РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 м. КиївСправа № 910/3031/21

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕНЛАНДІЯ";

до: державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ";

про: стягнення 434.034,77 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕНЛАНДІЯ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (далі - відповідач) про стягнення 434.034,77 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 25.05.2020 № 53-122-01-20-09688, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 434.034,77 грн., з яких: 424.160,00 грн. - основна заборгованість та 9.874,77 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду від 01.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3031/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням: часткового визнання позову; часткової оплати заборгованості; тяжкого фінансового стану відповідача; невірно здійсненого розрахунку заявленої до стягнення суми 3 % річних та зменшення заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як замовником, укладено договір поставки від 25.05.2020 № 53-122-01-20-09688 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується поставити і передати у власність відповідача продукцію, а відповідач зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до Договору) (п. 1.1 Договору).

Пунктом 6.1 Договору визначено, що оплата за поставлену продукцію здійснюється відповідачем за умови реєстрації позивачем податкової накладної у ЄРПН шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача на протязі 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС".

Положеннями пункту 8.4 Договору передбачено, що датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або знищення продукції переходить до відповідача з моменту поставки продукції.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 732.000,00 грн. Наведена фактична обставина підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 14.07.2020 № Гр-0000449 на суму 644.160,00 грн.;

- від 16.07.2020 № Гр-0000453 на суму 87.840,00 грн.

Проте, станом на момент подання даного позову до суду, відповідачем здійснена лише оплата товару за Договором в сумі 307.840,00 грн., що підтверджується банківськими виписками, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- 01.12.2020 - 87.840,00 грн.;

- 19.02.2021 - 220.000,00 грн.

Вказані обставини призвели до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача основної заборгованості за укладеним між сторонами спору Договором в сумі 424.160,00 грн.

Також позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 9.874,77 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Положеннями частин 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідачем до господарського суду подані заяви із платіжними дорученнями, з яких вбачається, що останнім здійснено повну оплату основної заборгованості за укладеним між сторонами спору Договором в сумі 424.160,00 грн., а саме:

- від 10.03.2021 № 2558 на суму 50.000,00 грн.;

- від 26.03.2021 № 3210 на суму 50.000,00 грн.;

- від 02.04.2021 № 3562 на суму 50.000,00 грн.;

- від 09.04.2021 № 3846 на суму 222.160,00 грн.;

- від 14.04.2021 № 4039 на суму 52.000,00 грн.

Приймаючи до уваги сплату відповідачем основної заборгованості суд дійшов висновку, що провадження справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 424.160,00 грн. - підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так відповідачем, в поданому до суду відзиві поданий контррозрахунок заявленої позивачем до стягнення суми 3 % річних, приймаючи до уваги положення пункту 6.1 Договору.

Судом встановлено, що приймаючи до уваги положення пункту 6.1 Договору та наявний в матеріалах справи, у вигляді засвідченої копії, ярлик на придатну продукцію від 21.07.2020 № 1-3-96, першим днем прострочення відповідачем оплати продукції за Договором є 05.09.2020.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача суми 3 % річних підлягає задоволенню в розмірі 9.451,09 грн. за поданим відповідачем контррозрахунком 3 % річних, який перевірений та визнаний судом вірним.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, розгляд справи в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи здійснюється як без судового засідання так і без судових дебатів, а розгляд справи по суті розпочинається після спливу 30 денного строку, в розумінні приписів частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Приписами частини 1 статті 248 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, при здійсненні розгляду справи в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, сторони процесу мають можливість визначити розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи та подати до суду заяву, в порядку положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а також докази обсягу наданих послуг та виконаних робіт, виключно на протязі строку вирішення спору, в розумінні приписів частини 1 статті 248 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, заява, в порядку положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, на протязі строку вирішення спору, в розумінні приписів частини 1 статті 248 Господарського процесуального кодексу України позивачем до суду не подана.

Також позивачем не подано до суду як договору про надання правової допомоги так і доказів обсягу наданих послуг та виконаних робіт.

Подане позивачем до суду, в обґрунтування понесення витрат на правничу допомогу, платіжне доручення від 04.02.2021 № 7330 на суму 42.000,00 грн. не може бути прийняте судом в якості належного та допустимого доказу, оскільки на вказаному платіжному дорученні відсутня відмітка банку про його проведення.

Враховуючи викладені вище обставини, заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правову допомогу не може бути віднесена до судових витрат, а відтак не підлягає розподілу між сторонами спору.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 231, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 424.160,00 грн. - закрити.

3. Стягнути з державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (Україна, 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ НАЗАРІВСЬКА, будинок 3, ідентифікаційний код: 24584661) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕНЛАНДІЯ" (Україна, 03058, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЗАХІДНА, будинок 11, квартира 34, ідентифікаційний код: 36196836) 3 % річних в сумі 9.451 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят одна) грн. 09 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 6.510 (шість тисяч п`ятсот десять) грн. 53 коп.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац