ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021р. Справа № 917/2096/13

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянув у відкритому судовому засіданні

позовні заяви ОСОБА_1 б/н від 05.11.2019р. (вх. № 2321/19 від 21.11.2019р.), б/н від 20.10.2019р. (вх. № 2322/19 від 21.11.2019р.)

про скасування наказів про звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" від 03.11.2016р. № 1 та від 26.04.2017р. № 5, стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку

та позовну заяву ОСОБА_2 б/н від 26.11.2019р. (вх. № 2343/19 від 26.11.2019р.)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" (Полтавська область, Кобеляцький район, с.Світлогірське, вул. Солошенська, 85 , )

про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку

в межах справи № 917/2096/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт"

без участі учасників у справі

В судовому засіданні судом ухвалено та складено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні господарського суду Полтавської області (суддя Ореховська О.О.) перебуває справа № 917/2096/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" (далі - ТОВ "Тахтаївський граніт") (Полтавська область, Кобеляцький район, с.Світлогірське, вул. Солошенська, 85 , ).

На даний час триває процедура санації ТОВ "Тахтаївський граніт", повноваження керуючого санацією виконує арбітражний керуючий Стрижак О.О.

21.11.2019р. до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) б/н від 05.11.2019р. (вх. № 2321/19 від 21.11.2019р.) до ТОВ "Тахтаївський граніт" (відповідач) про скасування наказів про звільнення з посади директора ТОВ "Тахтаївський граніт" від 03.11.2016р. № 1 та від 26.04.2017р. № 5 в межах справи про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" (а.с. 5-41 т. 41).

Ухвалою господарського суду від 26.11.2019 р. (а.с. 2-4 т. 41) вищевказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - 5 (п`ять) днів з дня вручення цієї ухвали, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Позивач у визначений судом строк усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.12.2019р. (а.с. 42-43 т. 41) прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 б/н від 05.11.2019р. (вх. № 2321/19 від 21.11.2019р.) про скасування наказів про звільнення з посади директора ТОВ "Тахтаївський граніт" від 03.11.2016р. № 1 та від 26.04.2017р. № 5 в межах справи № 917/2096/13 про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" та відкрито провадження у справі. Також зазначеною ухвалою суду зупинено провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до повернення матеріалів справи № 917/2096/13 про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" з апеляційної інстанції.

16.12.2019р. ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на звернення до суду за захистом трудових прав (вх. № 13933 від 16.12.2019р. - а.с. 47-56 т. 41), мотивуючи свої вимоги тим, що за захистом своїх порушених прав звертався до Октябрського районного суду м. Полтави. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.04.2018р. у справі № 554/6017/17 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ "Тахтаївський граніт" відмовлено за безпідставністю. Постановою Полтавського апеляційного суду від 13.11.2018р. рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.04.2018р. у справі № 554/6017/17 скасовано, а провадження у справі закрито; повідомлено позивачу про його право на звернення до господарського суду. Приймаючи до уваги зазначене, а також те, що накази про звільнення позивачем не отримано, позивач просить поновити строк для звернення з позовом, так як вважає причину пропуску поважною.

Відповідно до положень ст.233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Статтею 234 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

За ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк встановлений законом, якщо визнає причини цього пропуску поважними, крім випадків , коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд дійшов до висновку, що обставини, викладені у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду за захистом трудових прав (вх. № 13933 від 16.12.2019р.) є поважними і пропущений строк звернення до суду підлягає поновленню.

21.11.2019р. до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) б/н від 20.10.2019р. (вх. № 2322/19 від 21.11.2019р. - а.с. 5-38 т. 40 ) до ТОВ "Тахтаївський граніт" (відповідач) про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 251 487 грн., а також середнього заробітку в розмірі 20 000,00 грн. на місяць за весь час затримки розрахунку в межах справи про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт".

Ухвалою господарського суду від 26.11.2019 р. (а.с. 2-4 т. 40) вищевказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - 5 (п`ять) днів з дня вручення цієї ухвали, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Позивач у визначений судом строк усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.12.2019р. (а.с. 39-40 т. 40) прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 /н від 20.10.2019р. (вх. № 2322/19 від 21.11.2019р.) про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 251 487 грн. , а також середнього заробітку в розмірі 20 000 грн. на місяць за весь час затримки розрахунку в межах справи № 917/2096/13 про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" та відкрито провадження у справі. Також зазначеною ухвалою суду зупинено провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до повернення матеріалів справи № 917/2096/13 про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" з апеляційної інстанції.

26.11.2019р. до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) б/н від 26.11.2019р. (вх. № 2343/19 від 26.11.2019р. -а.с. 5-68 т. 42) до ТОВ "Тахтаївський граніт" (відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 442 945,45 грн., що складається із заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.12.2019 р. (а.с. 2-4 т. 42) вищевказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - 5 (п`ять) днів з дня вручення цієї ухвали, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Позивач у визначений судом строк усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.12.2019р. (а.с. 69-70 т.42) прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 б/н від 26.11.2019р. (вх. № 2343/19 від 26.11.2019р.) про стягнення заборгованості в сумі 442 945,45 грн. в межах справи № 917/2096/13 про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" та відкрито провадження. Також зазначеною ухвалою суду зупинено провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до повернення матеріалів справи № 917/2096/13 про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" з апеляційної інстанції.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2020р. апеляційну скаргу арбітражного керуючого Пічугіна І.В. залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Полтавської області від 07.11.2019р. у справі № 917/2096/13 в частині відмови у задоволенні клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_4 від 19.11.2018 вих. № 01-21/63 (вх. № 10959 від 23.11.2018) щодо стягнення 3% річних у сумі 11839,00 грн. та інфляційних втрат у сумі 52 838,21 грн., нарахованих на грошову винагороду, залишено без змін.

Матеріали справи № 917/2096/13 повернуто до господарського суду Полтавської області.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 01.04.2020р. (а.с. 44-46 т. 40) поновлено провадження за позовною заявою ОСОБА_1 б/н від 20.10.2019р. (вх. № 2322/19 від 21.11.2019р. - а.с. 5-38 т. 40 ) до ТОВ "Тахтаївський граніт" (відповідач) про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 251 487 грн., а також середнього заробітку в розмірі 20 000,00 грн. на місяць за весь час затримки розрахунку в межах справи; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників провадження; запропоновано сторонам надати заяви по суті справи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 01.04.2020р. (а.с. 57-60 т. 41):

- поновлено провадження за позовною заявою ОСОБА_1 б/н від 05.11.2019р. (вх. № 2321/19 від 21.11.2019р.) про скасування наказів про звільнення з посади директора ТОВ "Тахтаївський граніт" від 03.11.2016р. № 1 та від 26.04.2017р. № 5 в межах справи № 917/2096/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт";

- розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників провадження; зобов"язано сторони надати заяви по суті справи;

- запропоновано сторонам надати заяви по суті справи;

- об`єднано позовну заяву ОСОБА_1 б/н від 20.10.2019р. (вх. № 2322/19 від 21.11.2019р.) про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час вимушеного прогулу та позовну заяву ОСОБА_1 б/н від 05.11.2019р. (вх. № 2321/19 від 21.11.2019р.) про скасування наказів про звільнення з посади в одне провадження в межах справи № 917/2096/13 про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 01.04.2020р. (а.с. 75-77 т.42) поновлено провадження за позовною заявою ОСОБА_2 б/н від 26.11.2019р. (вх. № 2343/19 від 26.11.2019р.) про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розмірі 442 945,45 грн. в межах справи № 917/2096/13 про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт". Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників провадження; запропоновано сторонам надати заяви по суті справи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.06.2020р. (а.с. 1-4 т. 46) об`єднали в одне провадження розгляд:

- позовної заяви ОСОБА_1 б/н від 05.11.2019р. (вх. № 2321/19 від 21.11.2019р.) до ТОВ "Тахтаївський граніт" про скасування наказів про звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" від 03.11.2016р. № 1 та від 26.04.2017р. № 5;

- позовної заяви ОСОБА_1 б/н від 20.10.2019р. (вх. № 2322/19 від 21.11.2019р.) до ТОВ "Тахтаївський граніт" про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 251 487,00 грн., а також середнього заробітку в розмірі 20 000,00 грн. на місяць за весь час затримки розрахунку;

- позовної заяви ОСОБА_2 б/н від 26.11.2019р. (вх. № 2343/19 від 26.11.2019р.) до ТОВ "Тахтаївський граніт" про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розмірі 442 945,45 грн.

За ініціативою суду здійснено перехід з розгляду вищевказаних позовних заяв від спрощеного позовного провадження до розгляду зазначених позовних заяв за правилами загального позовного провадження. Подальший розгляд за вказаними позовними заявами здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Розгляд позовних заяв постановлено розпочати зі стадії відкриття провадження. Призначено позовні заяви ОСОБА_1 б/н від 05.11.2019р. (вх. № 2321/19 від 21.11.2019р.), б/н від 20.10.2019р. (вх. № 2322/19 від 21.11.2019р.) та позовну заяву ОСОБА_2 б/н від 26.11.2019р. (вх. № 2343/19 від 26.11.2019р.) до розгляду в підготовчому засіданні на 23.07.2020 р. Запропоновано сторонам подати заяви по суті справи.

23.07.2020р. судове засідання не відбулося у зв`язку з відпусткою судді Ореховської О.О., у зв`язку з чим ухвалою суду від 17.08.2020р. судом визначено нові дату та час підготовчого засідання у справі - 08.10.2020р.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 08.10.2020р. (а.с. 20-21 т. 46) в підготовчому засіданні оголошено перерву до 19.11.2020р. та зобов"язано керуючого санацією ТОВ "Тахтаївський граніт" надати документи згідно переліку

29.10.2020р. від відповідача надійшло Доповнення до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 про скасування наказів про звільнення з посади (вх. № 12046) та заява про застосування строку позовної давності (вх. № 12045) (а.с. 27-98 т. 46).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.11.2020р. (а.с. 100-102 т. 46) закрито підготовче провадження у справі № 917/2096/13, справу призначено до судового розгляду по суті на 15.12.2020р.

Судове засідання 15.12.2020р. не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Ореховської О.О. у відпустці, у зв"язку з чим ухвалою суду від 16.12.2020р. визначено нові дату та час проведення судового засідання по справі - 19.01.2021р. (а.с. 106-107 т. 46).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.01.2021р. розгляд справи відкладено на 25.03.2021р.

Судове засідання 25.03.2021р. не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Ореховської О.О. у відпустці, про що ухвалою суду від 18.03.2021р. сторін було повідомлено заздалегідь та визначено нові дата та час проведення судового засідання з розгляду справи по суті - 22.04.2021р. (а.с. 159-160 т. 46).

Учасники у справі у справі належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи:

- повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення - копії ухвали суду від 18.03.2021р. (а.с. 166-172, 177-179, 184,185 т. 46);

- копіями ухвали суду від 18.03.2021р. з поштовими повідомленнями та конвертами, повернутими підприємством зв"язку до господарського суду з посиланням на закінчення терміну зберігання (а.с. 173-176, 180-183 т. 46).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України , суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.

Отже, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 18.03.2021р. вважається врученою учаснику справи.

Також, ухвала господарського суду Полтавської області від 18.03.2021р. по даній справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

В зв`язку з тим, що матеріали справи містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін, а неявка сторін в судове засідання, повідомлених належним чином про дату, час і місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

1) ОСОБА_1 звернувся до господарського суду із позовною заявою б/н від 05.11.2019р. (вх. № 2321/19 від 21.11.2019р.) до ТОВ "Тахтаївський граніт" про скасування наказів про звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" від 03.11.2016р. № 1 та від 26.04.2017р. № 5.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при його звільненні відповідачем не були дотримані вимоги, а саме ст.ст. 36, 40, 42-9 Кодексу законів про працю України, зокрема, його не попередили про звільнення не пізніше ніж за два місяці, не запропонували іншу роботу, не вручи накази про звільнення. Також позивач зазначає, що про наявність наказів про звільнення від 03.11.2016р. № 1 та від 26.04.2017р. № 5 позивач дізнався випадково з письмових пояснень керуючого санацією ТОВ "Тахтаївський граніт" Стрижак О.О., які містяться в матеріалах справи про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт", яка перебуває на розгляді в господарському суді Полтавської області. Так, як вказує позивач:

- наказ від 03.11.2016р. № 1 про звільнення позивача з посади директора відповідача прийнято 03.12.2016р. або у день, коли була прийнята і ухвала господарського суду Полтавської області від 03.12.2016р. у справі № 917/2096/13 про введення процедури санації ТОВ "Тахтаївський граніт" та призначення керуючого санацією арбітражного керуючого Стрижак О.О. Лист арбітражного керуючого Стрижак О.О. від 21.11.2016р. з наказом про звільнення Позивача від 03.11.2016р. № 1 був направлений на адресу юридичної особи - ТОВ "Тахтаївський граніт" рекомендованим відправленням за № 068. За повідомленням Укрпошти провести перевірку щодо надходження та вручення рекомендованого відправлення за № 068 неможливо,

- наказ від 26.04.2017р. № 5 про звільнення позивача з посади директора відповідача прийнято 26.04.2017р. або у день, коли була прийнята постанова Вищого господарського суду України від 25.04.2017р., якою скасовано Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2017р. у справі № 917/2096/13 про скасування ухвали господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. у справі № 917/2096/13 про введення процедуру санації.

Вказаний наказ про звільнення від 26.04.2017р. № 5, як вказує позивач, був направлений лише 04.05.2017р. на адресу ТОВ "Тахтаївський граніт". У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення 301 вказаний лист вручений 13.05.2017р. гр. Пузиній з поміткою "за дорученням". Отже, як вказує позивач, вказаний наказ ним до цього часу не отримано, на отримання листів, які надходять на його позивача, позивач нікого не уповноважував.

Відповідач у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 про скасування наказів про звільнення з посади в межах справи про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" (вх. № 4499 від 22.04.2020р.) (а.с. 74-77 т. 41) позовні вимоги не визнає та просить суд у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк для звернення з такими вимогами, встановлений ст. 233 Кодексом законів про працю України. Також відповідач зазначає, що посилання позивача на недотримання відповідачем норм Кодексу законів про працю не є коректним, оскільки при звільненні керівника підприємства, відносно якого розглядається у господарському суді справа про банкрутство слід керуватися нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Також відповідачем подано до суду заяви про застосування до вимог позивача строку позовної давності (вх. № 4499 від 22.04.2020р. - а.с. 79-96 т. 41, а.с. 54-97 т. 46).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.11.2013 р. (а.с. 101-107 т. 1) порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинний до 20.10.2019р.), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - ТОВ "Тахтаївський граніт"; введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого - Пічугіна І.В., тощо.

Ухвалою господарського суду Полтавської області віл 18.04.2014р. припинено повноваження керівника ТОВ "Тахтаївський граніт" Хоменка В.П. та тимчасово покладено виконання обов`язків керівника на розпорядника майна ТОВ "Тахтаївський граніт" - арбітражного керуючого Пічугіна І.В. до призначення в порядку, визначеному законодавством та установчими документами, нового керівника боржника. Зобов`язано керівника ТОВ "Тахтаївський граніт" Хоменка В.П. передати розпоряднику майна протягом трьох днів бухгалтерську, установчу та іншу документацію ТОВ "Тахтаївський граніт" , печатки і штампи по акту прийому-передачі.

Судом встановлено, що відповідно до Протоколу № 1 Позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" від 17.06.2016 р. та наказу № 1 від 21.06.2016 р. ОСОБА_5 на посаду директора товариства було призначено Плеханова І.О. (а.с. 11 т. 41).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. у справі №917/2096/13 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Тахтаївський граніт" та припинено повноваження розпорядника майна Пічугіна І.В.; введено процедуру санації ТОВ "Тахтаївський граніт" строком на шість місяців; призначено керуючим санацією ТОВ "Тахтаївський граніт" арбітражного керуючого Стрижак О.О. з наданням їй повноважень згідно Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вирішено інші процесуальні питання.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2017р. ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. у справі № 917/2096/13 скасовано, справу №917/2096/13 направлено на розгляд господарського суду Полтавської області.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017р. (а.с. 69-79 т. 23) постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2017р у справі № 917/2096/13 скасовано, ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. про введення процедури санації у справі № 917/2096/13 залишено в силі.

На даний час триває процедура санації ТОВ "Тахтаївський граніт", повноваження керуючого санацією виконує арбітражний керуючий Стрижак О.О..

Під час розгляду позовної заяви Плеханова І.О. про скасування наказів про звільнення з посади в межах справи про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" судом прийнято до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З 21.10.2019р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 р. №2597-VIII, який набрав чинності 21.04.2019р. Зазначений Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу втрачає чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної ради України, 1992р., № 31 із наступними змінами) та Постанова Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України Про банкрутство" (Відомості Верховної ради України,1992р., № 31).

Разом з цим, в п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, враховуючи, що на даний час у справі № 917/2093/13 про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" триває процедура санації боржника на даний час розгляд даної справи № 917/2093/13 судом здійснюється відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ( редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ухвала господарського суду про введення процедури санації та призначення керуючого санацією набирає чинності з дня її винесення.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ( редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) під санацією розуміється система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом реструктуризації підприємства, боргів і активів та/або зміни організаційно-правової та виробничої структури боржника.

Керуючий санацією - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення процедури санації боржника.

Як вже зазначалось, умови й порядок здійснення господарської та будь-якої іншої діяльності боржника, яке перебуває у процедурі банкрутства (санації), регламентуються Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки повноважень керуючого санацією підприємства-боржника, як у процедурі банкрутства, так після її завершення, до передачі повноважень керуючим санацією органам управління господарського товариства, обраним відповідно до його установчих документів.

За приписами ч.4 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з моменту винесення ухвали про введення процедури санації:

керівник боржника звільняється з посади у порядку, визначеному законодавством;

управління боржником переходить до керуючого санацією;

зупиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи щодо управління та розпорядження майном боржника, повноваження органів управління передаються керуючому санацією, за винятком повноважень, передбачених планом санації.

Органи управління боржника протягом трьох днів з дня прийняття рішення про введення процедури санації та призначення керуючого санацією зобов`язані здійснити передачу керуючому санацією бухгалтерської та іншої документації боржника, його печаток, штампів, матеріальних та інших цінностей.

З урахуванням вищевикладеного, з моменту постановлення господарським судом Полтавської області ухвали від 03.11.2016р. у справі № 917/2096/13 про введення процедури санації та призначення керуючого санацією керівник ТОВ "Тахтаївський граніт", повноваження якого виконував Плеханов І.О., підлягав звільненню.

Згідно наказу арбітражного керуючого Стрижак О.О. № 1 від 03.11.2016р. ОСОБА_1 було звільнено з посади керівника на підставі ухвали господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. у справі № 917/2096/13, якою введено процедуру санації ТОВ "Тахтаївський граніт" та призначено керуючим санацією Стрижак О.О. (а.с. 38 т. 46).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2017р. ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. у справі № 917/2096/13 скасовано.

Зважаючи на зазначене, з метою виконання своїх повноважень як керівника товариства ОСОБА_1 видав наказ № 1 БК від 25.01.2017р. про обіймання посади директора товариства за сумісництвом з 24.01.2017 р. (а.с. 13 т. 40).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 був обізнаний про своє звільнення з посади керівника ТОВ "Тахтаївський граніт" з 03.11.2016 р.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017р. (а.с. 69-79 т. 23) постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2017р у справі № 917/2096/13 скасовано, ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. про введення процедури санації у справі № 917/2096/13 залишено в силі.

За приписами Господарського процесуального кодексу України постанова Вищого господарського суду України від 25.04.2017р. набрала законної сили з моменту її постановлення.

Зважаючи на те, що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2017р. була скасована, керуючим санацією Стрижак О.О. на виконання вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" видано наказ від 26.04.2017р. № 5 про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника ТОВ "Тахтаївський граніт".

Пунктом 9 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставою припинення трудового договору є, зокрема, підстави, передбачені іншими законами. Як вбачається в даному випадку підставою припинення трудових відносин з ОСОБА_1 як керівником ТОВ "Тахтаївський граніт" стали приписи ч. 4 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , яка передбачає обов`язкове звільнення керівника підприємства та перехід управління боржником до керуючого санацією з моменту винесення ухвали про введення процедури санації.

Посилання ОСОБА_1 про необхідність попередження його не пізніше ніж за 2 місяці про наступне звільнення є помилковим, оскільки ця норма стосується осіб місце роботи яких на підприємстві є основним.

Позивач же працює за основним місцем роботи в ПАТ КБ "ПриватБанк", що встановлено в ухвалі господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. у даній справі. Так, за змістом ухвали господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. суд встановив, що за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 124-130 т. 19) з 18.06.2016р. повноваження керівника боржника - ТОВ "Тахтаївський граніт" виконував ОСОБА_1 , який, як свідчать матеріали справи, одночасно перебуває в трудових відносинах з Полтавським ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк" (є начальником відділу правового забезпечення Полтавського ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 79 т. 16)). ПАТ КБ "ПриватБанк" є кредитором у справі про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" з грошовими вимогами до боржника на суму 42 514,51грн., а отже, як встановлено судом, ОСОБА_1 , будучи особою, яка пов`язана одночасно з боржником та кредитором трудовими відносинами, є заінтересованою особою як стосовно боржника так і стосовно кредитора.

У зв"язку з цим, з метою недопущення завдання шкоди інтересам кредиторів у справі № 917/2093/13 про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт" та боржника, судом направлено в прокуратуру Полтавської області повідомлення в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України.

Також, обіймання позивачем посади керівника ТОВ "Тахтаївський граніт" за сумісництвом підтверджується наказом № 1БК. від 25.01.2017р., виданим самим позивачем (а.с. 13 т. 40) .

