ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/24/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтех Проект Енд Сервіс", м. Київ
до Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків 3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, м. Київ
про зобов`язання вчинити певні дії
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - Моргун М.Ю.

3-я особа на стороні відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промтех Проект Енд Сервіс" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області (відповідач) про зобов`язання відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, місцезнаходження: 61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, поверх 8-9, ідентифікаційний код юридичної особи 39792822, в особі Голови комісії з припинення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, місцезнаходження: 61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, поверх 8-9, подовжити строк дії договору про надання послуг №230 від 25.05.2020 року на надання послуг з розроблення технічної документації з проведення державної інвентаризації земель на території Харківської області (ДК 021:2015:71350000-6 Науково-технічні послуги в галузі інженерії) до 31 грудня 2021 р., подовжити строк надання послуг до 31.03.2021 р., про що укласти додаткову угоду; зобов`язати відповідача виконати в натурі зобов`язання щодо прийняття наданих послуг та оплати їх вартості.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.02.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, залучено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру до участі у справі в якості 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, призначено підготовче засідання.

3-я особа на стороні відповідача, через канцелярію суду 01.03.2021 за вх.№ 4919, надала письмові пояснення, згідно яких просила суд відмовити позивачу повністю у задоволенні позовних вимог та здійснювати розгляд справи без участі її представника. При цьому у наданих поясненнях 3-я особа на стороні відповідача вказувала, що вимога про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Харківській області подовжити строк дії договору про надання послуг суперечить вимогам цивільного і господарського законодавства. На момент укладення договору позивач знав про карантин, проте, жодного разу після продовження постановами Кабінету Міністрів України дії карантину, позивач не використав підпункт 9.2. пункту 9 договору, а саме не повідомив протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили про неможливість виконати зобов`язання за договором.

Відповідач, через канцелярію суду 05.03.2021 за вх.№ 5316, надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що позивачем, як виконавцем за договором про надання послуг №230 на надання послуг з розроблення технічної документації від 25.05.2020, були порушені строки надання послуг, які були чітко визначені сторонами у договорі.

Позивач, через канцелярію суду 29.03.2021 за вх.№ 7030, надав відповідь на відзив, в якій вказував, що твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та недоведеними.

Позивач, через канцелярію суду 29.03.2021 за вх.№ 7032, надав уточнену позовну заяву, згідно якої просив суд зобов`язати відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, місцезнаходження: 61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, 2 під`їзд, поверхи 8, 9, ідентифікаційний код юридичної особи 39792822, подовжити строк дії договору про надання послуг №230 від 25.05.2020 року на надання послуг за кодом ДК 021:2015:71340000-3 Комплексні інженерні послуги (Проведення державної інвентаризації земель у Харківській області) до 31 грудня 2021 р., подовжити строк надання послуг до 31.12.2021 р., про що укласти додаткову угоду; зобов`язати відповідача виконати в натурі зобов`язання щодо прийняття наданих послуг та оплати їх вартості. Дана заява була прийнята судом до розгляду у зв`язку з чим справа розглядається з її урахуванням.

У підготовчому засіданні 29.03.2021, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу підготовчого засідання про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.04.2021 о 10:30.

У судовому засіданні 08.04.2021, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи по суті на 28.04.2021 о 16:00.

Присутній у судовому засіданні на 28.04.2021 представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому суд зазначає, що позивач своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні 28.04.2021 не скористався, уповноваженого представника для участі у судовому засіданні не направив, про причини неявки представника суд не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Крім того, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25 травня 2020 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промтех Проект Енд Сервіс" (виконавець) було укладено договір надання послуг з розроблення технічної документації від 25.05.2020 № 230 (надалі - договір) та додаткова угода № 1/230/231 до договору.

За даним договором виконавець взяв на себе зобов`язання надати послуги з розроблення технічної документації з проведення державної інвентаризації земель на території Харківської області (ДК 021:2015-71350000-6 «Науково-технічні послуги в галузі інженерії») загальною площею, відповідно до Технічного завдання, викладеного в додатку 1, що є невід`ємною частиною цього договору, а замовник - прийняти і оплатити надані виконавцем послуги на умовах, визначених даним договором (п.1.1. договору).

Згідно п. 1.2. договору, обсяг надання послуг становив 33400,0000 га, який може бути зменшеним залежно від реального фінансування видатків.

Підпунктом 4.2.2. п.4.2. договору було передбачено, що замовник здійснює за надані послуги виконавцю не пізніше 10 банківських днів після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, за умови надходження замовнику з Державного бюджету коштів на оплату цих послуг.

У відповідності до п.5.2. договору, строки надання послуг до 10.12.2020 та визначається Календарним планом надання послуг, викладеним у Додатку 4, який є невід`ємною частиною цього договору і складають:

- надання послуг з розроблення технічної документації з проведення державної інвентаризації земель сільськогосподарського призначення - до 20.07.2020;

- надання послуг з розроблення технічної документації з проведення державної інвентаризації інших категорій земель - до 10.12.2020.

Додатковою угодою № 2/435 від 15 жовтня 2020 року до договору сторони дійшли взаємної згоди внести такі зміни до договору та викласти у новій редакції:

- абзац другий пункту 5.2. розділу 5 договору було викладено у новій редакції, а саме: «- надання послуг з розроблення технічної документації з проведення державної інвентаризації земель сільськогосподарського призначення - до 31.10.2020р.»;

- абзац другий підпункту 4.1. пункту 4 договору було викладено у новій редакції, а саме: «Термін проведення державної інвентаризації несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі: 31.10.2020р.»;

- додаток 4 "Календарний план" до Договору: додається.

Згідно з пп. 7.3.1. п. 7.3. договору виконавець зобов`язувався, в тому числі, забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 11.1. договору було визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині розрахунків - до повного виконання замовником своїх зобов`язань.

Згідно позову позивач вказує, що сторонами було підписано акти приймання-передачі від 18.09.2020, 28.09.2020 та 27.10.2020. 08.12.2020 позивачем було надіслано відповідачу лист вих. № 1577, отриманий відповідачем 09.12.2020, з пропозицією укласти додаткову угоду до договору послуг №230 від 25.05.2020 року, в якому просив відповідача приймаючи до уваги карантинні обмеження, які діють на території України та з урахуванням порушення Державним агентством лісових ресурсів України вимог чинного законодавства щодо додержання строку (терміну) розгляду документації, відповідно до пункту 4 частини 4 ст. 36 ЗУ «Про публічні закупівлі» (п.4 частини 5 ст.41 ЗУ «Про публічні закупівлі» у редакції від 22.11.2020 р.) укласти додаткову угоду про продовження строку надання послуг до 31.12.2021 р., а також незастосування штрафних санкцій, передбачених умовами зазначеного договору. Також, позивач зазначає, що відповідач його повідомив про відсутність коштів для оплати наданих та прийнятих робіт.

Згідно п. 9.2. договору, сторона, що не може виконати зобов`язання за цим договором у наслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Відповідно до п. 9.3. договору, доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою, рішення, нормативно-правові акти відповідних органів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем (виконавцем) у відповідності до вимог пунктів 9.2., 9.3. договору не надано доказів виникнення вказаних обставин.

Стосовно твердження позивача про те, що він не зміг виконати свої зобов`язання за договором у встановлені строки внаслідок введення на території України карантинних обмежень, що вплинуло на роботу органів державної влади, а також через наявність захворілих осіб у таких органах, суд зазначає, що карантин на всій території України було установлено з 12 березня 2020 р. постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", а договір № 230 було укладено сторонами 25.05.2020, тобто вже після встановлення карантину в Україні.

Отже, позивач, знаючи про встановлений Кабінетом Міністрів України карантин, взяв на себе зобов`язання надавати відповідачу послуги у строки, визначені сторонами у договорі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не було дотримано строків надання послуг за договором, а відповідно до положень договору він припинив свою дію 31.12.2020.

При цьому суд зазначає, що позивачем у відповідності до п.п. 4.2.2. п.4.2. договору не надано доказів надходження відповідачу з державного бюджету коштів на оплату послуг передбачених договором.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до умов договору, укладеного між сторонами, виконавець брав на себе зобов`язання надати послуги з розроблення технічної документації з проведення державної інвентаризації земель на території Харківської області (ДК 021:2015-71350000-6 «Науково-технічні послуги в галузі інженерії»), а не надання послуг за кодом ДК 021:2015:71340000-3 Комплексні інженерні послуги (Проведення державної інвентаризації земель у Харківській області).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виходячи з вищенаведеного, з огляду на те, що позивачем в установленому ГПК України порядку не надано допустимих та належних доказів, які б підтверджували обставини на які останній посилається в якості підстав позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Листи позивача № 631 від 01.09.2020, № 808 від 15.09.2020, № 953 від 20.10.2020; листи відповідача № 32-20-12,2-8850/0/19-20 від 11.11.2020, № 32-20-11,1-9980/0/19-20 від 18.12.2020; акти приймання-передачі від 18.09.2020 № 1/230 та від 28.09.2020 № 2/230 не підтверджують позовних вимог позивача у справі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "11" травня 2021 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/24/21