УХВАЛА

м. Київ

11.05.2021Справа № 910/3281/21
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 58 528,55 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 58528,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в силу положень ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу, водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою суду від 09.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк на подання відзиву.

14.03.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить поновити строк на подання відзиву, в зв`язку з епідеміологічною ситуацією в Україні, позовні вимоги визнає частково. Відповідачем подано докази оплати суми боргу у розмірі 56528,55 грн та вказано, що позивачем при визначені суми страхового відшкодування не було враховано франшизу у розмірі 2000,00 грн, а тому в цій частині позовні вимоги не визнаються. Відповідач просить закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю предмету спору.

29.04.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат у порядку ч. 3 ст. 130 ГПК України. Позивачем зазначено, що 07.04.2021 відповідач сплатив суму боргу у розмірі 56528,55 грн, а в подальшому, 23.04.2021, сплатив борг у розмірі 2000,00 грн. Оскільки, задоволення позовних вимог було здійснено відповідачем після відкриття провадження у справі, позивач просить стягнути з відповідача суму судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Як вбачається з поштового повідомлення про вручення (№ 932) ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачу, відправлення було отримано адресатом 15.03.2021. Тобто наданий судом 15 денний термін на подання відзиву сплинув 31.03.2021. Натомість, відзив був зданий до пересилання на адресу суду 12.04.2021, що свідчить про пропуск відповідачем строку на його подання.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 119 ЦК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Відповідач не надав суду доказів в підтвердження обставин, якими він обґрунтовує клопотання про поновлення строку на подання відзиву, в зв`язку з чим, суд визнає вказане клопотання необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Однак, з метою всебічного розгляду справи, суд з власної ініціативи поновлює відповідачу строк на подання відзиву та долучає його до матеріалів справи з доданими документами.

Отже, відповідачем надано докази, в підтвердження сплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 56528,55 грн (платіжне доручення № 16161 від 07.04.2021).

Крім того, позивач у своїй заяві про стягнення судових витрат також визнає обставини щодо оплати відповідачем решти страхового відшкодування у розмірі 2000,00 грн 23.04.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Оскільки у суду відсутні підстави сумніватись у достовірності визнаних позивачем обставин сплати відповідачем страхового відшкодування у повному обсязі у сумі 58528,55 грн, а тому відповідні обставини не підлягають доказуванню.

Таким чином, оскільки, заявлена до стягнення сума боргу була оплачена відповідачем у повному обсязі, як підтверджено матеріалами справи та визнано позивачем, то предмет спору у даній справі відсутній, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, у зв`язку із сплатою відповідачем позивачу заявленої до стягнення у даній справі суми боргу у загальному розмірі 58528,55 грн, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки, сплата відповідачем суми позовних вимог відбулась після відкриття провадження у справі, в зв`язку з чим спір виник, саме з вини відповідача, суд вбачає підстави для покладення судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1.Закрити провадження у справі № 910/3281/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 58528,55 грн в зв`язку з відсутністю предмету спору.

2.Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (03150, місто Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31, ідентифікаційний код 31650052) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3.Згідно з ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В.Усатенко