область, м. Красилів, вул. Будівельників, 12.

28.03.2019р. та 29.03.2019р. позивачем направлено відповідачу листи №23-03 із пропозицією викупляти залишки дизельного палива, які перебувають у нього на зберіганні, частинами по 1,5-3 тони в кілька траншів на умовах попередньої оплати по узгодженим сторонами цінами. Також запропоновано викупити до 15.04.2019р. повний об`єм наявного на зберіганні дизельного палива.

У відповідь на листи відповідач повідомив про наміри відкачати "мертві" залишки палива і реалізувати по схемі, запропонованій позивачем на протязі травня місяця.

22.11.2019р. відповідачу направлено претензію (вих. №23) із вимогою на протязі місяця з дня її отримання повернути майно - 9,457 тон дизельного палива ДТ-3-К5, або відшкодувати його вартість з розрахунку середньої ціни в регіоні станом на 21.11.2019р. в сумі 234174грн., яка отримана останній 27.11.2019р. проте залишена без відповіді.

Оскільки відповідачем в добровільному порядку вартість неповернутого товару не сплачена, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом враховується наступне:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 та ст. 509 Цивільного кодексу України, в силу зобов`язання боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, тобто сплати боргу.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено матеріалами справи між сторонами 16.03.2016р. укладено договір №03/16Х відповідального зберігання паливно - мастильних матеріалів відповідно до п.1.1 якого відповідач за винагороду взяв на себе зобов`язання надавати позивачу послуги з приймання, зливу із залізничних цистерн, зберігання, контролю якості, наливу в автомобільні цистерни та обліку світлих нафтопродуктів (надалі - Товар), що належать позивачу, повернення порожніх цистерн за вказівкою позивача протягом терміну дії цього Договору.

Згідно із ч. 1 ст.937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. При цьому, письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Відповідно до п.2.10 договору дата акту приймання (зливу) Товару за формою 5-НП (Додаток № 1 до Інструкції) є датою прийняття Товару на відповідальне зберігання. Акти приймання-передачі товару між Сторонами складаються на підставі актів зливу Товару за формою 5-НП.

Згідно наданого позивачем акту №26-02-1 від 26.02.2018р. відповідачем прийнято на відповідальне зберігання за договором №03/16Х від 16.03.2016р. паливо дизельне ДТ-З-К5 сорт F в кількості 110,182 тон. При цьому судом береться до уваги, що даний акт відповідає вимогам які передбачені ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для первинних документів із врахуванням специфіки договору відповідального збергігання, що спростовує доводи відповідача про відсутність документу, який підтверджує передачу на зберігання останньому товару.

Згідно ч.1 ст.943 ЦК України, зберігач зобов`язаний виконувати свої обов`язки за договором зберігання особисто.

Відповідно до ч.1 ст.949 ЦК України, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Згідно ч.2 ст.938 ЦК України, якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що повернення Товару Клієнта зі зберігання може здійснюватися на вибір Клієнта шляхом: відвантаження Клієнту та/або одержувачам Клієнта зі складу на підставі письмового розпорядження Клієнта на відвантаження Товару зі складу, або передачі Товару одержувачам Клієнта в резервуарах складу на підставі письмового розпорядження Клієнта на передачу Товару у резервуарах складу після укладення письмової угоди між Зберігачем і одержувачем Клієнта.

Відповідно до п.п.3.9, 3.10 Договору повернення Товару Клієнта із зберігання здійснюється із складанням акту прийому - передачі (повернення) Товару зданого на зберігання.

Клієнт має право в будь-який час вимагати повернення Товару, переданого ним на зберігання надіславши Зберігачу відповідну Заявку на повернення Товару зі зберігання, а зберігач зобов`язаний повернути Товар на першу вимогу Клієнта в кількості, якості, асортименті та у строки, що вказані в Заявці Клієнта.

Згідно п.4.15. датою виконання зобов`язання з передачі Товару із зберігання зі складу Зберігача є дата акту приймання - передачі (повернення) Товару або іншого підтверджуючого документу, оформленого відповідно до Інструкції.

Судом береться до уваги, що 22.11.2019р. відповідачу було направлено претензію із вимогою на протязі місяця з дня її отримання повернути майно - 9,457 тон дизельного палива ДТ-3-К5, або відшкодувати його вартість з розрахунку середньої ціни в регіоні станом на 21.11.2019р. в сумі 234 174грн., яка отримана останній 27.11.2019р. проте залишена без відповіді.

Станом на день звернення із позовом до суду майно позивачу не повернуто. Поряд із цим як вбачається із листа ПМВКП "Лан", останнє повідомило позивача про наявність планів відкачати "мертві залишки" палива та реалізувати по схемі запропонованій ТОВ "ТД "Каргес". Однак у матеріалах справи відсутні докази реалізації відповідачем залишків переданого на зберігання пального та перерахування відповідних коштів. У ході розгляду справи, також не знайшли свого документального підтвердження доводи відповідача про реалізацію "мертвих" залишків в кількості 0,835 тонн та перерахування в подальшому ТОВ "Каргес" коштів згідно платіжних доручень №2904 від 06.09.2019р. в сумі 3000,00грн. №3642 від 11.12.2019р. в сумі 5000,00грн. за Договором відповідального зберігання №03/16Х від 16.03.2016р.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірною вимогу позивача про стягнення 207518,10грн. вартості дизельного палива переданого відповідачу на зберігання відповідно до умов договору відповідального зберігання паливно-мастильних матеріалів від 16.03.2016р. № 03/16Х.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Каргес" м. Київ до приватного малого виробничо-комерційного підприємства "ЛАН" м. Хмельницький про стягнення 207518,10грн. вартості дизельного палива задовольнити.

Стягнути з приватного малого виробничо-комерційного підприємства "ЛАН" (м. Хмельницький, вул. Грушевського, 99, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Каргес" (м. Київ, вул. Антоновича, 20-Б, офіс 21, ) - 207518,10грн. (двісті сім тисяч п`ятсот вісімнадцять гривень 10коп.) вартості дизельного палива, 3112,77грн. (три тисячі сто дванадцять гривень 77коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.04.2021р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 3 примірники: 1 - до справи, 2 - позивачу (01024, м. Київ, вул. Антоновича, 20-Б, офіс 21), 3 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вуд. Грушевського, 99). Всім з повідомленням про вручення.