РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021Справа № 910/19455/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ципки А.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про визнання недійсною заяви та зобов`язання вчинити дії

Представники:

від позивача: Кузьмічова Т.В.

від відповідача: Яковченко Р.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго Збут Транс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про визнання недійсною заяви та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не сплатив вартості купленої в позивача електричної енергії для врегулювання небалансів за жовтень 2019 року відповідно до умов укладеного між сторонами договору, а зарахування зустрічних вимог за жовтень 2019 року в межах договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 19 квітня 2019 року № 0493-01024 не відповідає вимогам чинного законодавства, тому просить суд:

- визнати недійсною заяву Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 31 жовтня 2019 року про зарахування зустрічних вимог вчинену Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго», заявлену в п.1.4. акту № ВН/19/10ж-0493 від 31 жовтня 2019 року купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів згідно з Договором від 19 квітня 2019 року № 0493-01024.

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» провести розрахунки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Збут Транс» за куплену електричну енергію для врегулювання небалансів за жовтень 2019 року у розмірі 3 695 307,75 згідно з укладеним договором про врегулювання небалансів електричної енергії (ідентифікатор договору - № 0493-01024, дата акцептування 19 квітня 2019 року), за жовтень 2019 року шляхом зарахування коштів на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Збут Транс» із спеціальним режимом використання.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на категорію та складність спору, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 02.02.2021.

11.01.2021 через відділ діловодства суду надійшов відзив.

У підготовче засідання 02.02.2021 прибули представники сторін.

Представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання можливості ознайомитися з поданим відповідачем відзивом.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду, враховуючи клопотання позивача, у підготовчому засіданні 02.02.2021 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 02.03.2021.

23.02.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла відповідь на відзив.

У підготовче засідання 02.03.2021 прибули представники сторін.

У підготовчому засіданні 02.03.2021 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.04.2021.

04.03.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У судове засідання 06.04.2021 прибули представники сторін.

У судовому засіданні оголошено перерву до 27.04.2021.

У судове засідання 27.04.2021 прибули представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 27.04.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон), учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах, в тому числі шляхом укладання договору про врегулювання небалансів.

Згідно з п. 1.3.2, 1.3.5 Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила ринку) договір про врегулювання небалансів електричної енергії є договором приєднання; учасники ринку укладають договір про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом приєднання до договору; кандидат в учасники ринку, який бажає здійснювати операції на ринку електричної енергії України, має надати ОСП (у якості АР) належним чином заповнену заяву-приєднання до договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

Так, відповідно до заяви позивача від 16.04.2019 та повідомлення відповідача від 19.04.2019 сторонами укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії від 19.04.2019 № 0493-01024 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.5 Договору, врегулюванням небалансів електричної енергії це вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

15.11.2019 на електронну адресу позивача відповідачем була направлено Акт № ВН/19/10ж-0493 від 31 жовтня 2019 року купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів згідно з Договором.

Пунктом 1.4 Акту № ВН/19/10ж-0493 визначено, що відповідачем в порядку ст. 203 Господарського кодексу України та ст. 601 Цивільного кодексу України здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 7888305,62 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не сплатив вартості купленої в позивача електричної енергії для врегулювання небалансів за жовтень 2019 року відповідно до умов укладеного між сторонами договору, а зарахування зустрічних вимог за жовтень 2019 року в межах договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 19 квітня 2019 року № 0493-01024 не відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на що позивач просить суд:

- визнати недійсною заяву Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 31 жовтня 2019 року про зарахування зустрічних вимог вчинену Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго», заявлену в п.1.4. акту № ВН/19/10ж-0493 від 31 жовтня 2019 року купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів згідно з Договором від 19 квітня 2019 року № 0493-01024.

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» провести розрахунки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Збут Транс» за куплену електричну енергію для врегулювання небалансів за жовтень 2019 року у розмірі 3 695 307,75 згідно з укладеним договором про врегулювання небалансів електричної енергії (ідентифікатор договору - № 0493-01024, дата акцептування 19 квітня 2019 року), за жовтень 2019 року шляхом зарахування коштів на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Збут Транс» із спеціальним режимом використання.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що за результатами купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів у сторін виникають зустрічні однорідні (грошові) вимоги про оплату вартості такої електричної енергії, проданої кожною зі сторін іншій протягом торгового дня, тому зарахування вимог не тільки не суперечить приписам Закону України «Про ринок електричної енергії» та умовам Договору, але й прямо передбачене вимогами п. 5.16.3 гл. 5.16 р. V Правил ринку; позивачем було підписано Акт купівлі-продажу від 31.10.2019 без жодних заперечень та зауважень; відповідач здійснив повну оплату вартості електричної енергії для врегулювання небалансів за жовтень 2019 року, як за щодобовими рахунками, так і за рахунком врегулювання (з урахуванням скоригованих обсягів небалансів), тому вимоги про зобов`язання відповідача провести розрахунки за жовтень 2019 року в розмірі 3695307,75 грн є безпідставними.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідно до заяви позивача від 16.04.2019 та повідомлення відповідача від 19.04.2019 сторонами укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії від 19.04.2019 № 0493-01024.

Відповідно до п. 1.5 Договору, врегулюванням небалансів електричної енергії це вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Договору вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ (сторони, відповідальної за баланс; позивача) та ОСП (оператора системи передачі, відповідача), розраховуються АР (адміністратором розрахунків, відповідачем) для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього Договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 1.8.1 Правил ринку відповідач, зокрема, обчислює обсяги небалансів та наданих послуг на ринку електричної енергії, виставляє рахунки та стягує та оплачує платежі, передбачені цими Правилами, і здійснює всі фінансові розрахунки відповідно до розділу V цих Правил.

Обчислення небалансів здійснюється відповідно до глави 5.14 р. V Правил ринку.

Для кожної СВБ, відповідач обчислює належні списання або нарахування відповідно до її небалансів електричної енергії. Під час формування платежів для відповідного учасника ринку здійснюється сальдування нарахувань та списань за небаланс електричної енергії за відповідний торговий день (гл. 5.16 р. V Правил ринку).

Таким чином, залежно від результатів кожного торгового дня відповідно до Правил ринку формується відповідачем і розміщується в системі управління ринком рахунок, який має оплатити позивач (якщо вартість придбаної позивачем за день електроенергії для врегулювання небалансів перевищує вартість проданої), або рахунок, який має оплатити відповідач (якщо вартість придбаної відповідачем за день електроенергії перевищує вартість проданої).

Згідно з абз. 25 п. 1.1.2 гл. 1.1 р. І Правил ринку, платіжний документ - рахунок, сформований адміністратором розрахунків учаснику ринку щодо оплати ним або адміністратором розрахунків своїх фінансових зобов`язань, що виникли в результаті участі на ринку електричної енергії такого учасника ринку.

Відповідно до п. 1.1.2 Правил ринку, система управління ринком - програмно- інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами.

Згідно з п. 1.11.1-1.11.6 Правил ринку за допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів. Система управління ринком забезпечує, зокрема, проведення розрахунків за небаланси електричної енергії. ОСП в якості відповідального оператора системи управління ринком вибирає, встановлює, експлуатує і підтримує систему відповідно до положень цих Правил. Учасники ринку мають право на доступ до інформації, що міститься в базах даних системи управління ринком, що їх безпосередньо стосується.

З урахуванням п. 2.1, 2.2, 5.1 Договору та вимог Правил ринку відповідач виконав розрахунки обсягу та вартості небалансів електричної енергії і надав позивачу доступ до відповідної інформації (сформованих рахунків за жовтень 2019 року) у системі управління ринком (копії таких рахунків додано позивачем до позовної заяви).

Як встановлено судом, відповідачем було направлено позивачу Акт № ВН/19/10ж-0493 від 31 жовтня 2019 року купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів згідно з Договором.

У пункті 1.4 Акту № ВН/19/10ж-0493 зазначено, що сторони, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, керуючись ст. 203 Господарського кодексу України та ст. 601 Цивільного кодексу України дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги у сумі 7888305,62 грн.

Акт № ВН/19/10ж-0493 від 31 жовтня 2019 року підписаний сторонами без будь-яких зауважень.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання недійсною заяви про зарахування зустрічних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем приписів ст. 602 ЦК України, ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» та вимог податкового законодавства.

Відповідно до частин першої - третьої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з частиною третьою статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

За змістом статті 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Аналогічні висновки викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19.

Як визначено пунктом 5.1 Договору, виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього Договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до положень п. 5.16.3 гл. 5.16 р. V Правил ринку для кожної СВБ (у тому числі позивача), відповідач обчислює належні списання або нарахування відповідно до її небалансів електричної енергії. Під час формування платежів для відповідного учасника ринку здійснюється сальдування нарахувань та списань за небаланс електричної енергії за відповідний торговий день.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Стаття 1087 ЦК України "Форми розрахунків" закріплює дві форми розрахунків: готівкову та безготівкову. Відповідно до частини першої статті 1088 ЦК України "Види безготівкових розрахунків" при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є не формою розрахунків, а однією з підстав припинення зобов`язань, врегульованих главою 50 ЦК "Припинення зобов`язань". Зарахування зустрічних однорідних вимог регулюється статтями 601- 602 ЦК України, і ця підстава припинення зобов`язання відрізняється від виконання зобов`язання (стаття 599 ЦК України) або припинення зобов`язання за домовленістю сторін (стаття 603 ЦК України).

Так, суд зазначає, що Договір про врегулювання небалансів електричної енергії від 19.04.2019 № 0493-01024 не містить жодних обмежень щодо припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

У Законі України «Про ринок електричної енергії», який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії з 01.07.2019, теж відсутні положення щодо заборони проведення зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення зобов`язання шляхом зарахування.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсною заяви Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 31 жовтня 2019 року про зарахування зустрічних вимог вчинену Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго», заявлену в п.1.4. акту № ВН/19/10ж-0493 від 31 жовтня 2019 року купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів згідно з Договором від 19 квітня 2019 року № 0493-01024, як такої, що суперечить вимогам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами Договору.

При цьому, посилання позивача на податкову консультацію № 977/6/99-00-07-03-02-15 від 24.10.2019 судом до уваги не беруться, оскільки, такі роз`яснення не є актом цивільного законодавства, а, відтак, невідповідність правочину положенням такого документа не тягне за собою визнання правочину недійсним.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача провести розрахунки з позивачем за куплену електричну енергію для врегулювання небалансів за жовтень 2019 року у розмірі 3 695 307,75 грн, суд зазначає наступне.

Так, згідно з п. 1.1 Правил врегулювання, якщо АКО (адміністратор комерційного обліку) надасть оновлені дані комерційного обліку по учасниках ринку, то будь-які розбіжності, виявлені після цього, урегульовуються між ОСП та СВБ, до якої входять такі учасники ринку, відповідно до цих Правил врегулювання.

Судом встановлено, що позивачем та відповідачем було підписано акт № ВН/19/10ж-04093 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.10.2019 та акт-коригування (врегулювання) № ВР/19/10к-0492 від 31.03.2020.

В Акті коригування відображено зменшення обсягу електричної енергії, реалізованої ОСП - відповідачем на суму 3 650 294,44 грн; збільшення обсягу електричної енергії, реалізованої СВБ - позивачем на суму 3 612 421,80 грн. Отже, грошові зобов`язання відповідача з оплати вартості небалансів за жовтень 2019 року зросли на суму 7 262 716,24 грн.

У зв`язку з цим, у системі управління ринком відповідачем було сформовано рахунок № 353 на суму 7 262 716,24 грн, який оплачено відповідачем 19.03.2020, що підтверджується платіжним дорученням № 1000 від 19.03.2020 (копія платіжного доручення міститься в матеріалах справи).

Інших належних доказів, які б підтверджували наявність у відповідача заборгованості за Договором у розмірі 3 695 307,75 грн за період жовтня 2019 року матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» провести розрахунки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Збут Транс» за куплену електричну енергію для врегулювання небалансів за жовтень 2019 року у розмірі 3 695 307,75 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 130, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 06.05.2021

Суддя Ю.В. Картавцева