ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2021 р. Справа№ 911/2489/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників зазначених в протоколі від 28.04.2021р.

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська"

на рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2021р.

у справі № 911/2489/20 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія

"Київводоканал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика

Київська"

про стягнення 214 526,68 грн

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулась в Господарський суд Київської області з позовом до ТОВ "Птахофабрика Київська" про стягнення 190 814, 23 грн основної заборгованості, 6 169, 71 грн інфляційних збитків, 4 101, 24 грн 3% річних, 3 900, 79 грн пені, 9 540, 71 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо сплати у повному обсязі за надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення згідно з договором № 02920/5-03 на послуги водопостачання та водовідведення від 12.08.2003 р.

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.02.2021 у справі №911/2489/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" 190 814 (сто дев`яносто тисяч вісімсот чотирнадцять) грн 23 (двадцять три) коп. основної заборгованості, 3 900 (три тисячі дев`ятсот) грн 79 (сімдесят дев`ять) коп. пені, 9 540 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок) грн 71 (сімдесят одна) коп. штрафу, 6 169 (шість тисяч сто шістдесят дев`ять) грн 71 (сімдесят одна) коп. інфляційних збитків, 4 101 (чотири тисячі сто одна) грн 24 (двадцять чотири) коп. 3% річних та судові витрати 3 217 (три тисячі двісті сімнадцять) грн 90 (дев`яносто) коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська", звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2021 у справі №911/2489/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" про стягнення 190 814 грн 23 коп. основної заборгованості, 3 900 грн 79 коп. пені, 9 540 грн 71 коп. штрафу, 6 169 грн 71 коп. інфляційних збитків, 4 101 грн 24 коп. 3% річних. Також, Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2021 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська", передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Владимиренко С.В., Зубець Л.П.

Розпорядження № 09.1-08/1277/21 Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021 р., у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/2489/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021 р апеляційну скаргу у справі №911/2489/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021р. задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2021 у справі №911/2489/20 та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" на рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2021 у справі №911/2489/20 призначено справу до розгляду на 28.04.2021 р. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2021 у справі №911/2489/20.

07.04.2021р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2021 у справі №911/2489/20 без змін.

Представник позивача у поясненнях, наданих у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як таке, що прийнято з дотриманням норм процесуального права.

28.04.2021р. представники відповідача у судове засідання не з`явились. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 12.08.2003 р. між ВАТ "АК "Водоканал" (надалі - Постачальник) та ВАТ "Птахофабрика Київська" (правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ "Птахофабрика Київська") (надалі - Абонент) був укладений договір № 02920/5-03 на послуги водопостачання та водовідведення, згідно умов п. 1. якого Постачальник зобов`язується надавати Абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а Абонент зобов`язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 р. № 65 (надалі - Правила).

Згідно з п. 2.1. Договору Постачальник забезпечує постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82 "Вода питна"; приймає каналізаційні стоки, які не перевищують гранично допустимих концентрацій шкідливих речовин.

Відповідно до підпункту а) п. 2.2. Договору Абонент сплачує вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі зміни тарифів сплата послуг Абонентом здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що кількість води, що подається Постачальником та використовується Абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих Постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником Постачальника спільно з представником Абонента. Для абонентів із стабільним об`ємом водоспоживання (або незначним коливанням), зняття показників може здійснюватись один раз на квартал.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника та інших способів визначення об`ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності з п. 21.2. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України.

Згідно з п. 3.5. Договору Абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п`ятиденний термін з дня представлення Постачальником платіжних документів до банківської установи. Постачальник інформує Абонента про розмір діючих тарифів у платіжних документах, що направляються щомісячно до банківської установи Абонента.

Пунктом 3.6. Договору встановлено, що у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг Абонент зобов`язаний у 5-тиденний термін з дня представлення Постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані Постачальника вважаються прийнятими Абонентом.

Відповідно до п. 3.7. Договору щомісячно Постачальник виставляє платіжну вимогу за надані послуги згідно цього договору.

Оплата проводиться шляхом зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Оплата може проводитись шляхом передачі векселя та іншими способами, не забороненими чинними нормативними актами.

Відповідно до п. 7.1. Договору цей договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № 02920/5-03 на послуги водопостачання та водовідведення від 12.08.2003 р. позивачем протягом травня 2019 р. - травня 2020 р. було надано відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 200 814, 23 грн, що підтверджується актом № 3-226-10 про зняття показань з приладу обліку за травень 2019 р., актом № 3-226-9 про зняття показань з приладу обліку за травень 2019 р., актом № 3-226-12 про зняття показань з приладу обліку за травень 2019 р., актом № 3-226-10 про зняття показань з приладу обліку за червень 2019 р., актом № 3-226-9 про зняття показань з приладу обліку за червень 2019 р., актом № 3-226-12 про зняття показань з приладу обліку за червень 2019 р., актом № 3-226-10 про зняття показань з приладу обліку за липень 2019 р., актом № 3-226-9 про зняття показань з приладу обліку за липень 2019 р., актом № 3-226-12 про зняття показань з приладу обліку за липень 2019 р., актом № 3-226-10 про зняття показань з приладу обліку за серпень 2019 р., актом № 3-226-9 про зняття показань з приладу обліку за серпень 2019 р., актом № 3-226-12 про зняття показань з приладу обліку за серпень 2019 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за вересень 2019 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за вересень 2019 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за вересень 2019 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за жовтень 2019 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за жовтень 2019 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за жовтень 2019 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за листопад 2019 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за листопад 2019 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за листопад 2019 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за грудень 2019 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за грудень 2019 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за грудень 2019 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за січень 2020 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за січень 2020 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за січень 2020 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за лютий 2020 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за лютий 2020 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за лютий 2020 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за березень 2020 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за березень 2020 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за березень 2020 р., довідкою АТ "Банк Кредит Дніпро" вих. № 55/9-895 від 09.07.2020 р. та Додатком № 1 до неї з реєстром платіжних (дебетових) повідомлень, що надсилались Розрахунковим департаментом ПрАТ "АК "Київводоканал" на адресу ТОВ "Птахофабрика Київська" за період з 01.05.2019 р. по 31.05.2020 р., іншими документами, наявними у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обов`язок по оплаті наданих послуг з водопостачання та водовідведення та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується реєстром надходжень грошових коштів від ТОВ "Птахофабрика Київська" за період з 01.05.2019 р. по 31.05.2020 р., підписаним головним бухгалтером ПрАТ "АК "Київводоканал", розгорнутим розрахунком позовних вимог позивача до відповідача за договором № 02920/5-03 від 12.08.2003 р.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із наданням комунальних послуг, здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 р. "Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р. "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктами 3.1, 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 р., передбачено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води зобов`язані, зокрема, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В частині 1 ст. 903 цього ж кодексу зазначено, що, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 цього ж кодексу визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що у встановлений договором строк відповідач обов`язок щодо оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 190 814,23 грн, що підтверджується договором № 02920/5-03 на послуги водопостачання та водовідведення від 12.08.2003 р., актом № 3-226-10 про зняття показань з приладу обліку за травень 2019 р., актом № 3-226-9 про зняття показань з приладу обліку за травень 2019 р., актом № 3-226-12 про зняття показань з приладу обліку за травень 2019 р., актом № 3-226-10 про зняття показань з приладу обліку за червень 2019 р., актом № 3-226-9 про зняття показань з приладу обліку за червень 2019 р., актом № 3-226-12 про зняття показань з приладу обліку за червень 2019 р., актом № 3-226-10 про зняття показань з приладу обліку за липень 2019 р., актом № 3-226-9 про зняття показань з приладу обліку за липень 2019 р., актом № 3-226-12 про зняття показань з приладу обліку за липень 2019 р., актом № 3-226-10 про зняття показань з приладу обліку за серпень 2019 р., актом № 3-226-9 про зняття показань з приладу обліку за серпень 2019 р., актом № 3-226-12 про зняття показань з приладу обліку за серпень 2019 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за вересень 2019 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за вересень 2019 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за вересень 2019 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за жовтень 2019 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за жовтень 2019 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за жовтень 2019 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за листопад 2019 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за листопад 2019 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за листопад 2019 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за грудень 2019 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за грудень 2019 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за грудень 2019 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за січень 2020 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за січень 2020 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за січень 2020 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за лютий 2020 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за лютий 2020 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за лютий 2020 р., актом № 03-226-010 про зняття показань з приладу обліку за березень 2020 р., актом № 03-226-009 про зняття показань з приладу обліку за березень 2020 р., актом № 03-226-012 про зняття показань з приладу обліку за березень 2020 р., довідкою АТ "Банк Кредит Дніпро" вих. № 55/9-895 від 09.07.2020 р. та Додатком № 1 до неї з реєстром платіжних (дебетових) повідомлень, що надсилались Розрахунковим департаментом ПрАТ "АК "Київводоканал" на адресу ТОВ "Птахофабрика Київська" за період з 01.05.2019 р. по 31.05.2020 р., реєстром надходжень грошових коштів від ТОВ "Птахофабрика Київська" за період з 01.05.2019 р. по 31.05.2020 р., підписаним головним бухгалтером ПрАТ "АК "Київводоканал", розгорнутим розрахунком позовних вимог позивача до відповідача за договором № 02920/5-03 від 12.08.2003 р., іншими документами, наявними у матеріалах справи.

На момент розгляду справи, відповідач доказів оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення за договором № 02920/5-03 на послуги водопостачання та водовідведення від 12.08.2003 р. суду не надано.

Заперечення відповідача щодо ненадання позивачем належних доказів щодо обґрунтування сум боргу, а також нарахованих штрафних санкцій є безпідставними та необґрунтованими, оскільки обсяг наданих послуг з водопостачання та водовідведення зафіксований у відповідних актах обстеження та зняття показань, підписаних уповноваженими представниками позивача та відповідача, а платіжні повідомлення у відповідності до п. 3.5. договору надсилалися до банківської установи відповідача. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача у порядку, визначеному п. 3.6. договору, з метою звірки розрахунків, у зв`язку із незгодою щодо обсягу або вартості отриманих послуг.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 190 814,23 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо розрахунку за надані послуги.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню, передбачену договором № 02920/5-03 на послуги водопостачання та водовідведення від 12.08.2003 р., за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті у повному обсязі наданих послуги з водопостачання та водовідведення з 21.01.2020 р. по 31.05.2020 р. всього на загальну суму 3 900, 79 грн та штраф, за безпідставну відмову від оплати наданих послуг всього на загальну суму 9 540, 71 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що за безпідставну відмову від оплати наданих послуг Абонент сплачує штраф у розмірі 5 відсотків від несплаченої суми.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг Абонент сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що заявлені позивачем до стягнення розміри пені та штрафу є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та положенням договору та підлягають стягненню пеня в розмірі 3 900, 79 грн. та штраф в розмірі 9 540, 71 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача інфляційні збитки та 3% річних від суми основної заборгованості за договором № 02920/5-03 на послуги водопостачання та водовідведення від 12.08.2003 р. за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті у повному обсязі за надані послуги з водопостачання та водовідведення з 21.06.2019 р. по 31.05.2020 р. всього на загальну суму 6 169, 71 грн та 4 101,24 грн відповідно у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, обов`язок оплатити основний борг, а також обов`язок оплатити нараховані на основний борг три відсотки річних та інфляційні втрати, є похідними один від одного зобов`язаннями, хоча і є взаємопов`язаними між собою; крім того, норми цивільного законодавства не ставлять в залежність одночасність вимог кредитора на стягнення з боржника основної заборгованості від одночасності права вимоги на стягнення трьох відсотків річних, інфляційних у зв`язку з простроченням основного грошового зобов`язання.

При застосуванні індексу інфляції, індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог в частині 3% річних в розмірі 4 101, 24 грн. та в частині стягнення інфляційних 6 169, 71 грн., оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оплату отриманих послуг в повному обсязі не здійснив.

Водночас вимога пункту 1 статті 6 названої Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обставини викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2021р. у справі № 911/2489/20 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, та з додержанням норм матеріального й процесуального права, у зв`язку із чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська".

Керуючись ст.ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2021р. у справі № 911/2489/20 - без змін.

2. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2021р. у справі № 911/2489/20.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська".

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.05.2021р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова