ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3827/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Фізичної особи-підприємця Сташок Ігор Анатолійович ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ" (вул. Одарія, 1, Одеса, 65003) про визнання недійсним рішення та акту-розрахунку

Представники:

Від позивача: Сташок І.А.- за паспортом; Грибонос В.В.- ордер

Від відповідача: Корх Є.В. - довіреність

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Сташок Ігор Анатолійович звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ", в якому просить господарський суд: про визнання недійсним рішення комісії №1300с від 24.11.2020р. та про визнання недійсним складений акт-розрахунок об`єму не облікованого природного газу №1300с від 24.11.2020р. за період з 01.10.2020р. до 22.10.2020р. в об`ємі 6926м.куб. газу на суму 45929,78грн..

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.01.2021р. позовну заяву Фізичної особи-підприємця Сташка Ігора Анатолійовича прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3827/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.01.2021р.

27.01.2021р. позивач звернувся до суду з клопотанням про залучення в якості експерта свого співробітника.

Суд відмовив позивачу в задоволенні клопотання так як до клопотання не надано доказів того, що Белендяєв А.М. влодіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи про, що зазначено у протоколі судового засідання від 27.01.2021р..

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.02.2021р. позовну заяву Фізичної особи-підприємеця Сташок Ігор Анатолійович у справі №916/2827/19 залишено без руху. Позивачу зазначено: надати суду докази сплати судового збору за подання позову до Господарського суду Одеської області. Встановлено Фізичній особі-підприємецю Сташок Ігор Анатолійович строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали суду. Повідомлено Фізичну особу-підприємеця Сташок Ігор Анатолійович, що в силу вимог ч.13 ст.176 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

15.02.2021р. до господарського суду Одеської області за вх. № ГСОО 4261/21 по справі №916/3827/20 від позивача надійшла заява, в порядку ст. 42 ГПК України, відповідно до якої Фізична особа-підприємець Сташок Ігор Анатолійович було надано до суду докази сплати судового збору за подання позову до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою суду від 16.02.2021р. продовжено розгляд справи №916/3827/20 за правилами загального позовного провадження. Продовжити строк підготовчого засідання по справі №916/3827/20 до 08.04.2021 року. Підготовче засідання у справі призначено на "10" березня 2021 р.

Ухвалою від 10.03.2021року, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті в засідання суду на 31.03.2021р.

Представник відповідача відзив на позовну заяву не надав але 31.03.2021р. надав письмові пояснення по справі

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував.

У судовому засіданні 26.04.2021р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Між позивачем та відповідачем укладено Договір розподілу природного газу до місця здійснення господарської діяльності позивача за адресою м. Одеса, вул. Успенська, 89.

Облік спожитого газу відбувається за допомогою комерційного вузла обліку спожитого газу (лічильника газу ELSTER BK G-10 зав. № 31398946), який було встановлено та опломбовано відповідачем згідно акту приймання комерційного вузла обліку газу від 21.07.2016 №63 за адресою: м. Одеса, вул. Успенська. 89.

13.10.2020 року відповідачем відносно позивача складено акт про порушення №000870. у якому представником відповідача поставлено відмітку навпроти групи порушень, об`єднаних загальною назвою - несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

Позивач вважає, що даний акт про порушення складено незаконно, у зв`язку з чим він суперечить Кодексу газорозподільних систем, затвердженому постановою Національної комісії, то здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 року та не відповідає дійсним обставинам.

Крім того, позивач вважає, що складений відповідачем акт про порушення №000870 від 13.10.2020 року не відповідає формі, наведеній у додатку №16 Кодексу.

Позивач не погодився з цим актом та ініціював проведення експертизи лічильника газу, про що зазначено в акті про порушення №000870 від 13.10.2020 року.

Отже, позивач стверджує, що саме представник позивача ініціював проведення експертизи, зазначивши у акті про порушення №000870 від 13.10.2020 року, що без її проведення неможливо встановити факт порушення і наполягав на проведенні незалежної експертизи.

Відповідачем складено протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 22.10.2020 року, у якому вказано, що демонтований і опечатаний лічильник газу - ЗВТ буде надано на експертизу представником споживача.

Позивач вважає, що у протоколі відповідачем безпідставно вказано, що експертиза буде проведена 22.10.2020 року о 09:20 год.

Враховуючи некоректно внесені відповідачем відомості до протоколу щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 22.10.2020 року представником позивача було зроблено письмові зауваження про те, що саме сторона, яка ініціювала проведення експертизи, тобто позивач визначає, ким буде проводитись така експертиза, а також зазначено, що лічильник буде передано до суб`єкта судово-експертної діяльності у строки, визначені законодавством.

26.10.2020 року, тобто в межах десятиденного строку з дати складання протоколу щодо направлення ЗВТ на експертизу від 22.10.2020 року, позивач надав до Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) для проведення експертизи ЗВТ (лічильник газу ELSTER BK G-10 зав. №31398946) який було вилучено та упаковано відповідачем.

З метою проведення експертизи газового лічильника позивач уклав з ОНДІСЕ договір на виконання експертного дослідження №20-6.341 від 26.10.2020 року.

За результатами проведеної експертизи ОНДІСЕ складено висновок експерта (трасологічної експертизи лічильника газу) №20-6341 від 10.11.2020 року, згідно якого зроблено наступні висновки:

цілісність досліджуваної свинцевої пломби, яка встановлена на лічильнику газу ELSTER BK G-10 зав. №31398946. не порушена, пломба після первинного встановлення не знімалася і повторно не встановлювалася;

характерних трасологічних слідів, що свідчать про розбирання наданого на експертизу лічильника газу ELSTER BK G-10 зав. №31398946. немає;

слідів заміни вузлів і деталей лічильного механізму дослідженого приладу обліку газу ELSTER BK G-10 зав. №31398946. не виявлено;

будь-яких характерних трасологічних слідів несанкціонованого втручання в роботу лічильного механізму, наданого на експертизу лічильника газу ELSTER BK G-10 зав. №31398946. немає;

сторонніх предметів в корпусі наданого на експертизу лічильника газу ELSTER ВК G-10 зав. №31398946 не виявлено.

Відповідачем 28.10.2020 року складено власний акт №176 експертизи ЗВТ та пломб від 28.10.2020 року, у якому вказано, що позивач на експертизу не з`явився та лічильник газу не надав.

Як зазначає позивач, про проведення експертизи комісією відповідача позивач не повідомлявся. Правових підстав для проведення експертизи комісією відповідача не було, оскільки експертизу лічильника газу ELSTER BK G-I0 зав. №31398946 ініційовано позивачем і у протоколі віл 22.10.2020 року зазначено, що експертизу буде проведено суб`єктами експертної діяльності, до числа яких комісія відповідача не відноситься.

24.11.2020 року відповідачем, а саме створеною ним комісією з розгляду актів про порушення, проведено розгляд акту про порушення №000870 від 13.10.2020 року. На цьому засіданні був присутнім представник позивача, який надав комісії висновок проведеної експертизи ОНДІСЕ, якою підтверджено відсутність фактів несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ (засобу вимірювальної техніки). Однак. 24.11.2020 року комісією відповідача з розгляду актів про порушення незаконно прийнято рішення № 1300с, яким задоволено акт про порушення №000870 від 13.10.2020 року та вирішено здійснити донарахування у сумі 45929.78 грн., а також складено акт розрахунок об`єкту не облікованого природного газу № 1300с від 24.1 1.2020 року, яким здійснено донарахування необлікованих об`ємів природного газу позивачу за період з 01.10.2020 по 22.10.2020 року в об`ємі 6926 куб. м. на суму 45929.78 грн.

Отже, позивач вважає, що вказані рішення комісії відповідача № 1300с від 24.11.2020 та акт-розрахунок № 1300с від 24.11.2020 року суперечать вимогам акту цивільного законодавства - Кодексу, яким передбачено їх прийняття лише у разі виявлення та підтвердження факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що призвело до споживання газу, який не обліковується комерційним вузлом обліку газу.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із даним позовом до Господарського суду Одеської області за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем укладено Договір розподілу природного газу до місця здійснення господарської діяльності позивача за адресою м. Одеса, вул. Успенська, 89.

Відповідно до п. 2.1. Договору, Оператор ГРМ - відповідач, зобов`язується надати Споживачу - позивачу, послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначених цим Договором.

При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» га Кодексом газорозподільних систем (п. 2.3. Типового договору).

Згідно п. 5.2. Типового договору, визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахування регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.

