номер провадження справи 28/37/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 Справа № 908/455/21

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справу:

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, м. Київ, пр. Соборності, 15)

до відповідача фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення грошових коштів.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» з позовом до відповідачів: фізичної особи-підприємця Долі Лариси Олегівни та фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 148.423,36грн., які складаються з: 69.471,00 грн. основного боргу, 78.120,00 грн. пені, 587,12 грн. інфляційних втрат та 245,24 грн. 3% річних.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на порушення відповідачем (ФОП Доля Л.О.) зобов`язань щодо своєчасного внесення платежів за договором купівлі-продажу №05/2020 від 27.05.2020, у зв`язку з чим заборгованість склала 69.471,00 грн. Внаслідок порушення відповідачем (ФОП Доля Л.О.) грошового зобов`язання позивач, враховуючи приписи діючого законодавства та умови договору, нарахував до стягнення пеню, 3% річних та інфляційних втрат. Також позивач посилається на невиконання відповідачем фізичною особою ОСОБА_1 зобов`язань за договором поруки №27-10-20-ПР від 27.05.2020. Позов обґрунтовано ст. ст. 1, 193, 222, 230 ГК України та ст. ст. 526, 529, 530, 553, 554, 625 ЦК України.

Крім того, позивач зазначив, що 29.12.2020 фізична особа-підприємець Доля Л.О. припинила господарську діяльність, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.02.2021 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення виявлених недоліків.

15.03.2021 (в установлений законом строк) на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків з відповідними доказами. В заяві позивач на виконання вимог суду зазначив, що вимоги ставляться до фізичної особи Долі Лариси Олегівни, оскільки фізична особа-підприємець Доля Л.О. припинила господарську діяльність за власним рішенням, про що суду надані відповідні докази.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/455/21, присвоєно справі номер провадження 28/37/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. В даній ухвалі суд визначив, що позов ТОВ «Хімагромаркетинг» до відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 поданий до Господарського суду Запорізької області правомірно.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі № 908/455/21 від 18.03.2021 відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі, але не пізніше 19.04.2021.

Відповідач не скористався наданим законом правом на подання своїх доводів та заперечень стосовно заявлених позовних вимог. Будь-яких пояснень або заперечень до суду не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі спливає 18.05.2021.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 17.05.2021.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (постачальник, позивач у справі) та фізична особа-підприємець Доля Лариса Олегівна (покупець, відповідач у справі) 27.05.2020 уклали договір №05/2020 купівлі-продажу транспортного засобу (надалі договір).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що постачальник зобов`язується продати та передати, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти транспортний засіб - автомобілі марки ЗАЗ, модель LANOS пікап, 2011 року випуску, колір: Білий, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 далі за текстом цього Договору - «Автомобіль», з якісними та технічними характеристики відповідно до Специфікації (Додаток № 1), що додається до цього Договору і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 1.3 договору покупець зобов`язується прийняти Автомобіль, що поставляється в його власність і своєчасно оплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

Постачальник зобов`язаний передати Автомобіль Покупцеві у термін не пізніше 28.05.2020 року (п. 2.2 договору).

Пунктом 2.4 договору встановлено, що приймання-передача Автомобіля здійснюється Сторонами шляхом підписання Акту приймання-передачі, який є невід`ємною частиною даного Договору та підтверджує належні якість, комплектність та технічні характеристики Автомобіля на момент його приймання-передачі.

Ціна Автомобіля на дату укладання даного Договору становить 75 880,00 (сімдесят п`ять тисяч вісімсот вісімдесят грн. 00 коп.) гривень, що в еквіваленті в доларах США становить 2.800,00 доларів США та зазначається у Специфікації (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.2. договору ціна Автомобілю на дату складання Договору вказується в українських гривнях і визначається виходячи з її еквівалента в дол. США, який вказується сторонами у відповідній Специфікації, відповідно до п. 2 ст. 524 Цивільного кодексу України. Зазначений в Договорі еквівалент ціни Автомобілю в дол. США, не підлягає зміні, за умови вчасного здійснення Покупцем своїх зобов`язань по сплаті товару.

Оплата Товару здійснюється в українських гривнях виходячи з міжбанківського курсу продажу дол. США до гривні за попередній день, в розмірі не менше суми ціни Автомобілю зазначеної у Договорі в українських гривнях. У разі збільшення курсу дол. США щодо курсу встановленого на дату складання Договору оплата товару в українських гривнях здійснюється виходячи з еквівалента в дол. США зазначеного у Договорі за міжбанківським курсом гривні за день, що передує дню оплати. Остаточна ціна Автомобілю в українських гривнях, який постачається Покупцю, визначається на дату повного розрахунку за Автомобіль.

Сторони домовилися про те, що курс в дол. США на міжбанківському ринку України відповідно до умов цього Договору буде визначатися за даними, що містяться на веб-сайті: https://minfin.соm.uа/сurrency/bank/kіеv/usd/, як значення курсу закриття міжбанку в дол. США в день, що передує дню оплати.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що Покупець здійснює оплату за Автомобіль відповідно до умов вказаних в пункті 3.2. Договору, згідно вказаного графіку платежів:

01 червня 2020 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 липня 2020 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 серпня 2020 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 вересня 2020 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 жовтня 2020 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 листопада 2020 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 грудня 2020 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 січня 2021 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 лютого 2021 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 березня 2021 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 квітня 2021 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 травня2021 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 червня 2021 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 липня 2021 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США:

З 01 по 05 серпня 2021 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 вересня 2021 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 жовтня 2021 року Покупець зобов`язуються сплатити 155 доларів США;

З 01 по 05 листопада 2021 року Покупець зобов`язуються сплатити 165 доларів США.

Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів, платіжним дорученням на розрахунковий рахунок Постачальника (п. 3.4 договору).

На виконання умов договору сторонами була підписана Специфікація №1-05/2020, за умовами якої постачальник зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити Автомобіль в комплектації, за ціною і кількістю, які вказані в Специфікації.

Доказів визнання зазначеного договору в судовому порядку недійсним або його розірвання суду не надано.

Факт передачі відповідачу Автомобіля марки ЗАЗ, модель LANOS пікап реєстраційний номер НОМЕР_2 , загальною вартістю 75.880,00 грн. підтверджується підписаними обома сторонами видатковою накладною №2 від 27.05.2020 та Актом приймання-передачі від 27.05.2020.

В Акті приймання-передачі в п. 6 зазначено, що претензій до продавця, в тому числі майнових, покупець не має.

Відповідач частково виконав зобов`язання за договором та сплатив лише 8.360,00 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 30.527,24 грн.

На забезпечення умов Договору, з фізичною особою (громадянкою України) ОСОБА_1 (далі по тексту - «Поручитель») було укладено договір поруки № 27-10-20-ПР від 27 травня 2020 року, (далі по тексту - «Договір поруки»).

Відповідно до п. 1.2. Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Зобов`язання Боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи відшкодування вартості втраченої, зіпсованої продукції (засобів захисту рослин або насіннєвого матеріалу, тари) Кредитора, сплати штрафних санкцій, відшкодування збитків Кредитора та відшкодування судових витрат.

Відповідно до п. 3.1. Договору поруки, у разі порушення зобов`язання Боржником Кредитор направляє Поручителю письмову вимогу виконати зобов`язання (або певну його частину). Кредитор не зобов`язаний підтверджувати факт невиконання зобов`язання Боржником. Вимога Кредитора вважатиметься достатньою для Поручителя підставою виконати зобов`язання на суму, вказану в такій вимозі, без будь-яких застережень, умов чи вимог до Кредитора про надання додаткової інформації чи документів.

Відповідно до п. 3.2. Поручитель зобов`язаний виконати пред`явлену йому Кредитором вимогу в повному обсязі в строк не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання такої вимоги.

Пунктом 3.3. Договору Поруки передбачено що, у випадку не виконання пред`явленої вимоги відповідно п. 3.2. даного договору, Кредитор має право вимагати у Поручителя дострокового виконання зобов`язання у повному обсязі, сплати штрафних санкцій, відшкодування збитків Кредитора та відшкодування судових витрат.

Як свідчать матеріали справи у зв`язку з наявністю порушення строку та порядку оплати отриманого покупцем товару, 27.11.2020 року Поручителю було направлено вимогу, в якій зобов`язано на протязі трьох днів з моменту отримання цієї вимоги сплати виниклу заборгованість. Також було попереджено, що у разі не погашення заборгованості, позивач буде змушений звернутися до суду з позовом про дострокове виконання зобов`язання у повному обсязі

Вимога не була отримана поручителем та повернута відправнику за закінченням терміну зберігання.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань ані покупцем, ані поручителем щодо своєчасної оплати отриманого товару (автомобіля) позивач вважає про наявність права стягнути залишок вартості переданого відповідачу автомобіля у розмірі 69.471,00 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу транспортного засобу №05/2020 від 27.05.2020 стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічні положення містяться в ст. 526 ЦК України.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Пунктом 1 ст. 691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, (ч. 1, ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Матеріали справи містять належні та допустимі докази передачі та отримання відповідачем товару (автомобіля) на загальну суму 75.880,00 грн. в рамках договору купівлі-продажу транспортного засобу №05/2020 від 27.05.2020. Також суду надані докази часткової оплати відповідачем вартості отриманого товару в розмірі 8.360,00 грн.

Позивач в тексті позову посилається на те, що у зв`язку з простроченням покупцем виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу транспортного засобу, невиконання поручителем вимоги про погашення виниклого боргу, яка була йому направлена, у продавця виникло право на дострокове та повне стягнення залишку вартості переданого автомобіля.

Відповідно до розрахунку позивача до стягнення підлягає залишок вартості переданого товару у розмірі 69.471,00 грн. Розрахунок здійснено з урахуванням курсу продажу доларів США на міжбанку.

Дослідивши наданий договір поруки №27-10-20-ПР від 27.05.2020, який є підставою заявлених позовних вимог, суд зазначає напступне.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель зобов`язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Аналіз статті 553 ЦК України свідчить, що порука віднесена до зобов`язально-правових способів забезпечення виконання зобов`язань, що стимулюють боржника до належного виконання зобов`язань шляхом створення можливості пред`явлення до нього чи до третіх осіб, що вступили заздалегідь у договір, зобов`язальної вимоги. При цьому слід враховувати, що кінцевою їхньою задачею є досягнення мети, передбаченої угодою сторін або законом. Це слідує з самої сутності договірних зобов`язань, виконання яких належним чином припиняє їхнє існування, оскільки мета, заради якої вони були встановлені, досягнута. Коли ж боржник не виконує свої обов`язки або виконує їх неналежним чином, виникає проблема пошуку правових засобів, за допомогою яких можна було б примусити боржника виконати його договірні зобов`язання так, як слід.

Стаття передбачає, що порука може бути оформлена як договір, що укладається між основним боржником і поручителем на користь третьої особи - кредитора по основному боргу.

Звідси слідує, що порука розглядається як додаткове зобов`язання, що може виникати на підставі чи договору, чи в силу інших обставин. При цьому учасником даного договору є не боржник по основному зобов`язанню, а інша особа: договірні відносини виникають між головним кредитором і поручителем.

Отже, порука - це договір, по якому до зобов`язання основного боржника додатково приєднується зобов`язання іншої особи, що за нього ручається. У випадку неспроможності основного боржника, відповідальність несе особа, що за нього ручалася, тобто поручитель.

Як вже зазначалося судом вище, основний договір (купівлі-продажу транспортного засобу) було укладено з фізичною особою-підприємцем Долею Ларисою Олегівною.

Договір поруки укладено з фізичною особою (громадянкою України) ОСОБА_1 .

Зазначені обставини свідчать про недотримання сторонами положень ст. 553 ЦК України, оскільки учасником договору поруки фактично виступає боржник за основним зобов`язанням, що по суті унеможливлює забезпечення прав та законних інтересів кредитора у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за основним договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що договір поруки №27-10-20-ПР від 27.05.2020 є недійсним, оскільки його умови суперечать приписам ст. 553 ЦК України.

Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить суд стягнути з боржника залишок вартості переданого автомобіля з посиланням на п. 3.3 договору поруки.

Втім, суд не приймає до уваги доводи позивача, що направлення на адресу поручителя (фізичної особи ОСОБА_1 ) вимоги про погашення виниклої заборгованості та відсутність будь-яких дій з її боку є підставою для дострокового виконання боржником у повному обсязі зобов`язань за основним договором, оскільки суд дійшов висновку, що наданий договір поруки №27-10-20-ПР від 27.05.2020 є недійсним.

Аналіз умов договору купівлі-продажу транспортного засобу №05/2020 від 27.05.2020 не містить узгодження сторонами права продавця на дострокове стягнення вартості переданого автомобіля. Позивач доказів звернення до покупця з вимогою про погашення заборгованості та зобов`язання достроково сплатити решту вартості автомобіля не надав. Інших доказів на підтвердження наявності у продавця права на дострокове стягнення вартості переданого товару також не надав.

Приймаючи до уваги наведене, вимоги позивача про дострокове стягнення з відповідача залишку вартості переданого автомобіля є безпідставними.

Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за період прострочення платежів з серпня 2020 по лютий 2021 (включно) у розмірі 30.527,24 грн.

Як свідчать матеріали справи відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.12.2020 було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Долі Лариси Олегівни (за рішенням фізичної особи - підприємця).

