ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.04.2021 Справа № 920/230/21
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»

до - Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради,

про стягнення 59352 грн 72 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі, заяви та клопотання сторін. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 09.03.2021 звернувся з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 44089 грн 18 коп. пені, 9259 грн 31 коп. 3% річних, 6004 грн 23 коп. інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 10.02.2020 договору № 30113 постачання електричної енергії споживачу (надалі - Договір).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним відповідачу було поставлено електричну енергію по Договору, відповідачем її було прийнято, однак за неї не сплачено вчасно, що є порушенням п. 6.2 Договору. Тому зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Ухвалою суду від 24.03.2021 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу без проведення судового засідання.

Відповідач 08.04.2021 надав до суду клопотання щодо зменшення розміру пені, в якому зазначає, що електрична енергія позивачем дійсно поставлялась, борг за електричну енергію відповідачем повністю сплачено, однак розрахунки здійснювались невчасно. Тому відповідач просить суд зменшити на 99 % розмір пені, яка заявлена позивачем до стягнення.

15.04.2021 позивач надав до суду заперечення щодо клопотання відповідача про зменшення пені.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

10.02.2020 між сторонами було укладено договір № 30113 постачання електричної енергії споживачу. Вищезазначене підтверджується копією Договору, заяви-приєднання, комерційної пропозиції (а.с.13-19).

Відповідно до п. 2.1 Договору позивач зобов`язався поставити відповідачу електричну енергію, а відповідач зобов`язався оплатити її на умовах цього договору.

У лютому - травні 2020 року позивач поставив, а відповідач прийняв електричну енергію, що підтверджується наявними в матеріалах справи, підписаними сторонами без заперечень та скріпленими печатками сторін актами приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії та рахунками (а.с.20-25).

Відповідно до п. 7.2. Договору позивач зобов`язується нараховувати та виставляти рахунки відповідачу за поставлення електричної енергії, відповідно до вимог чинного законодавства та цього Договору. Натомість, відповідач в свою чергу, згідно з п. 5.6 Договору, має оплатити рахунок позивача у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його відповідачем. Відповідно до п. 5 Комерційної пропозиції до Договору, оплата рахунків позивача за Договором має бути здійснена відповідачем у строки, визначені в рахунках, але не більше 5 робочих днів від дати його отримання відповідачем.

Відповідач розрахувався за електричну енергію, однак з порушенням строків, які встановлені Договором, що підтверджується банківськими виписками (а.с.26-89).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Оскільки вказані обставини визнаються сторонами, то вони є такими, що встановлені судом.

Крім того, згідно з ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому факт оплати відповідачем за електричну енергію за лютий - травень 2020 року по Договору з простроченням платежу є таким, що встановлений судом.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Стосовно 3 % річних та інфляційних втрат.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (а.с.90-107).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 9259 грн 31 коп. 3% річних, 6004 грн 23 коп. інфляційних втрат (період з 18.03.2020 по 22.07.2020) є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення пені.

Згідно ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 5.8 Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати платежів, передбачених цим Договором, позивач проводить нарахування пені за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до положень Договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі, що зазначається в комерційній пропозиції. Пункт 7 Комерційної пропозиції встановлює такий розмір пені - подвійна облікова ставка Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок пені (а.с.90-107).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем та те, що право на стягнення пені самостійно встановлено сторонами у Договорі, то вимога позивача про стягнення з відповідача 44089 грн 18 коп. пені (період з 18.03.2020 по 22.07.2020) є правомірною.

Відповідач у клопотанні від 08.04.2021 просить суд зменшити розмір пені, яка заявлена позивачем до стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 2 ст. 233 ГК України у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд враховує наступні факти: відсутності у відповідача основного боргу за укладеним між сторонами Договором - його повне виконання; те, що порушення виконання зобов`язання за Договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин - позивачем не надано будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущенного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах; стягнення сум інфляційних втрат та відсотків річних, які мають забезпечити баланс інтересів сторін; правовий статус відповідача, основним різновидом господарської діяльності якого є надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, і те, що основним споживачем послуг відповідача є населення; суспільну необхідність господарської діяльності відповідача та відіграння нею особливої соціальної ролі; фінансовий стан відповідача та те, що застосування у повному розмірі пені до відповідача може привести до ускладнення фінансового становища підприємства.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені та часткове задоволення вимог позивача, а саме суд зменшує розмір пені на 30 % та стягує з відповідача на користь позивача 30862 грн 43 коп. пені.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» до Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради про стягнення 59352 грн 72 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (вул. Реміснича, 35, м. Суми, 40004, ) 30862 грн 43 коп. пені, 9259 грн 31 коп. 3% річних, 6004 грн 23 коп. інфляційних втрат, 2270 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Клопотання Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради про зменшення розміру пені - задовольнити частково.

4. Зменшити розмір заявленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» пені на 30%.

5. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 05.05.2021.

Суддя О.Ю. Резніченко