Облік спожитого газу відбувається за допомогою комерційного вузла обліку спожитого газу (лічильника газу ELSTER BK G-10 зав. № 31398946), який було встановлено та опломбовано відповідачем згідно акту приймання комерційного вузла обліку газу від 21.07.2016 №63 за адресою: м. Одеса, вул. Успенська. 89.

В позовній заяві Позивач просить визнати недійсним складений акт-розрахунок об`єму не облікованого природного газу №1300с від 24.11.2020р. за період з 01.10.2020р. до 22.10.2020р. в об`ємі 6926м.куб. газу на суму 45929,78грн.

Суд вважає, що належним способом захисту права споживача є оскарження саме рішення комісії з

розгляду акту про порушення споживачем та донарахування вартості не облікованих

об`ємів (обсягів) природного газу, яке і є оперативно-господарською санкцією, при цьому акт-розрахунок об`єму не облікованого природного газу №1300с від 24.11.2020р. є внутрішніми документами АТ Одесагаз», які фіксуюють виявлене порушення на об`єкті споживача.

Отже, акт-розрахунок вартості газу не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані кошти.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсним акту-розрахуноку об`єму не облікованого природного газу №1300с від 24.11.2020р. за період з 01.10.2020р. до 22.10.2020р. в об`ємі 6926м.куб. газу на суму 45929,78грн. не відповідає встановленим способам захисту прав, що виключає підстави для задоволення позову в цій частині.

Що стосується вимог позивача про визнання недійсним рішення комісії №1300с від 24.11.2020р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року № 329-VIII (далі - Закон) державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Регулятор затверджує кодекс газорозподільних систем за результатами консультацій із суб`єктами ринку природного газу.

Згідно з Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженим Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України.

НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.

НКРЕКП у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням.

НКРЕКП приймає рішення, у формі постанов і розпоряджень.

Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій.

26.11.2016 року набрав чинності Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», прийнятий 22 вересня 2016 року № 1540-VIII (далі - Закон про НКРЕКП).

Цей Закон визначає правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення.

Відповідно до ст. 1 Закону про НКРЕКП,. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно зі ст. 14 Закону про НКРЕКП,. Регулятор на своїх засіданнях, зокрема: розглядає та приймає рішення з питань, що належать до його компетенції; приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції.

Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями.

Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Кодекс газорозподільних систем затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс).

Кодекс розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу».

Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем

Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 40 Закону).

Згідно зі ст. 59 Закону суб`єкти ринку природного газу (зокрема, оператор газорозподільної системи, споживач), які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.

Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є: невиконання законних постанов, розпоряджень, наказів, рішень та приписів суб`єктів владних повноважень (зокрема, НКРЕКП) на ринку природного газу, а також створення перешкод для виконання службових обов`язків посадовими особами таких суб`єктів.

Отже, у ситуаціях пов`язаних зі складанням актів про порушення та з подальшими діями з розгляду, винесенням рішень та донарахуваннями по актам про порушення Оператор ГРМ зобов`язаний керуватися та керується Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановок) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494.

Відповідно до п. 7.2 договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ має право: ...перевіряти роботу комерційного вузла обліку (лічильника газу), у тому числі встановленого на об`єкті Споживача, у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем, ...інші права', передбачені цим Договором та Кодексом газорозподільних систем. А відповідно до п. 7.4. Договору, Споживач зобов`язується... дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 8.1. договору розподілу природного газу передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до термінів Кодексу газорозподільних систем, об`єм природного газу - кількість газу (м куб.), виміряна вузлом обліку природного газу або визначена в результаті інших регламентних процедур, передбачених цим Кодексом.

13.10.2020 року представниками AT «Одесагаз» було проведено перевірку лічильника газу споживача, що не є побутовим, ФОП Сташок І.А. в результаті якої було зафіксовано несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ та відповідно складено Акт про порушення споживачем, що не є побутовим №000870, договір №002930, у відповідності до вимог п. 1, гл. 5, Розділу XI Кодексу.

22.10.2020 року представниками AT «Одесагаз» було складено Протокол щодо направлення ЗВТ та/ або пломби на експертизу, в якому було зазначено, що лічильник газу демонтується представником AT «Одесагаз», пакується в пакет та опломбовується пломбами Оператора ГРМ.

Відповідно до п.2 гл.10 розділу X Кодексу газорозподільних систем, під час складання протоколу щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу сторона, яка ініціювала експертизу, визначає, ким буде здійснюватися така експертиза (комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом Оператора ГРМ, або суб`єктом судово-експертної діяльності, діяльність якого регулюється Законом України «Про судову експертизу»).

Вищезазначеним протоколом щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу було визначено, що експертиза ЗВТ та/або пломб буде проводитись за адресою:65003, м.Одеса, вул.Одарія, 1 комісією з проведення експертизи Оператора ГРМ та зазначено, що ФОП Сташок І.А. є відповідальною особою за доставку лічильника газу на експертизу.

Пунктом 4 ч.2 глави 10 розділу X встановлено, що експертиза ЗВТ та/або пломби має бути проведена протягом десяти робочих днів з дня складання протоколу (крім випадку проведення експертизи ЗВТ та/або пломби суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу»).

Про дату, час та місце проведення експертизи ЗВТ позивач був обізнаний, що зафіксовано в протоколі про направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 22.10.2020 року.

28.10.2020року AT «Одесагаз» було проведено експертизу лічильника газу та пломб, під час проведення якої Позивач був відсутній, лічильник газу ним доставлений не був, що відображено у самому Акті експертизи та пломб від 28.10.2020 року.

Відповідно до п.6 глави 10 розділу X Кодексу, якщо пакувальний пакет з пломбою/ЗВТ не буде своєчасно доставлений відповідальною стороною на експертизу, а відповідальною стороною за його доставку на експертизу був визначений споживач (суб`єкт ринку природного газу) - факт пошкодження пломби або недоставка на експертизу пакувального пакета має розглядатися як підтвердження фактів (підозр), визначених у протоколі, з відповідними наслідками, передбаченими цим Кодексом.

За результатами експертизи було проведено засідання комісії з розгляду акту про порушення споживачем ФОП Статок І.А. та про донарахування їй об`єму природного газу. Рішенням комісії про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ від 24.11.2020 року, було здійснено донарахування необлікованого обсягу природного газу вартістю 45 929,78 грн. споживачу.

Позивач вважає вищезазначене рішення незаконним, оскільки комісією AT «Одесагаз» не було враховано наданий ним Висновок Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №20-6341 від 10.11.2020 року.

Проте, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, визначення виконавця проведення експертизи визначає ініціатор проведення експертизи, яким 22.10.2020 року був AT «Одесагаз», а ФОП Сташок І.А. був відповідальним за доставления лічильника газу на експертизу.

Не зважаючи на власні зобов`язання направити ЗВТ на експертизу за адресою: 65003, м.Одеса, вул. Одарія, 1., Позивач надав лічильник газу на експертизу на адресу: вул. Успенська, 83/85, м.Одеса за якою знаходиться Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз міністерства юстиції України.

Суд зазначає та матеріалами справи не підтверджено, що AT «Одесагаз», як Оператора ГРМ було повідомлено про направлення позивачем лічильник газу на експертизу до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз міністерства юстиції України та те, що AT «Одесагаз» погоджувало суб`єкт судово-експертної діяльності.

Отже, враховуючи що ініціатором проведення експертизи 22.10.2020 р. було AT «Одесагаз», право обрання місця проведення експертизи визначає AT «Одесагаз», а всупереч покладеним зобов`язанням, лічильник газу Позивачем не було надано.

Разом з тим, AT «Одесагаз» не було обізнано про місце проведення Позивачем експертизи, дату та не погоджувало жодного суб`єкт судово-експертної діяльності.

Тому, відповідно до Кодексу газорозподільних систем, ненадання лічильника газу на експертизу розглядається як підтвердження факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ.

Таким чином, суд вважає, що Висновок експерта, що є в матеріалах справи не може бути прийнятий судом як доказ на підставі вимог ст. 101 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до вісновку, що у відповідача були всі підстави для нарахування у відповідності до п.11 гл. 5 р. XI Кодексу, необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості згідно Акту розрахунку.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судовий збір в порядку ст. 129 ГПК України позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позову Фізичної особи-підприємця Сташок Ігор Анатолійович до Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" про визнання недійсним рішення та акту-розрахунку - відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі покласти на позивача.

Повне рішення складено 06 травня 2021 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов