номер провадження справи 12/212/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
30.04.2021 Справа № 908/3247/20
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі: головуючий суддя Смірнов О.Г., судді Боєва О.С., Зінченко Н.Г.
розглянувши клопотання Комунального підприємства "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС" Запорізької міської ради про скасування заходів забезпечення позову у справі № 908/3247/20
про стягнення 6 123 397,73 грн
за участю представників:
від позивача: Міхантьєв М.Д., ордер серія ЗП №132853 від 08.02.2021, адвокат
від відповідача: Петрова Л.І., довіреність №1 від 08.02.2021; Плющ Ю.В., довіреність № 2 від 09.02.2021; ОСОБА_1 , паспорт СЮ НОМЕР_1 від 23.03.2014, директор
вільний слухач: ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 від 20.08.1998
Товариство з обмеженою відповідальністю "Жилсервісбуд" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 14.12.2020 до Комунального підприємства "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС" Запорізької міської ради про стягнення 6 123 397,73 грн, з яких 6 008 627,90 грн - основна заборгованість, 86 442,08 грн - інфляція, 28 327,75 грн. - 3% річних.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2020 позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.
Ухвалою суду від 24.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 12/212/20, визначено здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 30.03.2021 на підставі ухвали суду від 24.03.2021 у справі № 908/3247/20 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Смірнов О.Г., судді Боєва О.С., Зінченко Н.Г.
Ухвалою суду від 31.03.2021 прийнято справу № 908/3247/20 до провадження колегією суддів та призначено підготовче засідання на 21.04.2021 о 12:00.
21.04.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову в порядку приписів ст. 136-140 ГПК України, в якій останній просить вжити захід щодо забезпечення позову, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, шляхом накладення арешту на грошові кошти Комунального підприємства "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС" Запорізької міської ради в межах заявленої у позовній заяві суми 5 105 036, 47 грн. розміщених на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах України (та/або будуть знаходитись в банківських установах України) у Комунального підприємства "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС" Запорізької міської ради до моменту скасування заходів забезпечення позову визначеного статтею 145 ГПК України.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.04.2021 наведену вище заяву про забезпечення позову у справі № 908/3247/20 передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя - Смірнов О.Г., судді Боєва О.С., Зінченко Н.Г.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором, він може в будь-який момент витратити свої грошові кошти на задоволення вимог інших стягувачів, оскільки вже є відкриті виконавчі провадження проти відповідача, що може призвести до невиконання або може істотно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволенні позову, а також позбавити позивача права на ефективний захист порушених прав, враховуючи ціну позову. Вказує, що у відповідача фактично відсутнє будь-яке належне йому нерухоме та рухоме майно, оскільки його статутний складений капітал складає 0,00 грн. (окрім майна переданого громадою м. Запоріжжя у тимчасове господарське відання). При цьому звертає увагу суду, що довготривале невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань на значну суму грошових коштів призвело до того, що на даний час підприємство позивача знаходиться у скрутному фінансовому становищі і має заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість оскільки не має змоги поповнити обігову кошти на відповідний рахунок ПДВ.
26.04.21 на адресу суду від відповідача у справі Комунального підприємства "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС" Запорізької міської ради надійшло клопотання від 26.04.2021 № 1101/01-10 в порядку приписів ст. 145 ГПК України в якому останній просить суд скасувати заходи забезпечення позову у справі № 908/3247/20 у вигляді накладення арешту на грошові кошти КП "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС" Запорізької міської ради в межах заявленої у позовній заяві суми - 5 105 036.47 грн., розміщені на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах України (та/або будуть знаходиться в банківських установах України).
Ухвалою суду від 27.04.21 вказане клопотання прийнято до розгляду та призначене судове засідання на 30.04.2021 об 11 год. 00 хв.
24.07.2017 прийнято рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 66 «Про затвердження Положення про муніципальну аварійну службу та Положення про муніципальну службу технічного обслуговування систем диспетчеризації ліфтів».
Муніципальна аварійна служба затверджена у складі КП "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС". Згідно з пунктом 3.4 Положення витрати на утримання муніципальної аварійної служби фінансується виключно з міського бюджету. У разі накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунках підприємства та були перераховані з міського бюджету на утримання муніципальної аварійної служби, аварійна служба не зможе виконувати свої завдання, зокрема: - забезпечувати оперативне усунення аварій і аварійних ситуацій на об`єктах житлового фонду м. Запоріжжя та громадських будівлях, що відносяться до комунальної форми власності м. Запоріжжя; - приймати оперативні заходи щодо усунення аварій i аварійних ситуацій шляхом виконання робіт по локалізації аварійного пошкодження, виконання робіт для відношення послуг кінцевим споживачам; - перемикати аварійні об`єкти на тимчасові схеми електро-, тепло-водопостачання та водовідведення, тощо. Таким чином, неможливість отримати кошти на фінансування діяльності аварійної служби міста внаслідок накладення арешту за заявою про забезпечення позову у справі № 908/3247/20 може мати значні суспільні наслідки для всього міста Запоріжжя. Зазначає, що з урахуванням всього вищевикладеного, застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на кошти за умови відсутності доказів, що послуги позивачем надані, за наявності доказів в матеріалах справи про фактичне надання послуг за рахунок коштів місцевого бюджету є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, що є не допустимим.
На підтвердження своїх доводів заявником (відповідачем) надано:
- довідка від 22.04.2021 № 1081/01-10;
- оборотно-сальдова відомість по рахунку 10 за березень 2021;
- оборотно-сальдова відомість по рахунку 11 за березень 2021;
- рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 666 від 24.02.2017 "Про затвердження положення про муніципальну аварійну службу та Положення про муніципальну службу технічного обслуговування систем диспетчеризації ліфтів";
- Положення про муніципальну службу технічного обслуговування систем диспетчеризації ліфтів, затверджене рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 666 від 24.02.2017.
30.04.2021 на адресу суду за допомогою електронної пошти з єдиним цифровим підписом від стягувача надійшли заперечення на клопотання про скасування заходів забезпечення позову, відповідно до яких зазначає, що дійсно, у зв`язку із постійним затягуванням відповідачем розгляду зазначеної справи шляхом подання багато численних дублюючих клопотань, а також постійного порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань за договором навіть після укладання мирових угод за попередній період позивачем було прийнято рішення про доцільність подання заяви про забезпечення позову, до якої було подано офіційні витяги та номери рішень судів, які підтверджують, що підприємство відповідача знаходиться в реєстрі боржників України з лютого 2021 року, має багато поточних судових справ предметом яких стягнення заборгованості і в яких воно виступає в якості відповідача, відсутнє майно та статутний капітал.
Додатково зазначає, що відповідач постійно змінює свою позицію у суді по суті спору, що додатково підтверджує правильність висновків суду з приводу необхідності забезпечення позову.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017р. № 520 "Про призначення управителя багатоквартирних будинків міста Запоріжжя", відповідач є одним з генеральних управителів житлового фонду м. Запоріжжя. Оскільки вказане підприємство не має такої великої ресурсної бази для обслуговування такого великого об`єму будинків та споруд, дане Товариство на конкурсних засадах та по результатам тендерів наймає відповідних підрядників, які беруть на себе частку даних робіт. При цьому отримувачем коштів за виконання робіт по обслуговуванню житлового фонду перед населенням виступає саме Комунальне підприємство "Запоріжремсервіс", яке виставляє населенню рахунки за фактично виконані стороннім особами послуги зі своєю націнкою та отримує в подальшому від них платежі за допомогою яких розраховується чи повинно розраховуватись з іншими підрядниками. У paзі якщо будь-яке підприємство, що надавало послуги по обслуговуванню будинків здійснило їх неналежним чином чипом та/або взагалі не здійснювало, Комунальне підприємство "Запоріжремсервіс" не має право їх нараховувати чи повинно їх перерахувати оскільки був відсутній факт їх виконання. Так, з метою перевірки факту виставлення КП рахунків населенню м. Запоріжжя на Дільниці №7, яке обслуговувало наше підприємство у 2020 році, адвокатом Діденко О.В. 02.02.2021 року було направлено до КП адвокатський запит вих. № 01/02, де поставлено питання щодо відповідності ціни послуг (тарифів) з управління багатоквартирними будинками встановлену КП "Запоріжремсервіс" як управителя та фактично виставлених споживачам рахунків до оплати, а також щодо випадків здійснення перерахунку вартості послуг у зв`язку із отриманням претензій за період травень-грудень 2020 року. Згідно інформації наданої КП листом вих. № 332/01-05 від 08.02.2021 року, ціни на послуги виставлені до сплати споживачам не відрізнялись від цін, встановлених тарифами, про випадки здійснення перерахунку вартості послуг у зв`язку з оформленням претензій за період травень-грудень 2020 року КП не зазначило. Таким чипом з наведеного вбачається, що за період травня-грудня 2020 року КП "Запоріжремсервіс" нараховувало мешканцям м. Запоріжжя повний тариф за обслуговування будинків по Дільниці № 7 за роботи, які фактично здійснювало наше підприємство, потім отримувало від громадян відповідні кошти з їх націнкою, але розраховуватись з реальними виконавцями них послуг не бажає. При цьому, у разі якщо Запорізька міська рада прийме рішення, що підприємства відповідача перестає бути управителем відповідного житлового фонду, вказаний суб`єкт господарювання фактично залишається без основного джерела доходу i, оскільки в нього відсутнє будь яке майно, всі його кредитори фактично залишаться ні з чим. Відтак просить у задоволені клопотання відмовити.
30.04.2021 на адресу суду від боржника надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових пояснень щодо клопотання про скасування заходів забезпечення позову, до яких надано відомості з державного реєстру прав не нерухоме майно щодо об`єктів комунальної власності.
В судове засідання 30.04.21 з`явились учасники судового процесу.
Представник боржника підтримав подане клопотання та просив скасувати заходи забезпечення позову. Разом з тим зазначив, що Запорізька міська рада зможе надати гарантії виконання рішення суду як власник боржника - КП "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС".
Представники стягувача проти задоволення клопотання проти скасування заходів забезпечення позову заперечили.
Розглянувши клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову у справі суд дійшов висновку про наступне.
Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).
Згідно із ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці
Конвенцією про захист заробітної плати від 01.07.49 № 95 (ратифікована Президією Верховної Ради Української РСР 30.06.61), визначено, що заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством (ч. 1 ст. 10 Конвенції). Заробітна плата повинна охоронятись від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї (ч. 1 ст. 10 Конвенції).
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").
У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.09 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.03 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Як наслідок, Держава Україна несе обов`язок забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
На це вказується, зокрема, і у п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.04 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах (п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.03 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003).
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Тобто, забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду.
Метою вжиття заходів забезпечення позову ухвалою суду від 22.03.21 у справі № 908/3247/20 визначено забезпечення ефективного судового захисту та реального відновлення прав та законних інтересів позивача у випадку задоволення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову суд виходив із обґрунтованості доводів заявника в частині накладення арешту на грошові кошти грошові кошти Комунального підприємства "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС" Запорізької міської ради в межах заявленої у позовній заяві суми 5105036,47 грн., розміщених на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах України (та/або будуть знаходитись в банківських установах України) зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості і адекватності, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів (виходячи із розміру статутного капіталу, наявності майна тощо).
Крім того, судом було прийнято до уваги те, що наявність обставин, якими сторона посилається на підставу своїх вимог і заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними…, а питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України); заходи забезпечення позову про які просить суд заявник в частині накладення арешту на грошові кошти грошові кошти Комунального підприємства "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС" Запорізької міської ради в межах заявленої у позовній заяві суми - 5105036, 47 грн., відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Водночас, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.19 у справі № 15/155-б.
Обставини, якими Комунальне підприємство "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС" Запорізької міської ради, обґрунтовує клопотання про скасування заходів забезпечення позову, не вказують на нівелювання підстав для забезпечення позову, які було наведено в ухвалі господарського суду Запорізької області від 22.04.2021.
Оскільки суд повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно із оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, посилання Комунальне підприємство "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС" Запорізької міської ради на неможливість отримати кошти для фінансування діяльності аварійної служби міста внаслідок накладення арешту не підтверджені відповідними доказами.
Під час судового засідання представник боржника посилався на наявність малоцінних необоротних матеріальних активів, балансова вартість яких складає 39 833 103,72 грн., з них основних засобів на суму - 35 526 359.15 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю за березень 2021 по рахункам 10 та 11. Однак, суд оцінює критично надані в підтвердження вказаних обставин докази, оскілки вони не є первинними документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Доказів щомісячного надходження грошові кошти від населення на рахунки підприємства також суду не надано.
Також судом при розгляді клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі № 908/3247/20 враховано лист боржника № 1156/01-10 від 29.04.2021 відповідно до якого останній зазначає що 26.04.2021 року, згідно ухвали господарського суду Запорізької області від 22.04.2021р. № 908/3247/20 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2021р. ВП № 65277432. на грошові кошти, які містяться на розрахункових рахунках підприємства накладено арешт, а саме: р/р НОМЕР_3 в AT КБ "Приватбанк" на суму 5 105 036,47 грн., р/р НОМЕР_4 в AT КБ "Приватбанк" на суму 5 105 036,47 грн., р/р НОМЕР_5 в АКБ "Індустріалбанк" на суму 5 105 036,47 грн., р/р НОМЕР_6 в ПАТ АБ "Укргазбанк" на суму 5 105 036,47 грн. Загалом накладено арешт на грошові кошти за вищезазначеними рахунками на загальну суму 20 420 145.88 грн. Накладання арештів на рахунки підприємства спричинило неможливість подальшої роботи підприємства, так як не має можливості сплачувати заробітну плату працівникам, сплачувати своєчасно податки до бюджету, оплату за енергію та теплоносії, оплату постачальникам ТМЦ для належного виконання обов`язків по управлінню багатоквартирними будинками.
Так, чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.
Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затв. постановою Правління Національного банку України від 12.11.03 № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.
Зобов`язання із виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язання суб`єкта господарювання, у т.ч. тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (у даному випадку на підставі отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи декількох рахунках боржника коштів достатніх для виконання рішення про забезпечення позову).
Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення, до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Вказане відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.20 у справі № 905/361/19.
Разом з тим, безпосередньо в судовому засіданні 30.04.2021 представник боржника зазначив, що відомості з фінансових установ про накладення арешту на кошти на рахунках саме у загальній сумі 20 420 145, 88 грн. відсутні.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, всупереч наведеному, заявник не навів обґрунтованих доводів та не надав належних та допустимих доказів, як б підтверджували, що потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову у справі № 908/3247/20, або ж того, що забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.
При цьому суд зазначає, що під час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову суд не оцінює законність та правомірність вжиття ним заходів забезпечення позову, а лише з`ясовує, чи потреба у забезпеченні позову відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що станом на 30.04.21, тобто на час розгляду вказаного клопотання, у суду відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову накладених ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.04.21 у справі
Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 145 ГПК України, за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 13, 42, 46, 76-80, 145, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Комунального підприємства "ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС" Запорізької міської ради від 26.04.2021 № 1101/01-10 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 908/3247/20 відмовити.

Примірник ухвали надіслати сторонам у цій справі.

Враховуючи перебування головуючого судді у відпустці повний текст ухвали складено 11.05.2021.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до ч. 5 ст. 145, ст. 235, п. 4 ч. 1 ст. 255, ст. 256 та пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуючий суддя О.Г. Смірнов

Суддя О.С. Боєва

Суддя Н.Г. Зінченко