Частиною 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця.

Відповідно до ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Правовий аналіз статті 526 Цивільного кодексу України встановлює, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, які полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Зобов`язання виникають, зокрема, з договорів та інших юридичних фактів (стаття 11 Цивільного кодексу України). Зобов`язанням є правовідношення (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України), а змістом правовідношення - права й обов`язки його сторін.

Із аналізу вищенаведених приписів законодавства, ст. ст. 598-609 Цивільного кодексу України слідує, що однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи - підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з державного реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою, як її права, так і обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. по справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), постанові Верховного Суду від 16.08.2018 р. у справі № 320/9471/15-ц (провадження № 61-18132св18).

Також у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. по справі №338/180/17 зазначено, що з 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України. Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

З урахуванням викладеного, стягнення заборгованості у розмірі 30.527,24 грн. повинно здійснюватися з фізичної особи ОСОБА_1 .

За порушення відповідачем строків оплати поставленого товару позивач, враховуючи положення п. 5.3 договору, просив стягнути суму пені в розмірі 78.120,00 грн. за період прострочення з 06.08.2020 по 11.02.2021.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що у разі порушення покупцем строків оплати автомобіля, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 5 процентів від вартості автомобіля за договором за кожен день прострочення.

Відповідно до розрахунку позивача сума пені за період прострочення з 06.08.2020 по 11.02.2021 (190 днів) складає 720.860,00 грн.

Втім, суд зауважує, що наданий позивачем розрахунок пені є неправильним, оскільки позивач залишив поза увагою приписи п. 6 ст. 232 ГПК України, якими встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В той же час, позивач враховуючи засади цивільного законодавства, які передбачені ст. 3 ЦК України щодо справедливості, добросовісності та розумності просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 78.120,00 грн.

Приймаючи до уваги той факт, що заявлена до стягнення сума пені є значно меншою в порівняні з розрахунком, здійсненим у відповідності до умов договору, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення пені у заявленому розмірі (78.120,00 грн.)

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 245,24 грн. за період з 06.08.2020 по 11.02.2021 та інфляційні втрати у розмірі 587,12 грн. за період з серпня 2020 по грудень 2020 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми законодавства вбачається, що три проценти річних є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, тобто три проценти річних не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов`язань, які можуть бути узгоджені сторонами, оскільки ця норма законодавства є імперативною. Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Річні проценти за своєю правовою природою є складовою частиною боргу та підлягають стягненню разом із сумою основного боргу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд визнав виконаним правильно, а вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 587,12 грн. за період з серпня 2020 по грудень 2021, такою, що підлягає задоволенню.

Розрахунок 3% річних, що наданий позивачем, суд визнав виконаним не правильно через допущені математичні помилки при загальному складанні.

Згідно з перерахунком 3% річних, зробленим судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство", сума 3% річних за вказаний у позові період складає 245,23 грн. В решті вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 0,01 грн. (одна копійка) слід відмовити, оскільки заявлені безпідставно.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Виходячи з положень наведених статей кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару в рамках договору купівлі-продажу транспортного засобу №052020 від 27.05.2020 суду не надав. Також доказів відсутності правових підстав для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних або невірного розрахунку суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі: 1674,39 грн. (109.479,59 грн. (задоволено) : 148.423,36 грн. (заявлено) х 2270,00 (сплачено судовий збір).

Решта судового збору у розмірі 595,61 грн. залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 129, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Договір поруки №27-10-20-ПР від 27.05.2020, укладений між ТОВ «Хімагромаркетинг» та громадянкою України ОСОБА_1 , визнати недійсним.

2. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до відповідача фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 148.423,36грн. задовольнити частково.

3. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області 19.02.2005, ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, м. Київ, пр. Соборності, 15, ідентифікаційний код 30262667, р/р НОМЕР_5 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО 334851) 30.527,24 грн. (тридцять тисяч п`ятсот двадцять сім грн. 24 коп.) заборгованості, 78.120,00 грн. (сімдесят вісім тисяч сто двадцять грн. 00 коп.) пені, 245,23 грн. (двісті сорок п`ять грн. 23 коп.) 3% річних, 587,12 грн. (п`ятсот вісімдесят сім грн. 12 коп.) інфляційних втрат, 1674,39 грн. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити в частині стягнення 38.943,76 грн. заборгованості та 0,01 грн. 3% річних.

5. Витрати зі сплати судового збору у розмірі 595,61 грн. покласти на позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 травня 2021 року.

Суддя О.В. Федорова