Таким чином , суд дійшов до висновку, що звільнення позивача з посади було правомірним.

Одночасно суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Як вже зазначалося вище, за приписами ч.4 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) з моменту винесення ухвали про введення процедури санації:

керівник боржника звільняється з посади у порядку, визначеному законодавством;

управління боржником переходить до керуючого санацією;

зупиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи щодо управління та розпорядження майном боржника, повноваження органів управління передаються керуючому санацією, за винятком повноважень, передбачених планом санації.

Органи управління боржника протягом трьох днів з дня прийняття рішення про введення процедури санації та призначення керуючого санацією зобов`язані здійснити передачу керуючому санацією бухгалтерської та іншої документації боржника, його печаток, штампів, матеріальних та інших цінностей.

Отже, такий спосіб захисту, як скасування наказів від 03.11.2016р. № 1 та від 26.04.2017р. № 5, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом і не призведе до відновлення права позивача, оскільки норми законодавства про банкрутство передбачають обов"язкове звільнення членів виконавчого органу (керівника) боржника з посади у порядку, визначеному законодавством з моменту постановлення ухвали про введення процедури санації, що має місце у даній справі про банкрутство ТОВ "Тахтаївський граніт".

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, відповідачем заявлено до суду клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (вх. № 4499 від 22.04.2020р., вх. № 12045 від 29.10.2020р.), щодо якого суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до положень ст.233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Статтею 234 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

Строки, передбачені ст. 233 Кодексу законів про працю України , є процесуальними строками звернення до суду, порядок поновлення та наслідки пропущення яких, регулюються положеннями глави 6 ЦПК України.

Частинами 3-5 ст.267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови "Про судове рішення" №14 від 18.12.2009р., встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З огляду на те, що судом задоволено клопотання позивача (вх. № 13933 від 16.12.2019р.) і поновлено йому строку на звернення до суду з позовною заявою про скасування наказів про звільнення з посади директора ТОВ "Тахтаївський граніт" , а також приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача судом визнано недоведеними, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

2) 21.11.2019р. ОСОБА_1 звернувся до господарського суду із позовною заявою б/н від 20.10.2019р. (вх. № 2322/19 - а.с. 5-38 т. 40 ) до ТОВ "Тахтаївський граніт" (відповідач) про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 251 487,00 грн., а також середнього заробітку в розмірі 20 000,00 грн. на місяць за весь час затримки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем ст. 115 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 15, 24 Закону України "Про оплату праці", норми Кодексу з процедур банкрутства щодо нарахування та виплати позивачу заробітної плати за час виконання ним повноважень керівника ТОВ "Тахтаївський граніт" за період червень 2016р. - листопад 2016р. січень 2017р. - квітень 2017р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 б/н від 20.10.2019р. (вх. № 2322/19 від 21.11.2019р.) про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку (вх. № 4403 від 17.04.2020р. - а.с. 59-118 т. 40) вважає позовні вимоги необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, відповідач зазначає, що подані позивачем в обґрунтування позовних вимог документи, зокрема копія наказу № 01-Ш від 18 червня 2016 року, про затвердження штатного розкладу; копія Штатного розкладу на 2016-2017 рік (з 18.06.2017 року) від 18.06.2016 р.; копія наказу №02-111 від 01 березня 2017 року про затвердження штату розкладу; копія штатного розкладу на 2017 рік від 01.03.2017р. є такими, що мають ознаки недостовірності оскільки позивач володіючи печаткою підприємства, яку не передав на виконання вимоги суду ухвали господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р., використовує її для складання будь - яких документів для подання в якості доказів до різних судів. За інформацією органу державної податкової служби ТОВ "Тахтаївський граніт" у період з 2014р. по 2016р. не подавало фінансової звітності, зокрема, про суми нарахованої заробітної плати. Також відповідач зазначає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявність трудових правовідносин в наслідок яких відбулося порушення права позивача щодо своєчасної виплати заборгованості.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 5 ст. 97 цього Кодексу передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч.1,2 ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

В силу ч.1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ч.1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

В силу ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що згідно Протоколу № 1 Позачергових Загальних зборів учасників ТОВ "Тахтаївський граніт" від 17.06.2016р. ОСОБА_1 було призначено на посаду директора товариства, внаслідок чого ОСОБА_1 21.06.2016р. видано наказ №1 про початок виконання повноважень директора товариства (а.с. 12 т. 40).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. у справі №917/2096/13 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Тахтаївський граніт" та припинено повноваження розпорядника майна Пічугіна І.В.; введено процедуру санації ТОВ "Тахтаївський граніт" строком на шість місяців; призначено керуючим санацією ТОВ "Тахтаївський граніт" арбітражного керуючого Стрижак О.О. з наданням їй повноважень згідно Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вирішено інші процесуальні питання.

За приписами ч.4 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) з моменту винесення ухвали про введення процедури санації керівник боржника звільняється з посади у порядку, визначеному законодавством. Аналогічні приписи містяться ч. 4 ст. 50 Кодексу України з процедур банкрутства, який набрав чинності з 21.10.2019р.

Згідно наказу арбітражного керуючого Стрижак О.О. № 1 від 03.11.2016р. ОСОБА_1 було звільнено з посади керівника на підставі ухвали господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. у справі № 917/2096/13, якою введено процедуру санації ТОВ "Тахтаївський граніт" та призначено керуючим санацією Стрижак О.О. (а.с. 38 т. 46).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2017р. скасовано ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р., у зв"язку з чим ОСОБА_1 приступив до виконання повноважень директора ТОВ "Тахтаївський граніт" відповідно до наказу № 1 БК від 25.01.2017р. (а.с. 13 т. 40).

В подальшому постанова Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2017р. була скасована постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017р., у зв`язку з чим арбітражним керуючим Стрижак О.О., на яку було покладено повноваження керуючого санацією ТОВ "Тахтаївський граніт" згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р., , звільнено ОСОБА_1 з посади керівника ТОВ "Тахтаївський граніт" на підставі наказу № 5 від 26.04.2017р. (а.с. 43 т. 46).

Позивач зазначає, що при звільненні його з посади керівника ТОВ "Тахтаївський граніт" з ним не проведеного розрахунок у строки, визначені чинного трудового законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом по ТОВ "Тахтаївськй граніт" № 01-Ш від 18.06.2016р., підписаного позивачем, затверджено штатний розклад на 2016-2017роки, відповідно до якого місячний оклад директора ТОВ "Тахтаївський граніт" визначений у розмірі 37 200,00грн. Зазначений штатний розклад на 2016-2017роки введено в дію з 18.06.2016р. (а.с. 14-15 т. 40).

За розрахунком позивача, заборгованість по заробітній платі на дату звільнення - 03.11.2016р. становить 168 554,00 грн. (червень 2016р. - 16 034,00 грн., липень 2016р. - 37 200,00 грн., серпень 2016р. - 37 200,00 грн., вересень 2016р. - 37 200 грн., жовтень 2016р. - 37 200,00 грн., листопад 2016р. - 3 720,00 грн.).

В подальшому, наказом по ТОВ "Тахтаївськй граніт" № 03-Ш від 01.11.2016р., підписаного позивачем, затверджено штатний розклад на з 01.03.2017р., відповідно до якого місячний оклад директора ТОВ "Тахтаївський граніт", за сумісництвом, визначений у розмірі 20 000,00грн. Зазначений штатний розклад введено в дію з 01.03.2017р. (а.с. 86 т. 40).

Згідно наказу по ТОВ "Тахтаївськй граніт" № 02-Ш від 01.03.2017р., підписаного позивачем, затверджено штатний розклад на 2017 рік, відповідно до якого місячний оклад директора ТОВ "Тахтаївський граніт" визначений у розмірі 20 000,00грн. Зазначений штатний розклад на 2017 рік введено в дію з 01.09.2017р. (а.с. 16-17 т. 40).

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача перед позивачем на дату звільнення - 26.04.2017р. становить 82 933,00 грн. (січень 2017р. - 8 400,00 грн., лютий 2017р. - 37 200,00 грн., березень 2017р. - 20 000,00 грн., квітень 2017р. - 17 333,00 грн.).

Таким чином, як вказує позивач, загальна сума заборгованості ТОВ "Тахтаївський граніт" перед позивачем весь фактичний час роботи на посаді директора товариства становить 251 487,00 грн., яка на момент звернення позивача з позовом не виплачена.

При цьому, позивач зазначає, що відомості про нараховано та не виплачену позивачу заробітну плату за 2016 рік в розмірі 124 000,00грн. підтверджуються інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов"язкового державного соціального страхування.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 251 487,00 грн., а також середнього заробітку в розмірі 20 000,00 грн. на місяць за весь час затримки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач надав наступні докази: копію Протоколу № 1 Позачергових Загальних зборів учасників ТОВ "Тахтаївський граніт" від 17.06.2016р., наказ № 1 від 21.06.2016р. про виконання ОСОБА_1 обов`язків директора ТОВ "Тахтаївський граніт" та покладення на нього обов"зків головного бухгалтера, копію наказу № 1БК. від 25.01.2017р. про виконання ОСОБА_1 обов"язків директора ТОВ "Тахтаївський граніт" за сумісництвом; копію наказу № 01-Ш від 18.06.2016р. про затвердження штатного розпису по підприємству на 2016 - 2017 роки з відповідним штатним розкладом; копію наказу № 02-Ш від 01.03.2017р. про затвердження штатного розпису по підприємству на 2017рік з відповідним штатним розкладом; витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов"язкового державного соціального страхування.

При винесенні рішення судом прийнято до уваги наступне.

Так, ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.11.2016 р. по справі 917/2096/13 введено процедуру санації ТОВ "Тахтаївський граніт", призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Стрижак О.О.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2017 р. ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.11.2016 р. по справі 917/2096/13 скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017 р. у справі № 917/2096/13 скасовано Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2017 по справі № 917/2096/13, ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.11.2016 р. по справі № 917/2096/13 - залишено в силі.

Відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) процедура санації вводиться ухвалою господарського суду.

Відповідно до ч.3 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ухвала господарського суду про введення процедури санації та призначення керуючого санацією набирає чинності з дня її винесення.

Частиною 4 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено , що з моменту винесення ухвали про введення процедури санації керівник боржника звільняється з посади у порядку, визначеному законодавством; управління боржником переходить до керуючого санацією; зупиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи щодо управління та розпорядження майном боржника, повноваження органів управління передаються керуючому санацією, за винятком повноважень, передбачених планом санації.

Органи управління боржника протягом трьох днів з дня прийняття рішення про введення процедури санації та призначення керуючого санацією зобов`язані здійснити передачу керуючому санацією бухгалтерської та іншої документації боржника, його печаток, штампів, матеріальних та інших цінностей.

З огляду на викладене, арбітражний керуючий Стрижак О.О., на яку покладено повноваження керуючого санацією ТОВ "Тахтаївський граніт" згідно ухвали суду від 03.11.2016р. у справі № 917/2096/13, була єдиним повноважним представником ТОВ "Тахтаївський граніт" у період з 03.11.2016 р. по 24.01.2017 р. та з 25.04.2017 р. і по теперішній час.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) на керуючого санацією покладено обов`язок забезпечення ведення боржником бухгалтерського і статистичного звіту та фінансової звітності. Аналогічні положення містить ч. 6 ст. 50 Кодексу України з процедур банкрутства.

З метою реалізації повноважень керуючого санацією ТОВ "Тахтаївський граніт", арбітражний керуючий Стрижак О.О. в період здійснення повноважень не одноразово неодноразово звертався до органів державної податкової служби із письмовими запитами щодо подання ТОВ "Тахтаївський граніт" податкової звітності, зокрема за період 2014-2016 роки, оскільки попередній керівник не виконав вимоги закону та не передав жодних документів.

За повідомленням фіскального органу у період 2014-2016 роки ТОВ "Тахтаївський граніт" фінансової звітності в період 2014-2016 роки до органів доходів і збрів не подавало. Крім того, із змісту повідомлень органів ДФС, вбачається, що Плеханов І.О. одноразово намагався подати до органів фіскальної служби фінансову звітність за відсутності у нього на це мав відповідних повноважень.

Так, листом за вих. № 139/05/16-13 від 22.06.2017р. Кременчуцька ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області повідомила, що ТОВ "Тахтаївський граніт" податкову звітність за 2014-2016роки до податкового органу не подавало. Заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати становить 89 542,38грн. (а.с. 90 т. 40).

Головне управління ДФС у Полтавській області у листі за вих. № 14843/10/16-31-17-03-21 від 11.09.2017р. підтвердило, що ТОВ "Тахтаївський граніт" податкову та фінансову звітність за період 2014-2016 роки не подавало, а також повідомило, що ТОВ "Тахтаївський граніт" до Кобеляцького відділення Кременчуцької ОДПІ був поданий звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за жовтень 2016рік (а.с.91 т. 40).

В якості додатку до зазначеного листа залучено копію Звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за період 2016 рік (далі - Звіт)(а.с. 98-102 т. 42).

Із змісту Звіту, вбачалось, що зазначений звіт було сформовано 18.07.2017р. та підписано Плехановим І.О., який, як встановлено судом вище, не мав права на представлення інтересів відповідача у вказаний період.

Згідно листа Головного управління ДФС у Полтавській області за вих. №17406/10/16-31-13-04-26 від 20.10.2017р., що ТОВ "Тахтаївський граніт" не є суб`єктом електронного документообігу у зв`язку з автоматичним розірванням договору 23.06.2016р. ( відповідно п. 4 розділу 6 договору про визнання електронних документів та вимог Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" (а.с. 93 т. 40).

Листом за вих. № 18559/10/16-31-17-03-21 від 07.11.2017р. Головне управління ДФС у Полтавській області повідомило, що ТОВ "Тахтаївський граніт" Таблицю 6 Додатку 4 - звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, - компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень 2016 фактично не подано. Договір про визнання електронних документів між ТОВ "Тахтаївський граніт" та Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області розірвано 23.06.2016р., відповідно п. 4 розділу 6 договору (а.с. 92 т. 40).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 неодноразово намагався подати звітність до органів Державної фіскальної служби з метою внесення відомостей про нарахування заробітної плати. Так, ОСОБА_1 подав до органів Державної фіскальної служби Звіт про суми нарахованої заробітної Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за лютий 2017 року та серпень 2017 року, проте поданий звіт було визнано такими, який вважається не поданим у зв"язку з відсутністю підпису відповідальної посадової особи - керівника, що підтверджується листами Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області від 11.10.2017р. № 739/05/16-13, 20.10.2017 року № 366/10/16-13 (а.с. 122, 123 т. 42).

23.10.2017р. ОСОБА_1 подав Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за вересень 2017р., який за повідомленням Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області від 25.10.2017 року № 764/05/16-13, було визнано таким який вважається не поданим у зв"язку з відсутністю підпису відповідальної посадової особи - керівника (а.с. 124 т. 42).

На письмовий запит керуючого санацією ТОВ "Тахтаївський граніт" щодо надання звітності по єдиному внеску Головне управління ДФС у Полтавській області листом від 06.12.2017р. за № 20657/11/16-31-13-02-20 повідомило, що ТОВ "Тахтаївський граніт" 21.11.2016р. подано Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень 2016 р. на паперових носіях. Зазначений звіт, який Пенсійним фондом України, присвоєно реєстраційний номер та визнано "помилковим" з кодом помилки 9, а саме виявлення недостовірних відомостей про застрахованих осіб, які надійшли до баз даних персоніфікованого обліку. Вищевказану помилку усунено шляхом повторної обробки Звіту 20.07.2017р. з присвоєнням реєстраційного номеру НОМЕР_1 (а.с. 97 т. 42).

У відзиві на позов відповідач зазначив, що відомості про нарахування заробітної плати позивачу були надані останнім без наявності відповідних повноважень шляхом подання по податкових звітів у липні 2017р. за період жовтень, листопад 2016р., в яких містилися недостовірні відомості, були скасовані, оскільки ТОВ "Тахтаївський граніт" до органів Державної податкової служби України у 2019 р. була подана відповідна звітність , за результатами розгляду якої органами податкової служби було виправлено помилкові відомості подані у звіті в липні 2017р. за підписом ОСОБА_1 .

Так, 22.07.2019р. ТОВ "Тахтаївський граніт" направило до Головного управління ДФС у Полтавській області Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування від 07.06.2019р., відповідно до п. 13 додатку № 6 Звіту зазначило про зайве нарахування ОСОБА_1 у жовтні 2016р. заробітної плати в розмірі 24 500,00грн. (а.с. 103-106 т. 40).

Також , 20.08.2019р. ТОВ "Тахтаївський граніт" направило до Головного управління ДФС у Полтавській області Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 16.08.2019р., відповідно до п. 13 додатку № 6 Звіту зазначило про зайве нарахування ОСОБА_1 у листопаді 2016р. заробітної плати в розмірі 24 500,00грн. (а.с. 107-111 т. 40).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про суперечливість відомостей щодо обліку в органах Пенсійного фонду України невиплаченої позивачу заробітної плати в сумі 124 000,00грн.

Інші документи, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, зокрема, накази № 01-Ш від 18.06.2016р. про затвердження штатного розпису по підприємству на 2016 - 2017 роки, наказ № 02-Ш від 01.03.2017р. про затвердження штатного розпису по підприємству на 2017рік, були складені та підписані безпосередньо позивачем, а при зверненні до суду копії вказаних документів не були засвідчені належним чином, що викликає сумнів у їх об`єктивності.

З огляду на зазначене вище, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів звітування ТОВ "Тахтаївський граніт" до органів податкової служби про суми нарахованої заробітної плати, та за відсутності інших доказів, на підтвердження позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 251 487,00грн., суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Позивач позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 20 000,00грн. середнього заробітку на місяць за весь час затримки розрахунку.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов"язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок , виплатити всі суми , що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117Кодексу законів про працю України відповідальність.

Суд встановив, що позивач звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача 20 000,00грн. середнього заробітку на місяць за весь час затримки розрахунку в тексті позовної заяви не навів жодних підстав нарахування з посиланням на норми чинного законодавства України , не визначив періоду нарахування.

За даних обставин, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 20 000,00грн. середнього заробітку на місяць за весь час затримки розрахунку у зв"язку з їх необґрунтованістю.

3) 26.11.2019р. до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 б/н від 26.11.2019р. (вх. № 2343/19 від 26.11.2019р.) до ТОВ "Тахтаївський граніт" про стягнення заборгованості в розмірі 442 945,45 грн., що складається з із заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає посилається на те, що відповідачем були порушені приписи ст. 43 Конституції України, ст. 115 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 15, 24 Закону України "Про працю", норми Кодексу про банкрутство, що полягає у невиплаті позивачу заробітної плати за період червень 2016р. - лютий 2017р. При цьому, як вказує позивач відповідач свідомо не відображає у обов"язковій звітності всього розміру заборгованості по заробітній платі перед позивачем.

Відповідач у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 б/н від 26.11.2019р. (вх. № 2343/19 від 26.11.2019р. -а.с. 92-132 т. 42) вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зокрема, у відзиві відповідач вказує про відсутність існування трудових відносин між ним та позивачем та зазначає, що жодних нарахувань та виплат ОСОБА_2 із заробітної плати ТОВ "Тахтаївський граніт" не проводилось, зокрема не проводилась і сплата ЄСВ та не подавалась будь-яка податкова звітність відносно ОСОБА_2 . Документальні докази, на які позивач посилається в обґрунтування свої вимог, як вказує відповідач, містять розбіжності та неузгодженість, мають ознаки підробки, у зв"язку з чим відповідачем подано заяву до правоохоронних органів про вчинення злочину за правовою кваліфікацією , передбачену ч. 1 ст. 190 КК України, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за номером 0000843. Також відповідач зазначає, що колишній керівник ТОВ "Тахтаївський граніт" ОСОБА_1 неодноразово намагався подати звітність до органів ДФС з метою внесення недостовірних відомостей про нарахування ОСОБА_2 заробітної плати.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 5 ст. 97 цього Кодексу передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч.1,2 ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

В силу ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За змістом позовної заяви позивач ОСОБА_2 перебував з відповідачем у трудових відносинах. Згідно з контрактом № 1 від 21.06.2016р., укладеним між позивачем та ТОВ "Тахтаївський граніт" (з урахуванням додаткової угоди до нього), наказом № 2 від 21.06.2016р. "Про прийняття на роботу за контрактом", наказом № 2-1 від 22.06.2016р. "Про виправлення описок в наказі № 2 від 21 червня 2016р.", позивача призначено на посаду юриста ТОВ "Тахтаївський граніт" та встановлено місячний оклад згідно штатного розкладу (а.с. 12 - 18 т. 42).

Позивач зазначає, що на момент звернення до суду позовом його не звільнено з підприємства, з наказом про звільнення він не ознайомлений, трудову книжку не видано.

Згідно наказу по ТОВ "Тахтаївський граніт" № 01-Ш від 18.06.2016р. про затвердження штатного розпису по підприємству на 2016 - 2017 роки посадовий оклад юриста визначено у розмірі 14 700,00грн. Зазначений штатний розклад введено в дію з 18.06.2016р. (а.с. 19-20 т. 42)

Згідно наказу № 02-Ш від 01.03.2017р. затверджено штатний розклад на 2017 рік, відповідно до якого посадовий оклад юриста визначено у розмірі 10 000,00грн. Зазначений штатний розклад введено в дію з 01.09.2017р. (а.с. 21-22 т. 42).

За розрахунком позивача, заборгованість ТОВ "Тахтаївський граніт" перед позвачем по заробітній платі становить 442 945,45грн., з яких 122 945,45грн. за період за період червень 2016р.- лютий 2017р. та 320 000,00грн. за період березень 2017р. - жовтень 2019р.

При цьому, як вказує позивач, відомості про нараховану та не виплачену заробітну плату за 2016рік в розмірі 49 000,00грн. позивачу з боку відповідача підтверджується інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Проте, як вказує позивач, до даних відомостей керуючим санацією ТОВ "Тахтаївський граніт" було внесено зміни, шляхом подачі скасовуючих документів.

Крім того, позивач зазначає, що керуючий санацією відповідача навмисно не відображає у обов`язковій звітності всього обсягу боргу по заробітній платі перед позивачем.

З представлених позивачем документів вбачається, що ОСОБА_2 звертався до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, Кобеляцького відділення Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Кобеляцького відділення Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області щодо неналежного опрацювання та реєстрації поданих ТОВ "Тахтаївський граніт" звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий та серпень 2017 року та зобов`язати внести відповідні дані до державних реєстрів.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.10.2017р. у справі № 816/1720/17 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 32-34 т. 42).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017р. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.10.2017р. по справі № 816/1720/17 залишено без змін (а.с. 35-36 т. 42).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості з заробітної плати в розмірі 442 945,45 грн. що складається з заробітної плати, а також середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач надав наступні докази: копію Контракту з юристом № 1 від 21.06.2016р., копію наказу № 2 від 21.06.2016р., копію Додаткової угоди до контракту з юристом № 1 від 22.06.2016 р.; копію наказу № 2-1 від 22.06.2016 р.; копію наказу № 01-Ш від 18.06.2016 р.; копію Штатного розкладу на 2016-2017 року; копію наказу № 02-Ш від 01.03.2017 р.; копію Штатного розкладу на 2017 рік; копія Виписки за формою ОК-5 станом на 04.10.2017 р. ; копію Виписки за формою ОК-5 станом на 10.07.2019 р.; копію витягу з реєстру застрахованих осіб станом на 10.07.2019 р.; копія виписи за формою ОК-5 станом на 25.11.2019 р. ; копія ухвали Октябрського районного суду міста Полтави по справі 6993/17 від 28.09.2017 р.; копію постанови Полтавського Окружного адміністративного суду по справі від 24.10.2017р. № 816/1720/17, копію ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду по від 11.12.2017р. у справі № 816/1720/17, копію паспорту та довідки про присвоєння РНОКПП позивача.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з положеннями ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Аналогічні положення містяться і у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року (із змінами) в тім, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

За змістом позовної заяви позивач ОСОБА_2 перебував з відповідачем у трудових відносинах. Згідно з контрактом № 1 від 21.06.2016р., укладеним між позивачем та ТОВ "Тахтаївський граніт" (з урахуванням додаткової угоди до нього), наказом № 2 від 21.06.2016р. "Про прийняття на роботу за контрактом", наказом № 2-1 від 22.06.2016р. "Про виправлення описок в наказі № 2 від 21 червня 2016р.", позивача призначено на посаду юриста ТОВ "Тахтаївський граніт" та встановлено місячний оклад згідно штатного розкладу (а.с. 12 - 18 т. 42).

На підтвердження факту перебування з відповідачем в трудових відносинах позивач надав, зокрема, копію Контракту з юристом № 1 від 21.06.2016р., копію наказу № 2 від 21.06.2016р., копію Додаткової угоди до контракту з юристом № 1 від 22.06.2016 р.; копію наказу № 2-1 від 22.06.2016 р.; копію наказу № 01-Ш від 18.06.2016 р.; копію Штатного розкладу на 2016-2017 року від 18.06.2016 р.; копію наказу № 02-Ш від 01.03.2017 р.; копію Штатного розкладу на 2017 рік від 01.03.2017 р.

При цьому, при досліджені наданих позивачем документів суд встановив суперечність змісту деяких документів, а саме:

- наказом по ТОВ "Тахтаївськй граніт" № 01-Ш від 18.06.2016р. затверджено штатний розклад на 2016-2017роки. Зазначений штатний розклад на 2016-2017роки вводиться в дію з 18.06.2016р. (п. 2 наказу) (а.с. 14-15 т. 40). При цьому, доданий до цього наказу штатний розклад містить дату введення його в дію з 18.06.2017р., а дата знайомлення з ним позивача - 18.06.2017р.,

- наказом по ТОВ "Тахтаївськй граніт" № 02-Ш від 01.03.2017р. затверджено штатний розклад на 2017 рік. Зазначений штатний розклад на 2017 рік вводиться в дію з 01.09.2017р. (п. 2 наказу) (а.с. 16-17 т. 40). При цьому, доданий до цього наказу штатний розклад на 2017 рік містить дату введення його в дію з 01.03.2017р.

Відповідно до приписів ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без повідомлення центрального стану виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Документальних доказів повідомлення органів фіскальної служби про прийняття позивача на роботу матеріали справи не містять.

Статтею 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Як вбачається з витягу з особистого електронного кабінету Пенсійного фонду щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданого ОСОБА_2 до позову в якості доказу про наявність заборгованості, за підприємством обліковується сума нарахованої заробітної плати за жовтень, листопад 2016 р. на загальну сум 49 000,00грн.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що зазначені відомості, були внесені контролюючим органом на підставі звіту, поданого ОСОБА_1 , який не мав повноважень на здійснення будь-яких дій від імені ТОВ "Тахтаївськй граніт".

Так, ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.11.2016 р. по справі 917/2096/13 введено процедуру санації ТОВ "Тахтаївський граніт", призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Стрижак О.О.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2017 р. ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.11.2016 р. по справі 917/2096/13 скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017 р. у справі № 917/2096/13 скасовано Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2017 по справі № 917/2096/13, ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.11.2016 р. по справі № 917/2096/13 - залишено в силі.

Відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) процедура санації вводиться ухвалою господарського суду.

Відповідно до ч.3 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ухвала господарського суду про введення процедури санації та призначення керуючого санацією набирає чинності з дня її винесення.

Частиною 4 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено , що з моменту винесення ухвали про введення процедури санації керівник боржника звільняється з посади у порядку, визначеному законодавством; управління боржником переходить до керуючого санацією; зупиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи щодо управління та розпорядження майном боржника, повноваження органів управління передаються керуючому санацією, за винятком повноважень, передбачених планом санації.

Органи управління боржника протягом трьох днів з дня прийняття рішення про введення процедури санації та призначення керуючого санацією зобов`язані здійснити передачу керуючому санацією бухгалтерської та іншої документації боржника, його печаток, штампів, матеріальних та інших цінностей.

З огляду на викладене, арбітражний керуючий Стрижак О.О., на яку покладено повноваження керуючого санацією ТОВ "Тахтаївський граніт" згідно ухвали суду від 03.11.2016р. у справі № 917/2096/13, була єдиним повноважним представником ТОВ "Тахтаївський граніт" у період з 03.11.2016 р. по 24.01.2017 р. та з 25.04.2017 р. і по теперішній час.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) на керуючого санацією покладено обов`язок забезпечення ведення боржником бухгалтерського і статистичного звіту та фінансової звітності. Аналогічні положення містить ч. 6 ст. 50 Кодексу України з процедур банкрутства.

З метою, повного та всебічного дослідження наявності відомостей щодо наявності заборгованості по заробітній платі, керуючий санацією звернулась до Головного управління ДФС у Полтавській області із запитом щодо подання звітності ТОВ "Тахтаївський граніт".

Кременчуцька ОДПІ Головне управління ДФС у Полтавській області листом від 22.06.2017р. за № 139/05/16-13 повідомила, що ТОВ "Тахтаївський граніт" за період з 2014-2016 рік податкову звітність до податкових органів не подавало. Заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (код платежу 11010100) складає 89 542,38 грн. (а.с. 110 т. 42).

Зазначена відповідь свідчить, що станом 22.06.2017 р. була заборгованість по заробітній платі перед позивачем у відповідача не обліковувалась.

Також, в подальшому на письмовий запит керуючого санацією Головне управління ДФС у Полтавській області листом від 11.09.2017р. № 14843/10/16-31-7-03-21 підтвердило, що ТОВ "Тахтаївський граніт" податкову звітність за 2014-2016 рр. до податкового органу не подавало, а також повідомило, що ТОВ "Тахтаївський граніт" до Кобеляцького відділення Кременчуцької ОДПІ був поданий звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень 2016 року.

В якості додатку до зазначеного листа залучено копію Звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за період 2016 рік (далі - Звіт)(а.с. 98-102 т. 42).

Із змісту Звіту, вбачалось, що зазначений звіт було сформовано 18.07.2017р. та підписано ОСОБА_1 , який, як встановлено судом вище, не мав права на представлення інтересів відповідача у вказаний період.

Одночасно слід зауважити, що відповідно до таблиці № 5 "Відомості про трудові відносини" до Звіту у ТОВ "Тахтаївський граніт" наявні трудові відносини з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 102 т. 2).

В графі № 11 Таблиці № 5 "Період трудових відносин, відносин за договорами цивільно - правового характеру та відпусток" в підрозділі "Дата початку" зазначено "1", тобто календарна дата початку трудових відносин відповідача з ОСОБА_2 календарна дата 01.10.2016р., що суперечить змісту документів поданих ОСОБА_2 на підтвердження свого перебування з відповідачем в трудових відносинах, зокрема наказу № 2 від 21.06.2016 року про прийняття на контрактом та контракту з юристом № 1 від 21.06.2016р.

За повідомленням керуючого санацією ТОВ "Тахтаївський граніт" Стрижак О.О. на даний час Звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за період 2016 рік вже відкориговано та фіктивну заборгованість знято з нарахувань у складі поточного звіту за червень (відкориговано жовтень 2016р.), за липень (відкориговано листопад 2016р.).

Також слід зауважити, що ОСОБА_1 неодноразово намагався подати звітність до органів Державної фіскальної служби з метою внесення відомостей про нарахування ОСОБА_2 заробітної плати, зокрема 07.09.2017р., 08.09.2017р., 13.09.2017р. ОСОБА_1 подавав Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за серпень 2017 року, проте поданий звіт було визнано таким, який вважається не поданим у зв"язку з відсутністю підпису відповідальної посадової особи - керівника, що підтверджується листами Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області від 11.09.2017р. № 346/10/16-13 та від 14.09.2017р. № 349/10/16-13 (а.с. 120, 121 т. 42).

Крім того, ОСОБА_1 подав до органів Державної фіскальної служби Звіт про суми нарахованої заробітної Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за лютий 2017 року та серпень 2017 року, проте поданий звіт було визнано такими, який вважається не поданим у зв"язку з відсутністю підпису відповідальної посадової особи - керівника, що підтверджується листами Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області від 11.10.2017р. № 739/05/16-13, 20.10.2017 року № 366/10/16-13 (а.с. 122, 123 т. 42).

23.10.2017р. ОСОБА_1 подав Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за вересень 2017р., який за повідомленням Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області від 25.10.2017 року № 764/05/16-13, було визнано таким який вважається не поданим у зв"язку з відсутністю підпису відповідальної посадової особи - керівника (а.с. 124 т. 42).

На письмовий запит відповідача щодо надання звітності по єдиному внеску Головне управління ДФС у Полтавській області листом від 06.12.2017р. за № 20657/11/16-31-13-02-20 повідомило, що ТОВ "Тахтаївський граніт" 21.11.2016р. подано Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень 2016 р. на паперових носіях. Зазначений звіт, який Пенсійним фондом України, присвоєно реєстраційний номер та визнано "помилковим" з кодом помилки 9, а саме виявлення недостовірних відомостей про застрахованих осіб, які надійшли до баз даних персоніфікованого обліку. Вищевказану помилку усунено шляхом повторної обробки Звіту 20.07.2017 р. з присвоєнням реєстраційного номеру НОМЕР_1 (а.с. 97 т. 42).

Як вбачається з матеріалів справи, зважаючи на виявлені розбіжності та неузгодженість в документах, на підставі яких ОСОБА_2 намагається стягнути від відповідача грошові кошти, 05.12.2017р. керуючий санацією ТОВ "Тахтаївський граніт" звернулась до Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області із заявою про вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбачену ч. 1 ст. 190 КК України, в якій повідомила, що колишній керівник ТОВ "Тахтаївський граніт" ОСОБА_1 шляхом обману уклав фіктивний договір про працевлаштування з гр. ОСОБА_2 з метою заволодіння грошовими коштами підприємства створивши штучний борг ТОВ "Тахтаївський граніт" ( про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесені відомості за номером 0000843 (а.с. 125 т. 42).

Результати розгляду вищевказаної заяви керуючого санацією в матеріалах справи відсутні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про суперечливість доказів, наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог щодо наявності у відповідача перед позивачем заборгованості по заробітній платі..

Також позивач не довів належними і допустимими доказами факт свого перебування у трудових відносинах з позивачем.

При цьому, судом прийнято до уваги Постанову Верховного суду по справі №761/2846/16-ц від 23.01.2018 року, якою було відмовлено у встановленні факту перебування у трудових відносинах з підприємством, оскільки позивач не довів обставини перебування у трудових відносинах з відповідачем у зв`язку з відсутністю заяви про прийняття на роботу, у зв`язку відсутністю трудової книжки на підприємстві та не довів факту ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку з визначенням робочого місця.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про виконання ними покладених на них трудових обов`язків, зокрема табелів обліку використаного робочого часу, тощо.

З огляду на визначене вище, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в зв`язку з необґрунтованістю.

Позивач позовній заяві просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Отже, нормами чинного трудового законодавства виплата середнього заробітку за весь час затримки розрахунку передбачена лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

З огляду на доведеність позивачем факту свого перебування з відповідачем в трудових відносинах, відсутність в матеріалах справи доказів звільнення позивача відповідачем, про що також зазначає позивач в позовній заяві, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітка за весь час затримки розрахунку суд вважає безпідставними. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову позовних вимог:

- ОСОБА_1 про скасування наказів про звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" від 03.11.2016р. № 1 та від 26.04.2017р. № 5;

- ОСОБА_1 до ТОВ "Тахтаївський граніт" про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 251 487,00 грн., а також середнього заробітку в розмірі 20 000,00 грн. на місяць за весь час затримки розрахунку;

- ОСОБА_2 до ТОВ "Тахтаївський граніт" про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розмірі 442 945,45 грн.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування наказів про звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт", позивач є інвалідом 2-ї групи та звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір віднесено за рахунок держави.

Також, суд прийнято до уваги, що відповідно до п. 9 ч. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позовних вимог:

- ОСОБА_1 про скасування наказів про звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" від 03.11.2016р. № 1 та від 26.04.2017р. № 5;

- ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 251 487,00 грн., а також середнього заробітку в розмірі 20 000,00 грн. на місяць за весь час затримки розрахунку;

- ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розмірі 442 945,45 грн.

у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України).

Повне рішення складено 05.05.2021р.

Суддя О.О. Ореховська