ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
веб-адреса:://od.arbitr.gov.ua
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2836/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Тарасенко Ю.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Фомін А.І. адвокат;

від відповідачів: 1. СТ Право на відпочинок: не з`явився;

2. ОСОБА_1 : Чорновол А.О. адвокат;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до відповідачів Споживчого товариства «Право на відпочинок» та ОСОБА_1 про визнання недійсним рішень загальних зборів та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів Споживчого товариства "Право на відпочинок" та ОСОБА_1 в якому просить:

- визнати недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок";

- визнати недійсною довіреність №1 від 01.07.2005р. видану Споживчим товариством "Право на відпочинок" ОСОБА_4 та підписану ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р. в частині прийому в члени Споживчого товариства "Право на відпочинок" ОСОБА_5 ;

- визнати недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 24.08.2017р. в частині доручення голові правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" Ткаченко О.Б. подати документи для проведення державної реєстрації внесення змін до відомостей про СТ "Право на відпочинок";

- визнати недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 29.10.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок";

- визнати недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №4/17 від 05.11.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок" та вповноваження керівника СТ "Право на відпочинок" підписати від імені СТ "Право на відпочинок" договір купівлі-продажу;

- визнати недійсним рішення правління Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №5/17 від 21.11.2017р.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу дачі АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного дачного будинку літ. "Ж", загальною площею 58,2кв.м., житловою площею 12,2кв.м.та надвірних господарських будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 0,0747га, яка знаходиться у фактичному користуванні, кадастровий номер :50:004:0271, що був укладений 08.11.2017р. між Споживчим товариством "Право на відпочинок" в особі виконавчого директора ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та застосувати наслідки його недійсності.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на порушення його прав як члена Споживчого товариства "Право на відпочинок" та те, що вказані рішення були прийняті з порушення вимог чинного законодавства та Статуту Споживчого товариства "Право на відпочинок".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.10.2020р. відкрито провадження у справі №916/2836/20, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 12.11.2020р. о 11:40 та повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

06.11.2020р. за вх.суду№29793/20 позивач звернувся до суду з заявою про долучення доказів.

12.11.2020р. за вх.суду№30273/20 представник ОСОБА_1 звернувуся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи.

В підготовчому засіданні від 12.11.2020р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 01.12.2020р. о 10:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.11.2020р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В позовній заяві ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про витребування у Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Юридичного департаменту Одеської міської ради реєстраційної справи Дачно-будівельного кооперативу «Право на відпочинок» (Споживче товариство "Право на відпочинок") .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.11.2020р. клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів по справі №916/2836/20 задоволено та витребувано у Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Юридичного департаменту Одеської міської ради реєстраційну справу Дачно-будівельного кооперативу «Право на відпочинок» (Споживче товариство "Право на відпочинок") (65062, м. Одеса, пров. Полуничний, 17, ).

У зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 26.11.2020р., підготовче засідання 01.12.2020р. о 10:40 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.12.2020р. призначено підготовче засідання на 22.12.2020р. о 11:20 та повідомлено учасників про дату та час підготовчого засідання.

21.12.2020р. за вх.суду№34132/20 відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву.

В підготовчому засіданні від 22.12.2020р. було оголошено перерву на 14.01.2021р. о 12:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2020р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 14.01.2021р. було оголошено перерву на 09.02.2021р. о 12:50, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.01.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.01.2021р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

03.02.2021р. за вх.суду№3136/21 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача ОСОБА_1 .

В підготовчому засіданні від 09.02.2021р. було оголошено перерву на 11.02.2021р. о 12:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.02.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 11.02.2021р. було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.02.2021р. закрито підготовче провадження у справі №916/2836/20, призначено справу до розгляду по суті на 04.03.2021р. о 12:30 та повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В судовому засіданні від 04.03.2021р. було оголошено перерву на 25.03.2021р. о 12:30, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.03.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 25.03.2021р. було оголошено перерву на 06.04.2021р. о 12:30, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.03.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 06.04.2021р. було оголошено перерву на 15.04.2021р. о 12:50, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.04.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 15.04.2021р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/2836/20.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача ОСОБА_1 , суд встановив:

Як вказує позивач, 28.09.1995р. було засновано Дачно-будівельний кооператив «Право на відпочинок». 16.08.1998р. ОСОБА_2 було прийнято у члени Дачно-будівельного кооперативу «Право на відпочинок», що підтверджується копією протоколу №26 загальних зборів членів кооперативу від 16.08.1998 року. 30.06.2000р. Приморською районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради Дачно-будівельному кооперативу «Право на відпочинок» було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - дачу, що складається в цілому з одного жилого будинку та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що 03.05.2001р. Протоколом №2 загальних зборів членів Дачно-будівельного кооперативу «Право на відпочинок» було прийняте рішення про реорганізацію Дачно-будівельного кооперативу «Право на відпочинок» у Споживче товариство «Право на відпочинок», цим же Протоколом №2 головою Дачно-будівельного кооперативу «Право на відпочинок» було обрано ОСОБА_7 30.09.2001р. Протоколом №3 загальних зборів членів СТ «Право на відпочинок» головою правління СТ «Право на відпочинок» було обрано ОСОБА_3 , яка не була членом СТ «Право на відпочинок» та відповідно відсутні документи, що підтверджують прийняття ОСОБА_3 в члени СТ «Право на відпочинок», крім того ОСОБА_2 не був повідомлений про дату, час та місце проведення вказаних Загальні збори та не брав участі них. 12.08.2005р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців був внесений запис за №00444 про створення Споживчого Товариства «Право на відпочинок», який було створено шляхом реорганізації Дачно-будівельного кооперативу «Право на відпочинок».

Як вказує позивач, 31.01.2016р. загальними зборами СТ «Право на відпочинок» було затверджено Статут СТ «Право на відпочинок» у новій редакції, який підписала ОСОБА_3 . Відповідно усі документи, що подавалися для реєстрації змін до установчих документів (статуту) СТ «Право на відпочинок», були підписані ОСОБА_3 або особами, що подавали, зазначені документи та були вповноважені ОСОБА_3 . Проте, не підтвердженим є факт членства ОСОБА_3 в СТ «Право на відпочинок», а відповідно під сумнівом знаходиться і дотримання порядку обрання її на посаду голови правління СТ «Право на відпочинок». 24.08.2017р. Правління СТ «Право на відпочинок» Протоколом №3/17 прийняло рішення про найм виконавчого директора СТ «Право на відпочинок» ОСОБА_6 та про реєстрацію відповідних змін до відомостей про СТ «Право на відпочинок», наказ про призначення та трудовий договір з ОСОБА_6 підписувала ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що влітку 2017 року у зв`язку із ветхим станом належної на праві колективної власності СТ «Право на відпочинок» вищевказаної дачі, було вирішено зібрати членів товариства на загальних зборах та вирішити питання стосовно подальшої долі цього дачного будинку. 30.08.2017р. відбулися загальні збори членів СТ «Право на відпочинок», на якому були присутні члени товариства ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (за довіреністю від ОСОБА_2 ), ОСОБА_11 (за довіреністю від ОСОБА_12 ), ОСОБА_13 , ОСОБА_5 й ОСОБА_14 , та запрошений ОСОБА_15 . У порядку денному загальних зборів від 30.08.2017р. вирішувалися питання щодо звіту правління СП «Право на відпочинок» про виконану роботу, зміни у складі правління та ревізійної комісії, прийняття ОСОБА_15 до членів товариства та уповноваження секретаря та голови на підписання протоколу загальних зборів. На загальних зборах від 30.08.2017р. були прийняті одноголосно рішення про надання оцінки «задовільно» роботі правління, про звільнення від займаної посади за власним бажанням голови правління ОСОБА_3 , про звільнення від обов`язків члена правління ОСОБА_8 , а по третьому питанню щодо прийняття ОСОБА_15 до членів товариства «за» проголосували ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , «проти» уповноважені особи членів товариства ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , «утрималися» член товариства ОСОБА_16 , у зв`язку із чим з огляду на положення п. 9.9. Статуту СТ «Право на відпочинок» рішення щодо цього питання прийнято не було. Однак, в подальшому після відведення строку складання протоколу загальних зборів членів товариства, що відбулося 30.08.2017р., з`ясувалося що секретар та голова загальних зборів ухиляються від складання та підписання цього протоколу, у зв`язку із чим протокол №1 від 30.08.2017р. був складений в ініціативному порядку присутнім на зборах ОСОБА_10 та підписаний ним та ще двома присутніми членами (уповноваженими ними особами) ОСОБА_11 та ОСОБА_16 .

Як вказує позивач, в подальшому, 29.10.2017р. відбулися наступні загальні збори членів СТ «Право на відпочинок», на якому були присутні члени товариства ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (за довіреністю від ОСОБА_2 ), ОСОБА_11 (за довіреністю від ОСОБА_12 ), ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_3 (яка не є членом СТ «Право на відпочинок», оскільки про її прийняття не приймалося рішення на жодних загальних зборах членів товариства). Відповідно до протоколу загальних зборів членів СТ «Право на відпочинок» від 29.10.2017р., у порядку денному загальних зборів вирішувалися наступні питання: 1. Про призначення Голови та Секретаря загальних зборів членів Товариства; 2. Господарські питання з діяльності Товариства; 3. Про уповноваження Голови та Секретаря загальних зборів членів товариства підписати протокол загальних зборів учасників товариства. Згідно протоколу загальних зборів членів СТ «Право на відпочинок» від 29.10.2017р., на загальних зборах були одноголосно прийняті наступні рішення: По першому питанню порядку денного вирішено призначити Головою та Секретарем загальних зборів членів Товариства наступних осіб: Голова загальних зборів - Трапезніков В.І., Секретар загальних зборів ОСОБА_9 . По другому питанню порядку денного вирішено з метою господарської необхідності та закриттям ПАТ «УКРСОЦБАНК» відкрити Товариству рахунок у банку «UKRSIBBANK». По другому питанню порядку денного не прийнято рішення про проведення капітального ремонту дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Товариства шляхом залучення для цієї мети коштів членів Товариства у розмірі 20000,00ГРН. з кожного члена Товариства. По другому питанню порядку денного не прийнято рішення про закріплення для особового користування між членами Товариства приміщення дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Товариства. По другому питанню порядку денного вирішено у зв`язку з неможливістю утримувати майно Товариства, продати дачний будинок по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Товариства та з метою визначення покупця, призначити наступні загальні збори членів Товариства на 05.11.2017р. По третьому питанню порядку денного вирішено уповноважити Голову та секретаря загальних зборів членів Товариства на підписання цього Протоколу загальних зборів членів Товариства.

Позивач зазначає, що у подальшому, 05.11.2017р. відбулися наступні загальні збори членів СТ «Право на відпочинок», на яких були присутні ті самі особи, що й на Загальних зборах, що відбулися 29.10.2017р., а також був присутній нікому не відомий раніше громадянин ОСОБА_1 , якого представив ОСОБА_9 . Проводив загальні збори членів Товариства, що відбулися 05.11.2017р., ОСОБА_9 , який на початку повідомив про те, що була проведена оцінка дачного будинку, який перебуває на балансі Товариства, та складає 99975,00грн. й запропонував проголосувати за продаж цього дачного будинку ОСОБА_1 за 99975,00грн. З цього питання проголосували «за» - 5 осіб, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 (не є членом товариства). ОСОБА_2 оспорює рішення загальних зборів щодо прийняття у члени ОСОБА_5 , оскільки не був повідомлений про час та дату цих загальних зборів та не брав участі у вказаних загальних зборах, з огляду на це фактично можна враховувати лише три голоси «За». «Проти» проголосували уповноважені особи членів товариства ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , «утримався» член товариства ОСОБА_16 .

Як стверджує позивач, відповідно до п.9.9 Статуту СТ «Право на відпочинок» рішення приймаються на загальних зборах простою більшістю голосів членів (уповноважених) Товариства, присутніх на його загальних зборах. Отже, з огляду на положення п. 9.9. Статуту Товариства та за умови, що фактично при голосуванні має бути враховано голоси лише трьох членів ( ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 ) із восьми присутніх на загальних зборах, кількість членів на загальних зборах Товариства 29.10.2017р. 6 (шість), а проста більшість на загальних зборах 29.10.2017р. відповідно складала 4 (чотири) голоси членів Товариства, рішення не було прийнято. Потім ОСОБА_9 запропонував проголосувати за продаж дачного будинку сину члена кооперативу ОСОБА_2 - ОСОБА_10 , та озвучив пропозицію купити цей дачний будинок за 150000,00грн. та навіть за 200000,00грн. З цього питання проголосували «проти» 5 осіб, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , яка не є членом Товариства. ОСОБА_2 оспорює рішення загальних зборів щодо прийняття у члени ОСОБА_5 , оскільки не був повідомлений про час та дату цих загальних зборів та не брав участі у вказаних загальних зборах, з огляду на це фактично можна враховувати лише три голоси «Проти». Проголосували «за» уповноважені особи членів товариства ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , й член товариства ОСОБА_16 . Відповідно до п.9.9 Статуту СТ «Право на відпочинок» рішення приймаються на загальних зборах простою більшістю голосів членів (уповноважених) Товариства, присутніх на його загальних зборах. Отже, з огляду на положення п. 9.9. Статуту Товариства та за умови, що фактично при голосуванні має бути враховано голоси лише трьох членів ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 ) із восьми присутніх на загальних зборах, кількість членів на Загальних зборах Товариства 29.10.2017р. 6 (шість), а проста більшість на загальних зборах 29.10.2017р. відповідно складала 4 (чотири) голоси членів Товариства, рішення не було прийнято. Після цього всі, хто проголосував проти цього рішення - 5 осіб, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , різко встали та пішли зі зборів разом із присутнім ОСОБА_1 . Проте, в порушення порядку проведення та документального оформлення загальних зборів СТ «Право на відпочинок» 29.10.2017р. в Протокол загальних зборів СТ «Право на відпочинок» №3/17 від 29.10.2017р. не було включено всі питання, які ставилися на розгляд загальних зборів. Зокрема, в Протокол Загальних зборів СТ «Право на відпочинок» №3/17 від 29.10.2017р. не було внесене питання щодо голосування про включення до порядку денного Загальних зборів СТ «Право на відпочинок» питання про надання в користування ОСОБА_2 алеї на території дачі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується доданим до цієї заяви аудіозаписом. Отже, під час проведення загальних зборів СТ «Право на відпочинок» 29.10.2017р. були допущені порушення положень статуту та діючого законодавства.

Позивач вказує, що про проведення загальних зборів членів СТ «Право на відпочинок» на 29.10.2017р., мене в порушення положень п.п. 5.1, 9.3, 9.4 Статуту Товариства, не повідомили завчасно за 10 днів та не надали можливість ознайомитися з порядком денним цих загальних зборів, а також загальних Зборів, що відбулися 05.11.2017р., що стало причиною того, що позивач не міг належним чином підготуватися до загальних зборів, а саме заздалегідь у письмовому вигляді з поштовим підтвердженням надати свої зауваження/пропозиції/питання до порядку денного загальних зборів СТ «Право на відпочинок» від 05.11.2017р. З огляду на те, що позивач мав бажання придбати у власність дачний будинок СТ «Право на відпочинок», неповідомлення його належним чином про проведення Загальних зборів СТ «Право на відпочинок» стало причиною того, що позивача позбавили можливості придбати дачний будинок СТ «Право на відпочинок», а СТ «Право на відпочинок» фактично було позбавлене можливості отримати від продажу дачного будинку грошову суму, що перевищує ту, за яку в подальшому було здійснено продаж дачного будинку. Отже, рішення про продаж дачного будинку за активних протиправних, таких, що не відповідають положенням статуту СТ «Право на відпочинок», дій члена Правління СТ «Право на відпочинок» ОСОБА_9 та члена СТ «Право на відпочинок» ОСОБА_8 , умисно в порушення прав членів СТ «Право на відпочинок» було прийнято за заниженою вартістю.

Як стверджує позивач, Споживче Товариство «Право па відпочинок» заперечує факт неповідомлення ОСОБА_2 про проведення загальних зборів членів СТ «Право на відпочинок» 29.10.2017р. та 05.11.2017р. та надало копію поштового відправлення на ім`я ОСОБА_2 з документами від Споживчого Товариства «Право на відпочинок», з описом вкладення «Повідомлення про проведення загальних зборів членів СТ «Право на відпочинок» 29.10.2017р. та 05.11.2017р., яке було оформлено декларацією кур`єрської доставки «Спецкурьер» №21694 від 13.10.2017р., згідно якого вказане поштове відправлення було начебто доставлено 16.10.2017р. позивачу та отримано ним, але від підпису в повідомленні він відмовився. Однак, відомості, викладені у вищевказаній поштовій декларації кур`єрської доставки «Спецкурьер» №21694 від 13.10.2017р. не відповідають дійсності, та можуть бути спростовані свідченнями ОСОБА_18 , що працювала станом на 13.10.2017р. в кур`єрській доставці «Спецкурьер» та начебто вона здійснювала доставку 16.10.2017р. позивачу поштового відправлення. ОСОБА_18 не підтверджує факт здійснення виходу для вручення ОСОБА_2 поштового відправлення з документами від СТ «Право на відпочинок» та не робила жодних написів на поштовій декларації кур`єрської доставки «Спецкурьер», копія якої була надана СТ «Право на відпочинок». Крім того, проведення Загальних зборів СТ «Право на відпочинок» від 05.11.2017р. проводилося з грубими порушеннями Статуту та діючого законодавства України, без врахування інтересів усіх членів СТ «Право на відпочинок», без надання можливості ознайомитися з документами СТ «Право на відпочинок», при цьому ОСОБА_9 погрожував припинити проведення загальних зборів, якщо членами СТ «Право на відпочинок» будуть ставитися на законних підставах питання до порядку денного, член правління ОСОБА_8 , яку на загальних зборах від 30.08.2017р. було звільнено від виконання обов`язків члена правління, безпідставно відмовилася надати протоколи попередніх загальних зборів, зокрема протоколу від 30.08.2017р. Також порушенням при проведенні загальних зборів СТ «Право на відпочинок» від 05.11.2017р. було недопущення до участі у загальних зборах представника за довіреністю ОСОБА_12 - Македонського П.Г. з підстав нібито відсутності в довіреності відповідних повноважень, що протирічить тому факту, що для участі ОСОБА_11 у загальних зборах від 29.10.2017р. зазначеної довіреності було достатньо і повноваження ОСОБА_11 були належним чином підтверджені та перевірені. Проте, представнику за довіреністю ОСОБА_12 - Македонському П.Г., було надано можливість проставити свій підпис навпроти імені ОСОБА_12 в Реєстраційному листі членів СТ «Право на відпочинок», що брали участь у загальних зборах від 05.11.2017р., а це в свою чергу протирічить відмові у допуску до участі у загальних зборах та зазначені у протоколі загальних зборів №4/17 від 05.11.2017р. ОСОБА_12 як не присутнього, а представника ОСОБА_12 - Македонського П.Г, як такого, що не надав належну довіреність. Фактично керівництвом СТ «Право на відпочинок» була умисно штучно створена ситуація, за якої представник за довіреністю ОСОБА_12 - Македонський ГІ.Г, надав загальним зборам належну довіреність, мав змогу ставити підписи на документах, що підтверджують участь членів у загальних зборах СТ «Право па відпочинок», але не був допущений до участі в загальних зборах та не міг голосувати по питаннях порядку денного загальних зборів. Довіреність надана ОСОБА_12 його представнику містить положення про надання повноважень представнику - ОСОБА_11 , що охоплюють також і повноваження на представництво ОСОБА_19 з приводу участі у загальних зборах СТ «Право на відпочинок» та прийнятті ними рішень, проте були проігноровані головою правління СТ «Право на відпочинок» ОСОБА_9 . При цьому, представник ОСОБА_12 - Македонський П.Г., 05.11.2017р. весь час в процесі проведення загальних зборів був присутній та не був повідомлений про те, що його не допустили до участі у загальних зборах. Отже, під час проведення загальних зборів 05.11.2017р. було допущено низку суттєвих порушень законодавства, що унеможливлює визнання загальних зборів СТ «Право на відпочинок» від 05.11.2017р. такими, що відбулися у відповідності до чинного законодавства України.

Позивач зазначає, що 08.11.2017р. він дізнався, що за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 08.11.2017р., СТ «Право на відпочинок», в особі виконавчого директора ОСОБА_20 , що діяв на підставі Статуту в новій редакції та протоколу засідання Правління СТ «Право на відпочинок» №3/17 від 24.08.2017р., продав ОСОБА_1 дачу АДРЕСА_1 , та складається в цілому з одного дачного будинку літ. «Ж», загальною площею 58,2кв.м., житловою площею 12,2 та надвірних господарських будівель та споруд. При укладенні договору купівлі-продажу від 08.11.2017р. були допущені помилки, з огляду на що 22.11.2017р. було укладено договір про внесення змін до договору купівлі-продажу від 08.11.2017р., під час укладення якого ОСОБА_20 діяв на підставі Протоколу засідання Правління СТ «Право на відпочинок» №3/17 від 24.08.2017р. Як вже було зазначено вище, на всі звернення представника ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_10 члени правління СТ «Право на відпочинок» відмовилися надавати документи СТ «Право на відпочинок». Тому в подальшому ОСОБА_2 вимушений був звернутися за захистом своїх прав до суду, а також звернутися до членів Правління СТ «Право на відпочинок» з адвокатськими запитами. Під час участі у судових процесах у судах ОСОБА_2 отримав можливість зняти копії документів, що надавалися суду, при цьому СТ «Право на відпочинок» в порушення вимог ЦПК України, ГПК України, КАС України не надсилало копії документів (доказів, відзивів, заперечень) безпосередньо ОСОБА_2 з підтвердженням відправки до початку призначених судових засідань. ОСОБА_2 дізнавався про нові документи лише в судовому засіданні. Таким чином, ОСОБА_2 документи були надані частинами і лише в судовому порядку, хоча він є членом СТ «Право на відпочинок» та має право безперешкодно знайомитися з документами СТ «Право на відпочинок» відповідно до Статуту та діючого законодавства України. Фактично СТ «Право на відпочинок» та члени Правління СТ «Право на відпочинок» порушували права ОСОБА_2 . Зокрема, ОСОБА_2 зробив копії протоколів Загальних зборів СТ «Право на відпочинок», що відбувалися 30.09.2001р. (Протокол №3), 25.05.2002р. (Протокол №4), 25.03.2009р. (Протокол №11), 29.10.2017р. (Протокол №3/17) та 05.11.2017р. (Протокол №4/17), про участь у яких його не повідомляли, більше того в загальних зборах «СТ «Право на відпочинок», що проводилися 30.09.2001р. (Протокол №3), 25.03.2009р. (Протокол №11), ОСОБА_2 взагалі не брав участь, оскільки не був повідомлений, хоча в Протоколі №3 від 30.09.2001р. і зазначено, що він безпосередньо виступав на загальних зборах з пропозиціями.

Позивач наполягає на тому, що в порушення вимог Закону України «Про кооперацію» та Статуту Товариства, з урахуванням Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» №4 від 25.02.2016р., ОСОБА_2 не було взагалі повідомлено про дату, час, місце проведення та порядок денний загальних зборів членів СТ «Право на відпочинок», що відбулися 30.09.2001р. (Протокол №3), 25.05.2002р. (Протокол №4), 25.03.2009р. (Протокол №11), 29.10.2017р. (Протокол №3/17) та 05.11.2017р. (Протокол №4/17), у зв`язку із чим ОСОБА_2 не був присутній на загальних зборах 30.09.2001р. (Протокол №3), 25.03.2009р. (Протокол №11), а також не мав можливості належним чином підготуватися до загальних зборів, до обговорення порядку денного загальних зборів від 29.10.2017р. (Протокол №3/17) та 05.11.2017р. (Протокол №4/17), що унеможливило дотримання його законних прав як члена СТ «Право на відпочинок». Неповідомлення відповідачем ОСОБА_2 про дату, час, місце проведення та порядок денний загальних зборів членів Товариства, що відбулися 30.09.2001р. (Протокол №3), 25.05.2002р. (Протокол №4), 25.03.2009р. (Протокол №11), 29.10.2017р. (Протокол №3/17) та 05.11.2017р. (Протокол №4/17), той факт, що ОСОБА_2 не зміг взяти участь у загальних зборах, що відбулися 30.09.2001р. (Протокол №3), 25.03.2009р. (Протокол №11), у порушення правил голосування під час проведення загальних зборів членів Товариства, що відбулися 29.10.2017р. та 05.11.2017р., ненадання ОСОБА_2 можливості належним чином підготуватися до участі у загальних зборах та у розгляді питань порядку денного, чим суттєво були порушені права ОСОБА_2 як члена Товариства, крім того ці дії призвели до відчуження майна СТ «Право на відпочинок» на шкоду останньому за ціною, що є набагато меншою за ту, що пропонував представник ОСОБА_2 - ОСОБА_21 на загальних зборах членів Товариства, а отже є підставою для визнання їх недійсним в судовому порядку. 29.10.2017р. відповідно, з огляду на те, що був порушений порядок прийняття рішень про інформування органів управління СТ «Право на відпочинок», протокол Правління СТ Право на відпочинок» №3/17 від 24.08.2018р. також є таким, що прийнятий з порушеннями законодавства України та Статуту СТ «Право на відпочинок» та має бути визнаний недійсним.

Щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна позивач вказує, що як вбачається із договору купівлі-продажу від 08.11.2017р., він був укладений від імені СТ «Право на відпочинок» виконавчим директором ОСОБА_20 , що діяв на підставі протоколу засідання правління СТ «Право на відпочинок» №3/17 від 24.08.2017р. Однак, всі перераховані дії було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, що порушило права позивача, як члена СТ «Право на відпочинок» та були вчинені в протиріччя інтересам членів СТ «Право на відпочинок», зокрема, позивача. Будь-якої інформації про зміну Голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» та обрання на цю посаду ОСОБА_3 не надавалися органам державної реєстрації, що може бути підтверджене відсутністю в реєстраційній справі будь-яких документальних доказів надання органу державної реєстрації інформації про обрання ОСОБА_3 . Головою правління Споживчого товариства «Право на відпочинок». Інформація про обрання Головою правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» ОСОБА_3 не була надана органу реєстрації в порушення вимог Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 р. № 740 «Про порядок державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності». Якщо до установчих документів вносяться зміни (доповнення), які не потребують перереєстрації суб`єкта підприємницької діяльності, суб`єкт підприємницької діяльності зобов`язаний подати до органу державної реєстрації по два оригінали та по одній копії документів, завірених в установленому порядку, в яких наведено зазначені зміни (доповнення), та внести їх до своєї реєстраційної картки (п.24 Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998р. №740 «Про порядок державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності»). Тому неподання органу державної реєстрації інформації/документів про обрання головою СТ «Право на відпочинок» ОСОБА_3 є порушенням вимог Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998р. №740 «Про порядок державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності», яким регламентувалося питання реєстрації юридичних осіб станом на 30.09.2001р., а отже всі подальші дії, що стосуються реєстрації внесення змін до інформації та/або до статутних документів Споживчого товариства «Право на відпочинок», що були вчинені ОСОБА_3 у якості голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» відповідно не мають юридичної сили, оскільки був порушений порядок внесення даних до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а отже і до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних

осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином ОСОБА_3 взагалі не була вповноважена на внесення змін до відомостей про Споживче товариство «Право на відпочинок» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-нідгіриємців в частині зміни інформації щодо зміни органу управління - Голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок». Лише 08.08.2005р. представником Споживчого товариства «Право на

відпочинок» - Чумак Н.В., яка діяла на підставі довіреності №1 від 01.07.2005р. органу державної реєстрації було надано Реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу, в якій керівником виконавчого органу юридичної особи було зазначено ОСОБА_3 . Таким чином в період з 30.09.2001 року по сьогодні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутні документи/інформація, що підтверджували б повноваження ОСОБА_3 як Голови Споживчого товариства «Право на відпочинок».

Як вказує позивач, оскільки реєстраційні дії щодо внесення інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців були внесені з порушеннями - як процедурними, так і документальними (неправильне заповнення документів), фактично без перевірки повноважень представників, що здійснювали подачу відповідних документів до органів державної реєстрації, вчинені в подальшому реєстраційні дії за відсутності у реєстраційній справі документів, які підтверджують повноваження ОСОБА_3 у якості Голови СТ «Право на відпочинок», є незаконними, а отже незаконними є Статут СТ «Право на відпочинок» в редакції від 31.01.2016р., і відповідно всі рішення органів управління СТ «Право на відпочинок», що приймалися відповідно до цих документів, серед іншого і протокол засідання правління СТ «Право на відпочинок» №3/17 від 24.08.2017р., з огляду на це і найм ОСОБА_6 на посаду виконавчого директора є незаконним. Відповідно до Статуту СТ «Право на відпочинок», у товаристві створюється Виконавчий орган - Правління, яке очолює голова, та яке укладає угоди в інтересах Товариства (п.п 9.12, 9.14 Статуту). Таким чином, договір купівлі-продажу дачі від 08.11.2017р. та договір про внесення змін до нього від 22.11.2017р. були підписані не уповноваженою на те собою, яка не мала відповідно до п. 2 ст. 203 ЦК України, необхідного обсягу цивільної дієздатності представника юридичної особи та відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України не була уповноважена належним чином на підписання договору. Отже, з урахуванням вищевикладеного, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2017р. підлягає визнанню судом недійсним з підстав, передбачених істинами 1 та 2 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом № 3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» (питання №4 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» № 3 від 30.09.2001 року) позивач вказує, що 30.09.2001р. Протоколом №3 загальних зборів членів СТ «Право на відпочинок» головою правління СТ «Право на відпочинок» було обрано ОСОБА_3 , яка не була членом СТ «Право на відпочинок» та відповідно відсутні документи, що підтверджують прийняття ОСОБА_3 в члени СТ «Право на відпочинок». Крім того ОСОБА_2 не був повідомлений про дату, час та місце проведення вказаних загальні збори та не брав участі них. Таким чином, не є документально підтвердженим факт членства ОСОБА_3 в СТ «Право на відпочинок», а відповідно під сумнівом знаходиться і дотримання порядку обрання її на посаду голови правління СТ «Право на відпочинок» та відповідно всі рішення, які нею приймалися від імені СТ «Право на відпочинок». З огляду на відсутність підтвердження статусу члена СТ «Право на відпочинок» у ОСОБА_3 , сумнівною є законність сформованого органу управління СТ «Право на відпочинок» - правління і голови правління, а відповідно і всіх рішень, що були прийняті даними органами. ОСОБА_2 не повідомлявся про дату, час, місце проведення та порядок денний загальних зборів членів Товариства, що відбулися 30.09.2001 року (Протокол №3), внаслідок чого не зміг взяти участь у Загальних зборах СТ «Право на відпочинок» що відбулися 30.09.2001р. (Протокол №3). Отже, позовна вимога про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом № 3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» (питання №4 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» № 3 від 30.09.2001 року), є обґрунтованою тим, що ОСОБА_3 не мала права і в порушення закону була обрана на посаду голови правління і порушенням процедури проведення загальних зборів СТ «Право на відпочинок».

Щодо позовної вимоги про визнання недійсною довіреності №1 від 01.07.2005 року, виданої Споживчим товариством «Право на відпочинок» ОСОБА_4 та підписаної ОСОБА_3 позивач зазначає, що вказана вимога є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок».

Позивач вказує, що позовні вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р. в частині прийому в члени Споживчого товариства «Право на відпочинок» ОСОБА_5 (питання №3 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» №11 від 25.03.2009р.); про визнання недійсним рішення правління Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3/17 віт 24.08.2017р., в частині доручення голові правління СТ «Право на відпочинок» ОСОБА_3 подати документи для проведення державної реєстрації внесення змін до відомостей про СТ «Право на відпочинок» (питання №3 протоколу №3/17 від 24.08.2017 року) є похідним від позовної вимоги про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» (питання №4 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» № 3 від 30.09.2001 року).

Позивач зазначає, що позовна вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів членів Споживчого товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3/17 від 29.10.2017 року, в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі СТ «Право на відпочинок» є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» (питання №4 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» № 3 від 30.09.2001 року) та від позовної вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р. в частині прийому в члени Споживчого товариства «Право на відпочинок» ОСОБА_5 (питання №3 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» №11 від 25.03.2009р.).

Як вказує позивач, позовна вимога про визнаний недійсним рішення загальних зборів членів Споживчого товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №4/17 від 05.11.2017р. в частині продажу дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі СТ «Право на відпочинок» та вповноваження керівника СТ «Право на відпочинок» підписати від імені СТ «Право на відпочинок» договір купівлі-продажу є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» (питання №4 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» № 3 від 30.09.2001 року), від позовної вимоги про визнання недійсною довіреності №1 від 01.07.2005 року, виданої Споживчим товариством «Право на відпочинок» ОСОБА_4 та підписаної ОСОБА_3 від позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» та від позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р. в частині прийому в члени Споживчого товариства «Право на відпочинок» ОСОБА_5 (питання №3 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» №11 від 25.03.2009р.)

Позивач зазначає, що позовна вимога про визнання недійсним рішення правління Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №5/17 від 21.11.2017р. є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» від позовної вимоги про визнання недійсною довіреності №1 від 01.07.2005 року, виданої Споживчим товариством «Право на відпочинок» ОСОБА_4 та підписаної ОСОБА_3 .

Як вказує позивач позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу дачі АДРЕСА_1 , та складається в цілому з одного дачного будинку літ. «Ж», загальною площею 58,2кв.м., житловою площею 12,2 та надвірних господарських будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці, площею 0,0747га, яка знаходиться у фактичному користуванні кадастровий номер земельної ділянки :50:004:0271, що був укладений 08.11.2017р. між Споживчим Товариством «Право на відпочинок» в особі виконавчого директора Хоруженка О.Ю. та ОСОБА_1 є похідною від позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок"; про визнання недійсною довіреність №1 від 01.07.2005р. видану Споживчим товариством "Право на відпочинок" ОСОБА_4 та підписану Ткаченко Оленою Борисівною; про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р. в частині прийому в члени Споживчого товариства "Право на відпочинок" ОСОБА_5 ; про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 24.08.2017р. в частині доручення голові правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" Ткаченко О.Б. подати документи для проведення державної реєстрації внесення змін до відомостей про СТ "Право на відпочинок"; про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 29.10.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок"; про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №4/17 від 05.11.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок" та вповноваження керівника СТ "Право на відпочинок" підписати від імені СТ "Право на відпочинок" договір купівлі-продажу; про визнання недійсним рішення правління Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №5/17 від 21.11.2017р.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме: визнати недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок"; визнати недійсною довіреність №1 від 01.07.2005р. видану Споживчим товариством "Право на відпочинок" ОСОБА_4 та підписану ОСОБА_3 ; визнати недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р. в частині прийому в члени Споживчого товариства "Право на відпочинок" ОСОБА_5 ; визнати недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 24.08.2017р. в частині доручення голові правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" Ткаченко О.Б. подати документи для проведення державної реєстрації внесення змін до відомостей про СТ "Право на відпочинок"; визнати недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 29.10.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок"; визнати недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №4/17 від 05.11.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок" та вповноваження керівника СТ "Право на відпочинок" підписати від імені СТ "Право на відпочинок" договір купівлі-продажу; визнати недійсним рішення правління Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №5/17 від 21.11.2017р.; визнати недійсним договір купівлі-продажу дачі АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного дачного будинку літ. "Ж", загальною площею 58,2кв.м., житловою площею 12,2кв.м.та надвірних господарських будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 0,0747га, яка знаходиться у фактичному користуванні, кадастровий номер :50:004:0271, що був укладений 08.11.2017р. між Споживчим товариством "Право на відпочинок" в особі виконавчого директора ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та застосувати наслідки його недійсності.

Відповідач ОСОБА_1 проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що у позові вказано, що весь цей час ОСОБА_2 не знав про прийняті незаконні рішення та про вчинені головою правління Товариства ОСОБА_3 порушення законодавства України, про те, що йому лише у березні 2018 року стали відомі ці факти, а відтак він не порушив строки звернення до суду з цим позовом. Проте, дана інформація не відповідає дійсності та спростовується численними доказами, які є в матеріалах справи та надаються для суду. Згідно Протоколу №3 загальних зборів членів споживчого товариства «Право на відпочинок» від 30.09.2001р. ОСОБА_3 була обрана головою правління Споживчого товариства «Право на відпочинок». На даних зборах був присутній і позивач ОСОБА_2 , який, зокрема, був доповідачем по 5-му питанню порядку денного та проголосував «за» обрання ОСОБА_3 головою правління Споживчого товариства «Право на відпочинок». Крім того, згідно Протоколу №8 загальних зборів членів споживчого товариства «Право на відпочинок» від 31.01.2016р. позивач ОСОБА_2 взагалі був обраний головою цих зборів. На даних зборах вирішувались питання щодо затвердження діючої редакції Статуту СТ «Право на відпочинок» від 2016 року та щодо делегування повноважень на підписання нової редакції Статуту та реєстрацію відповідних змін нікому іншому, як ОСОБА_3 , «за» проголосували всі члени одноголосно. Також, як голова загальних зборів позивач ОСОБА_2 підписав даний Протокол №8 від 31.01.2016р. Таким чином, протягом 17 останніх років діяльності СТ «Право на відпочинок» позивач ОСОБА_2 постійно приймав участь у обранні ОСОБА_3 головою правління СТ «Право на відпочинок» та у делегуванні їй функцій управління Товариством, у затвердженні змін до Статутних документів та жодних сумнівів та нарікань щодо легітимності обрання чи здійснення відповідних функцій ОСОБА_3 в нього не виникало.

Відповідач зазначає, що у позовних заявах до Господарського суду Одеської області, до Приморського районного суду м. Одеси, до Одеського окружного адміністративного суду про визнання недійсним рішень загальних зборів членів Товариства та визнання недійсним договору купівлі-продажу, які були залишені без розгляду з різних підстав, ОСОБА_2 вказує на хронологію подій, які відбувались у Товаристві, починаючи з 1998 року та у додатках до цього позову надає Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.11.2017р. де в розділі «Реєстраційні дії» є хронологія оскаржуваних рішень державних реєстраторів. На підставі та на виконання Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003р. та відповідних змін від 22.06.2005р. до Постанови КМУ №118 від 22.01.1996р. «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України», починаючи з червня 2005 року у загальнодоступному доступі перебуває інформація щодо реєстраційних дій щодо кожного, конкретно взятого Товариства. Тобто, протягом 13 років можна було ознайомитися з оскаржуваними рішеннями державних реєстраторів наступними способами: отримати необхідну інформацію з мережі Інтернет:, в тому числі використовуючи відповідні сайти Міністерства юстиції України; звернутися із запитом/заявою до державних реєстраторів; звернутися із запитом/заявою до Споживчого товариства «Право на відпочинок», зокрема, винести дані питання на порядок денний загальних зборів членів Товариства; отримати дану інформацію з протоколів загальних зборів Товариства, на яких ОСОБА_2 приймав безпосередню участь, а інколи, навіть був головою загальних зборів, оскільки декілька разів на цих зборах вирішувались питання щодо внесення змін до статутних документів, здійснення реєстраційних дій та інше.

Відповідач наполягає, що позивач знав про прийняті рішення та усвідомлював про можливі порушення його прав значно раніше, ніж у 2018 році, а отже, порушені строки позовної давності щодо оскарження рішень Товариства та довіреності, які приймались у 2001, 2005 та 2009 роках.

Щодо визнання недійсним рішень загальних зборів членів Товариства, що оформлені протоколами №3/17 від 29.10.2017р. та №4/17 від 05.11.2017р. відповідач вказує, що на підставі свідоцтва про право власності від 30.06.2000р. Споживчому товариству «Право на відпочинок», що є правонаступником Дачно-будівельного кооперативу «Право на відпочинок» належав дачний будинок, загальною площею 58,2м.кв. по АДРЕСА_1 . Згідно з пп. 4 п. 2 порядку денного Протоколу загальних зборів членів споживчого товариства «Право на відпочинок» №3/17 від 29.10.2017р., одностайно було прийняте рішення «про продаж дачного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з неможливістю утримувати майно Товариства. З метою визначення покупця призначено наступні загальні збори членів Товариства на 05.11.2017р. Протокол загальних зборів членів Товариства №3/17 від 29.10.2017р. був підписаний головою та секретарем цих зборів. На загальних зборах членів Товариства були присутні всі члени Товариства, про що свідчать їх підписи у Протоколі №3/17 від 29.10.2017р.

Відповідач зазначає, що 05.11.2017р. були проведені загальні збори членів Споживчого товариства «Право на відпочинок», що зафіксовано Протоколом №4/17 від 05.11.2017р. Відповідно до пп. 1 п. 2 порядку денного загальних зборів Товариства було одноголосно прийняте рішення «про продаж дачного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 99975,00грн.» Відповідно до пп. 2 п. 2 порядку денного загальних зборів Товариства було прийняте рішення «про укладення з ОСОБА_1 договору купівлі - продажу дачного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 99975,00грн., «за» проголосувало 5 осіб, «проти» -1 особа, «утримались» - 1 особа». Крім того, на загальні збори Товариства виносилось питання «про укладення з ОСОБА_10 договору купівлі - продажу дачного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 99975,00грн. Однак, це рішення прийняте не було, оскільки: «за» проголосувало 2 особи, «проти» - 5 осіб, «утримались» - немає. Протокол загальних зборів членів Товариства №4/17 від 05.11.2017р. був підписаний головою та секретарем цих зборів. На загальних зборах членів Товариства від 05.11.2017р. були присутні та приймали участь у голосуванні 7 з 8 членів Товариства, що підтверджується Реєстраційним листом членів Товариства, що приймали участь у загальних зборах від 05.11.2017р. Представника ще одного члена Товариства ОСОБА_12 за довіреністю - ОСОБА_11 не було допущено до участі у загальних зборах з підстав відсутності в довіреності відповідних повноважень.

Як вказує відповідач, згідно з пунктом 9.6. Статуту Споживчого товариства «Право на відпочинок», загальні збори членів Товариства правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів. Згідно пункту 9.9. Статуту, рішення загальних зборів членів Товариства приймаються простою більшістю голосів членів Товариства, присутніх на його загальних зборах. Аналогічні норми закріплені в ст.. 15 Закону України «Про кооперацію». Таким чином, проведені 29.10.2017р. та 05.11.2017р. загальні збори членів Споживчого товариства «Право на відпочинок» та прийняті на них рішення є абсолютно легітимними.

Щодо відсутності належного повідомлення позивача про проведення загальних зборів членів Споживчого товариства «Право на відпочинок» відповідач зазначає, що дане твердження спростовуються Протоколами загальних зборів членів Товариства №3/17 від 29 .10.2017р. та №4/17 від 05.11.2017р., зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 приймав участь у зборах через свого представника ОСОБА_10 , що також підтверджується і відповідними підписами ОСОБА_10 Статутом Товариства та спеціальними законами України, що регламентують діяльність Споживчого товариства «Право на відпочинок» не встановлено чіткого порядку та механізму повідомлення про проведення загальних зборів, проте, ОСОБА_2 ще 16.10.2017р. отримав повідомлення про проведення загальних зборів членів споживчого товариства «Право на відпочинок» 29.10.2017р. та та 05.11.2017р. відповідно, що підтверджується кур`єрською декларацією №21694 від 13.10.2017р. Позивач повідомлявся про проведення даних зборів членів споживчого товариства і в телефонному режимі, як це вбачається із заяв ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 24.01.2018р.

Щодо посилання позивача на те, що деякі особи, які були присутні на загальних зборах членів Товариства не є його членами відповідач вказує, що згідно Довідки споживчого товариства «Право на відпочинок» від 28.11.2017р., станом на 29.10.2017р. членами споживчого товариства «Право на відпочинок» є: ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 . Однак, як вбачається з протоколів загальних зборів членів Товариства, позивач з 2001 року приймав участь у цих зборів. Тривалий час був головою загальних зборів, проте, за останні 20 років в нього не виникало питань щодо складу зборів та його членів. Також, у первісному своєму зверненні до Господарського суду Одеської області ОСОБА_2 вказував, що троє осіб не є членами Товариства. В даному позові вказує одну особу. Крім того, сам представник позивача ОСОБА_10 при складанні з власної ініціативи незрозумілого протоколу загальних зборів №1 від 30.08.2017р. зазначає членами Товариства всіх тих самих осіб, які значиться і в інших протоколах загальних зборів Товариства, тим самим сам собі протирічить.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним рішення засідання правління споживчого товариства «Право на відпочинок», яке оформлене нотаріально посвідченим протоколом №3/17 від 24.08.2017р. відповідач вказує, що дане засідання та прийняті на ньому рішення являються легітимними та відповідають вимогам Статуту Товариства та нормам діючого законодавства України з наступних підстав. 24.08.2017р. відбулось засідання правління Споживчого товариства «Право на відпочинок», яке оформлене нотаріально посвідченим протоколом №3/17 від 24.08.2017р. За результатами даного засідання членами правління Товариства було одноголосно прийняте рішення про призначення ОСОБА_6 з 11.09.2017р. на посаду виконавчого директора Товариства з правом вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, про делегування йому функцій правління згідно Статуту та укладення з ним контракту ( Питання № 2 порядку денного). На підставі п. 9.11 Статуту Товариства, виконавчим органом Товариства є Правління, яке очолює Голова. Згідно з п. 9.15 Статуту Товариства, Правління Товариства може наймати виконавчого директора для оперативного управління діяльністю Товариства. Виконавчий директор виконує свої функції на умовах контракту, який укладає з ним Правління Товариства та виконує делеговані йому правлінням функції. Крім того, легітимність засідання Правління Товариства підтверджуються приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Полянським В.М. Таким чином, жодних підстав для визнання недійсним рішень Правління Товариства, що оформлені протоколом №3/17 від 24.08.2017р. немає.

Щодо повноважень виконавчого директора ОСОБА_6 на укладення договору купівлі-продажу від 08.11.2017р. відповідач зазначає, що на виконання рішень загальних зборів членів Споживчого товариства «Право на відпочинок», які оформлені Протоколом №3/17 від 29.10.2017р. та Протоколом №4/17 від 05.11.2017р. між Споживчим товариством «Право на відпочинок» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу дачі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за номером 7 - 918. На підставі пункту 9.11 Статуту Товариства, виконавчим органом Товариства є Правління, яке очолює Голова. Згідно з пунктом 9.15 Статуту Товариства, Правління Товариства може наймати виконавчого директора для оперативного управління діяльністю Товариства. Виконавчий директор виконує свої функції на умовах контракту, який укладає з ним Правління Товариства та виконує делеговані йому правлінням функції. Згідно з нотаріально посвідченим Протоколом №3/17 засідання Правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» від 24.08.2017р., прийнято рішення про призначення з 11.09.2017р. ОСОБА_6 на посаду виконавчого директора Товариства, з правом вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори. Також виконавчому директору ОСОБА_6 делеговані функції Правління згідно Статуту. Також, головою правління був виданий Наказ №25/08-02 від 25.08.2017р. про прийняття ОСОБА_6 на посаду виконавчого директора Товариства. Крім того, 25.08.2017р. з виконавчим директором Товариства ОСОБА_6 був укладений трудовий договір (контракт), який був підписаний всіма членами та Головою Правління. Відповідні зміни були внесені до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується відповідною Випискою з від 11.09.2017р. та Витягом від 08.11.2017р., який надав позивач. Оплата за даним договором купівлі - продажу була здійснена ОСОБА_1 08.11.2017р., що підтверджує квитанція ПриватБанку від 08.11.2017р.

Як стверджує відповідач, під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 08.11.2017р., державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Шевцовою О.В. було допущено технічну помилку, а саме, невірно вказаний номер Протоколу Правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» від 24.08.2017р., на підставі якого діє виконавчий директор ОСОБА_6 . В договорі вказано №8 насправді має бути №3/17. Внаслідок виявлення даної технічної помилки відбулось засідання Правління Споживчого товариства «Право на відпочинок», що оформлено Протоколом №5/17 від 21.11.2017р., на якому було прийнято рішення щодо виправлення даної технічної помилки та уповноваження виконавчого директора Товариства Хоруженко О.Ю. на здійснення відповідних дій, що і було зроблено останнім у державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори Шевцової О.В. Таким чином, при укладенні договору купівлі-продажу від 08.11.2017р. відсутні будь - які порушення норм чинного законодавства України, що виключають будь які підстави для визнання його недійсним.

Щодо посилання позивача на першочергове право викупу житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідач вказує, що дані твердження та посилання позивача на ст.ст. 362,369 Цивільного кодексу України є хибними, оскільки норм, які б встановлювали першочергове право члена на викуп майна у Споживчого товариства «Право на відпочинок», ні Статутом Товариства, ні в ст. 6 (Права члена споживчого товариства) Закону України «Про споживчу кооперацію», ні в ст. 12 (Права члена споживчого товариства) Закону України «Про кооперацію» не передбачено. В даному випадку має місце колективна власність членів споживчого Товариства без виділення часток та з чітким, передбаченим Статутом та Законом України «Про споживчу кооперацію», Законом України «Про кооперацію» порядком відчуження майна Товариства.

Враховуючи викладене, відповідач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач Споживче товариство «Право на відпочинок» в засідання суду не з`явився, відзиву на позов не надав, своїм правом на захист не скористався.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Як встановлено судом, 28.09.1995р. було засновано Дачно-будівельний кооператив «Право на відпочинок».

16.08.1998р. ОСОБА_2 було прийнято у члени Дачно-будівельного кооперативу «Право на відпочинок», що підтверджується копією протоколу №26 загальних зборів членів кооперативу від 16.08.1998 року.

03.05.2001р. Протоколом №2 загальних зборів членів Дачно-будівельного кооперативу «Право на відпочинок» було прийняте рішення про реорганізацію Дачно-будівельного кооперативу «Право на відпочинок» у Споживче товариство «Право на відпочинок».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про споживчу кооперацію» Первинною ланкою споживчої кооперації є споживче товариство - самостійна, демократична організація громадян, які на основі добровільності членства і взаємодопомоги за місцем проживання або роботи об`єднуються для спільного господарювання з метою поліпшення свого економічного і соціального стану. Основним документом, що регулює діяльність споживчого товариства, є статут. У ньому визначаються порядок вступу до товариства і виходу з нього, права та обов`язки членів товариства, його органи управління, контролю та їх компетенція, порядок утворення майна товариства і розподілу прибутку, умови реорганізації і ліквідації товариства та інші положення, що не суперечать законодавчим актам України. Споживче товариство вважається створеним, визнається юридичною особою і може здійснювати господарську та іншу діяльність з дня його державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 6 Закону України «Про споживчу кооперацію» член споживчого товариства має право брати участь у діяльності споживчого товариства, обирати і бути обраним до його органів управління і контролю, вносити пропозиції щодо поліпшення діяльності товариства та усунення недоліків у роботі його органів і посадових осіб; на перевагу у придбанні товарів і одержанні послуг у магазинах та інших підприємствах споживчої кооперації; одержувати частку прибутку, що розподіляється за результатами господарської діяльності між членами споживчого товариства відповідно до їх пайового внеску; бути прийнятим у першочерговому порядку на роботу в споживче товариство відповідно до освіти і професійної підготовки та одержувати направлення в учбові заклади, в тому числі на правах господарського стипендіата на договірних засадах. Загальні збори (збори уповноважених) можуть встановлювати для членів споживчого товариства й інші переваги, а також пільгові умови користування послугами кооперативних підприємств та установ. Член споживчого товариства зобов`язаний дотримувати статуту, виконувати свої обов`язки перед споживчим товариством, пов`язані з участю в його діяльності, та рішення загальних зборів, виборних органів управління і контролю. Член споживчого товариства відповідає за зобов`язаннями споживчого товариства лише в межах внесеного ним обов`язкового пайового внеску, якщо інше не передбачено статутом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про споживчу кооперацію» вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів, які приймають статут, визначають розміри вступного і обов`язкового пайового внеску, обирають керівні та контрольні органи товариства, а також вирішують інші питання, пов`язані з його діяльністю. Кожний член користується на загальних зборах споживчого товариства правом одного голосу незалежно від розміру внесеного ним пайового внеску, і це право не може бути передано іншим особам. Для оперативного вирішення питань, що належать до компетенції загальних зборів споживчих товариств (крім питань прийняття статуту, ліквідації, реорганізації та виходу із спілки), можуть скликатися збори уповноважених.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" слід зазначити наступне.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів засновників (учасників) можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення засновника (учасника) можливості взяти участь у загальних зборах; інші порушення прав чи законних інтересів засновника (учасника) рішенням загальних зборів. Якщо за результатами розгляду справи факт відповідного порушення не встановлений, господарський суд не має підстав для задоволення позову (Постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 09.10.2018р. по справі №910/2062/18).

Позивач, в обґрунтування позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" посилається на те, що головою правління СТ «Право на відпочинок» було обрано ОСОБА_3 , яка не була членом СТ «Право на відпочинок» та стверджує, що ОСОБА_2 не був повідомлений про дату, час та місце проведення вказаних загальні збори та не брав у них участі.

Однак таке твердження позивача спростовується наступним.

За клопотанням позивача у Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Юридичного департаменту Одеської міської ради ухвалою суду було витребувано реєстраційну справу Дачно-будівельного кооперативу «Право на відпочинок» (Споживче товариство "Право на відпочинок") .

Згідно Протоколу №3 загальних зборів членів споживчого товариства «Право на відпочинок» від 30.09.2001р. ОСОБА_3 була обрана головою правління споживчого товариства «Право на відпочинок». На даних зборах був присутній і позивач ОСОБА_2 , який, зокрема, був доповідачем по 5 -му питанню порядку денного та проголосував «за» обрання ОСОБА_3 головою правління споживчого товариства «Право на відпочинок».

Позивач у судових засіданнях наполягав на тому, що він не був повідомлений про ці збори та не приймав у них участі, але він там зазначений та виступав на цих зборах.

Твердження позивача, що він не був присутній на зборах 30.09.2001р., оформлених протоколом №3 судом до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені належними доказами, які б спростовували інформацію, що міститься у протоколі №3 загальних зборів членів споживчого товариства «Право на відпочинок» від 30.09.2001р., а саме присутність ОСОБА_2 на зборах 30.09.2001р. оформлених протоколом №3.

Позивач посилається на ч.5 ст.15 Закону України «Про кооперацію», якою встановлено, що про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Однак такі посилання позивача судом до уваги не приймаються, оскільки загальні збори членів споживчого товариства «Право на відпочинок» оформлені протоколом №3 були проведені 30.09.2001р., а натомість перша редакція Закон України «Про кооперацію» була прийнята 10.07.2003р., тому посилання позивача на ч. 5 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» необґрунтовані.

Суд зазначає, що на час проведення загальних зборів членів споживчого товариства «Право на відпочинок» оформлених протоколом №3 від 30.09.2001р. діяв Закон України «Про споживчу кооперацію», яким не передбачено повідомлення членів кооперативу про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів.

Крім того, Статутом СТ «Право на відпочинок» (в редакції, що діяла станом на 30.09.2001р.) не передбачено порядок скликання та повідомлення учасників Товариства про дату та час загальних зборів.

В матеріалах реєстраційної справи міститься протокол №8 загальних зборів членів споживчого товариства «Право на відпочинок» від 31.01.2016р. на якому позивач був обраний головою цих зборів, на яких вирішувались питання щодо затвердження діючої редакції Статуту СТ «Право на відпочинок» від 2016 року та щодо делегування повноважень на підписання нової редакції Статуту та реєстрацію відповідних змін ОСОБА_3 , «за» проголосували всі члени одноголосно. Також, як голова загальних зборів позивач ОСОБА_2 підписав даний Протокол №8 від 31.01.2016р.

Позивач в судових засіданнях наполягав на тому, що протокол №8 загальних зборів членів споживчого товариства «Право на відпочинок» від 31.01.2016р. він не підписував.

Таке твердження позивача також судом не приймається оскільки даний протокол у судовому порядку не оскаржувався та в матеріалах справи відсутні висновки експертизи щодо підпису ОСОБА_2 на протоколі №8 від 31.01.2016р.

Станом на день розгляду справи позивач не надав належних доказів в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок".

Не довів суду, що рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" було прийнято з порушенням вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів.

Крім того в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують хто був членом на момент проведення загальних зборів, оформлених протоколом №3 від 30.09.2001р.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача із запитом до Споживчого товариства "Право на відпочинок" щодо надання інформації хто був членом на момент проведення загальних зборів, оформлених протоколом №3 від 30.09.2001р.

Позивач у судових засіданнях зазначав, що він вважав, що вказана інформація буде міститися в матеріалах реєстраційної справи.

Під час розгляду справи позивач не звертався до суду з клопотанням щодо витребування у Споживчого товариства "Право на відпочинок" інформації щодо членів Споживчого товариства "Право на відпочинок" станом на момент проведення загальних зборів, оформлених протоколом №3 від 30.09.2001р.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" необґрунтовані, не підтверджені належними доказами та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання недійсною довіреності №1 від 01.07.2005р. виданої Споживчим товариством "Право на відпочинок" ОСОБА_4 та підписаної ОСОБА_3 слід зазначити наступне.

Як вказує сам позивач у позовній заяві вказана вимога є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок».

Враховуючи, що судом було відмовлено у позовних вимогах про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок", а позовна вимога про визнання недійсною довіреності №1 від 01.07.2005р. виданої Споживчим товариством "Право на відпочинок" ОСОБА_4 та підписаної ОСОБА_3 , яка на думку позивача не мала права і в порушення закону була обрана на посаду голови правління і порушенням процедури проведення загальних зборів СТ «Право на відпочинок» є похідною від вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок», суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсною довіреності №1 від 01.07.2005р. виданої Споживчим товариством "Право на відпочинок" ОСОБА_4 та підписаної ОСОБА_3 також задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р. в частині прийому в члени Споживчого товариства "Право на відпочинок" ОСОБА_5 слід зазначити наступне.

Як зазначає сам позивач в позовній заяві позовна вимога про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р., в частині прийому в члени Споживчого товариства «Право на відпочинок» ОСОБА_5 (питання №3 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» №11 від 25.03.2009р. є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» (питання №4 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» № 3 від 30.09.2001р.

Враховуючи, що судом було відмовлено у позовних вимогах про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок", а позовна вимога про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р., в частині прийому в члени Споживчого товариства «Право на відпочинок» ОСОБА_5 (питання №3 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» №11 від 25.03.2009р. є похідною від вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок», суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р., в частині прийому в члени Споживчого товариства «Право на відпочинок» ОСОБА_5 (питання №3 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» №11 від 25.03.2009р. задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 24.08.2017р. в частині доручення голові правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" ОСОБА_3 подати документи для проведення державної реєстрації внесення змін до відомостей про СТ "Право на відпочинок" слід зазначити наступне.

Позивач в обґрунтування вказаної позовної вимоги зазначає, що ОСОБА_3 , безпідставно перебувала на посаді голови правління СТ «Право на відпочинок», оскільки вона не була членом СТ «Право на відпочинок» та не могла бути обрана на зазначену посаду. Таким чином, процедура скликання засідання правління СТ «Право на відпочинок» була проведена з грубими порушеннями чинного законодавства, що призвело до прийняття незаконних рішень, які в подальшому вплинули на права ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_3 не мала права за законом та статутом СТ «Право на відпочинок» обіймати посаду голови правління - відповідно не могла підписувати і подавати будь-які документи державним реєстраторам для внесення змін до відомостей про СТ «Право на відпочинок» у зв`язку з чим вказана вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» (питання №4 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» №3 від 30.09.2001р.

Як вбачається з протоколу засідання членів правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" №3/17 від 24.08.2017р. на засіданні були члени правління, а тому ОСОБА_2 не міг бути на них присутнім, оскільки він не є членом правління Споживчого товариства "Право на відпочинок".

У судових засіданнях позивач зазначав, що про ці збори він не був повідомлений та відповідно не був присутній.

Крім того п.9.15 Статуту Споживчого товариства "Право на відпочинок" в редакції чинній на день проведення зборів, оформлених протоколом №3/17 від 24.08.2017р., Правління Товариства може наймати виконавчого директора для оперативного управління діяльністю Товариства. Виконавчий директор не може бути членом Товариства.

Враховуючи, що судом було відмовлено у позовних вимогах про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок", а позовна вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 24.08.2017р. в частині доручення голові правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" ОСОБА_3 подати документи для проведення державної реєстрації внесення змін до відомостей про СТ "Право на відпочинок" є похідною від вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок», суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 24.08.2017р. в частині доручення голові правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" Ткаченко О.Б. подати документи для проведення державної реєстрації внесення змін до відомостей про СТ "Право на відпочинок" задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №4/17 від 05.11.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок" та вповноваження керівника СТ "Право на відпочинок" підписати від імені СТ "Право на відпочинок" договір купівлі-продажу;

Позовна вимога про визнання недійсним рішення Загальних зборів членів Споживчого товариства «Право па відпочинок», оформлене протоколом №4/17 від 05.11.2017р. в частині продажу дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі СТ «Право на відпочинок» та вповноваження керівника СТ «Право на відпочинок» підписати від імені СТ «Право на відпочинок» договір купівлі-продажу є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на осаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» та від позовної вимоги про визнання недійсною довіреності №1 від 01.07.2005р., виданої Споживчим товариством «Право на відпочинок» ОСОБА_4 та підписаної ОСОБА_3 , а також від позовної вимоги про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р., в частині прийому в члени Споживчого товариства «Право на відпочинок» ОСОБА_5 (питання №3 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» №11 від 25.03.2009 року).

Проте представник ОСОБА_2 був присутній на загальних зборах членів Споживчого товариства «Право па відпочинок», оформлених протоколом №4/17 від 05.11.2017р.

Суд зазначає, оскілки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на осаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» у задоволенні позовних вимог про визнання недійсною довіреності №1 від 01.07.2005р., виданої Споживчим товариством «Право на відпочинок» ОСОБА_4 та підписаної ОСОБА_3 та у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення Загальних зборів Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р., в частині прийому в члени Споживчого товариства «Право на відпочинок» ОСОБА_5 (питання №3 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» №11 від 25.03.2009 року), позовна вимога про визнання недійсним рішення Загальних зборів членів Споживчого товариства «Право па відпочинок», оформлене протоколом №4/17 від 05.11.2017р. в частині продажу дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі СТ «Право на відпочинок» та вповноваження керівника СТ «Право на відпочинок» підписати від імені СТ «Право на відпочинок» договір купівлі-продажу задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення правління Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №5/17 від 21.11.2017р. слід зазначити наступне.

Суд зазначає, що позовна вимога про визнання недійсним рішення правління Споживчого Товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом № 5/17 від 21.11.2017р. є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства «Право на відпочинок», оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р., в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства «Право на відпочинок» (питання №4 протоколу Споживчого Товариства «Право на відпочинок» № 3 від 30.09.2001 року) та від позовної вимоги про визнання недійсною довіреності №1 від 01.07.2005р., виданої Споживчим товариством «Право на відпочинок» ОСОБА_4 та підписаної ОСОБА_3 , а у вказаних позовних вимога судом відмовлено, позовні вимоги про визнання недійсним рішення правління Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №5/17 від 21.11.2017р. задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу дачі АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного дачного будинку літ. "Ж", загальною площею 58,2кв.м., житловою площею 12,2кв.м.та надвірних господарських будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 0,0747га, яка знаходиться у фактичному користуванні, кадастровий номер :50:004:0271, що був укладений 08.11.2017р. між Споживчим товариством "Право на відпочинок" в особі виконавчого директора ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та застосування наслідків його недійсності слід зазначити наступне.

В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначає, що ця позовна вимога безпосередньо випливає із порушень, які були допущені відповідачами при скликанні та проведенні загальних зборів СТ «Право на відпочинок» 30.09.2001р., 25.03.2009р. 29.10.2017р., 05.11.2017р. та засідань правління СТ Право на відпочинок» 24.08.2017р., 21.11.2017р. отже, вказана позовна вимога, зазначена є похідною від всіх позовних вимог, зазначених у позовній заяві.

Враховуючи, що судом було відмовлено у позовних вимогах про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок"; про визнання недійсною довіреність №1 від 01.07.2005р. виданої Споживчим товариством "Право на відпочинок" ОСОБА_4 та підписану Ткаченко Оленою Борисівною; про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р. в частині прийому в члени Споживчого товариства "Право на відпочинок" ОСОБА_5 ; про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 24.08.2017р. в частині доручення голові правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" Ткаченко О.Б. подати документи для проведення державної реєстрації внесення змін до відомостей про СТ "Право на відпочинок"; про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 29.10.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок"; про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №4/17 від 05.11.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок" та вповноваження керівника СТ "Право на відпочинок" підписати від імені СТ "Право на відпочинок" договір купівлі-продажу;про визнання недійсним рішення правління Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №5/17 від 21.11.2017р., а позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу дачі АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного дачного будинку літ. "Ж", загальною площею 58,2кв.м., житловою площею 12,2кв.м.та надвірних господарських будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 0,0747га, яка знаходиться у фактичному користуванні, кадастровий номер :50:004:0271, що був укладений 08.11.2017р. між Споживчим товариством "Право на відпочинок" в особі виконавчого директора Хоруженка Олександра Юрійовича та ОСОБА_1 є похідною від вказаних вище позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу дачі АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного дачного будинку літ. "Ж", загальною площею 58,2кв.м., житловою площею 12,2кв.м.та надвірних господарських будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 0,0747га, яка знаходиться у фактичному користуванні, кадастровий номер :50:004:0271, що був укладений 08.11.2017р. між Споживчим товариством "Право на відпочинок" в особі виконавчого директора ОСОБА_6 та ОСОБА_1 також задоволенню не підлягає.

Позивач просить застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу дачі №17, однак оскільки судом відмовлено у позовних вимогах про визнання договору купівлі-продажу дачі №17 недійсним, наслідки недійсності не підлягають застосуванню.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності.

В обґрунтування заяви відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що позивач ОСОБА_2 фактично оскаржує рішення та документи Споживчого товариства «Право на відпочинок», що мали місце у 2001, 2005, 2009 та у серпні 2017 року. Тобто, з моменту прийняття оскаржуваних рішень минуло 20, 15, 12 та 3 років відповідно. У позові вказано, що весь цей час ОСОБА_2 не знав про прийняті споживчим товариством «Право на відпочинок» незаконні, на його думку, рішення та про вчинені головою правління Товариства ОСОБА_3 порушення законодавства України, про те, що йому лише у січні 2018 року стали відомі ці факти, а відтак він не порушив строки звернення до суду з цим позовом. Однак згідно Протоколу №3 загальних зборів членів споживчого товариства «Право на відпочинок» (далі - Товариство, СТ «Право на відпочинок») від 30.09.2001р. ОСОБА_3 була обрана головою правління споживчого товариства «Право на відпочинок». На даних зборах був присутній і позивач ОСОБА_2 , який, зокрема, був доповідачем по 5 -му питанню порядку денного та проголосував «ЗА» обрання ОСОБА_3 головою правління споживчого товариства «Право на відпочинок». Крім того, згідно Протоколу №8 загальних зборів членів споживчого товариства «Право на відпочинок» від 31.01.2016р. позивач ОСОБА_2 взагалі був обраний головою цих зборів. На даних зборах вирішувались питання щодо затвердження діючої редакції Статуту СТ «Право на відпочинок» від 2016 року та щодо делегування повноважень на підписання нової редакції Статуту та реєстрацію відповідних змін нікому іншому, як ОСОБА_3 «ЗА» проголосували всі члени одноголосно. Також, як голова загальних зборів позивач ОСОБА_2 підписав даний Протокол №8 від 31.01.2016р. Таким чином, протягом 20 останніх років діяльності СТ «Право на відпочинок» позивач ОСОБА_2 постійно приймав участь у обранні ОСОБА_3 головою правління СТ «Право на відпочинок» та у делегуванні їй функцій управління Товариством, у затвердженні змін до Статутних документів та жодних сумнівів та нарікань щодо легітимності обрання чи здійснення відповідних функцій ОСОБА_3 в нього не виникало.

Відповідач вказує, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2018р. у зв`язку із порушенням строків давності звернення до суду вже залишались без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 щодо скасування внесення даних про підтвердження відомостей про юридичну особу у 2005 році та скасування державної реєстрації нової редакції статуту СТ «Право на відпочинок» у 2016 році та інше. Одеський окружний адміністративний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 порушив будь - які строки звернення до суду, так як весь час приймав активну участь у зборах Товариства та вирішенні питань діяльності Товариства. На підставі та на виконання ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003р. та відповідних змін від 22.06.2005р. до Постанови КМУ №118 від 22.01.1996р. «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України», починаючи з червня 2005 року у загальнодоступному доступі перебуває інформація щодо реєстраційних дій щодо кожного, конкретно взятого Товариства. Тобто, протягом 15 років можна було ознайомитися з оскаржуваними рішеннями СТ «Право на відпочинок» можна було наступними способами: отримати необхідну інформацію з мережі Internet, в тому числі використовуючи відповідні сайти Міністерства юстиції України; звернутися із запитом/заявою до державних реєстраторів; звернутися із запитом/заявою до споживчого товариства «Право на відпочинок», зокрема, винести дані питання на порядок денний загальних зборів членів Товариства.; отримати дану інформацію з протоколів загальних зборів Товариства, на яких ОСОБА_2 приймав безпосередню участь, а інколи, навіть був головою загальних зборів, оскільки декілька разів на цих зборах вирішувались питання щодо внесення змін до статутних документів, здійснення реєстраційних дій та інше.

Як стверджує відповідач, таким чином, позивач ОСОБА_2 знав про прийняті рішення та усвідомлював про можливі порушення його прав значно раніше до січня 2018 року.

Враховуючи викладене, відповідач просить застосувати позовну давність та відмовити у позові у зв`язку із спливом строків звернення до суду з даним позовом.

Позивач проти клопотання заперечує посилаючись на те, що позивачу стало відомо про порушення його прав стосовно рішень та документів 2001, 2005, 2009 років уже в процесі розгляду справи господарським судом №916/1357/18. під час якого і було витребувано матеріали

реєстраційної справи Споживчого товариства «Право на відпочинок».

Позивач наполягає, що будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач 30.09.2001р. брав участь у загальних зборах відповідач не надає, крім того позивач не підписував будь-які документи, серед іншого і рішення загальних зборів, більш того не був доповідачем з будь-яких питань порядку денного. Позивача навіть не повідомляли про проведення вказаних загальних зборів.

Крім того, як стверджує позивач, через невизначеність підсудності цього спору, позивачу довелося звертатися до Південно-західного апеляційного господарського суду, до Приморського районного суду, до Одеського апеляційного суду. Протягом тривалого часу даний спір не міг бути розглянутий судами з огляду на невизначеність питання щодо його підсудності.

Враховуючи викладене, позивач просить відмовити у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Суд, розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності та заперечення позивача, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ст.ст. 256, 261 Цивільного кодексу України, позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

Згідно п.2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» із змінами та доповненнями, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості, позовна давність не підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v.), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v.), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року) (рішення Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України»).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги ОСОБА_2 до відповідачів Споживчого товариства «Право на відпочинок» та ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок"; визнання недійсною довіреності №1 від 01.07.2005р. виданої Споживчим товариством "Право на відпочинок" ОСОБА_4 та підписаної ОСОБА_3 ; визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р. в частині прийому в члени Споживчого товариства "Право на відпочинок" ОСОБА_5 ; визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 24.08.2017р. в частині доручення голові правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" Ткаченко О.Б. подати документи для проведення державної реєстрації внесення змін до відомостей про СТ "Право на відпочинок"; визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 29.10.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок"; визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №4/17 від 05.11.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок" та вповноваження керівника СТ "Право на відпочинок" підписати від імені СТ "Право на відпочинок" договір купівлі-продажу; визнання недійсним рішення правління Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №5/17 від 21.11.2017р.; визнання недійсним договору купівлі-продажу дачі АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного дачного будинку літ. "Ж", загальною площею 58,2кв.м., житловою площею 12,2кв.м.та надвірних господарських будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 0,0747га, яка знаходиться у фактичному користуванні, кадастровий номер :50:004:0271, що був укладений 08.11.2017р. між Споживчим товариством "Право на відпочинок" в особі виконавчого директора ОСОБА_6 та ОСОБА_1 із застосуванням наслідків його недійсності, необґрунтовані, не підтверджені належними доказами та задоволенню не підлягають.

Враховуючи відмову у позовних вимогах у повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача ОСОБА_2 відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові ОСОБА_2 до відповідачів Споживчого товариства «Право на відпочинок» та ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3 від 30.09.2001р. в частині обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління Споживчого товариства "Право на відпочинок"; визнання недійсною довіреності №1 від 01.07.2005р. виданої Споживчим товариством "Право на відпочинок" ОСОБА_4 та підписаної ОСОБА_3 ; визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №11 від 25.03.2009р. в частині прийому в члени Споживчого товариства "Право на відпочинок" ОСОБА_5 ; визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 24.08.2017р. в частині доручення голові правління Споживчого товариства "Право на відпочинок" Ткаченко О.Б. подати документи для проведення державної реєстрації внесення змін до відомостей про СТ "Право на відпочинок"; визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №3/17 від 29.10.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок"; визнання недійсним рішення загальних зборів Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №4/17 від 05.11.2017р. в частині продажу дачного будинку по АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Споживчого товариства "Право на відпочинок" та вповноваження керівника СТ "Право на відпочинок" підписати від імені СТ "Право на відпочинок" договір купівлі-продажу; визнання недійсним рішення правління Споживчого товариства "Право на відпочинок", оформлене протоколом №5/17 від 21.11.2017р.; визнання недійсним договору купівлі-продажу дачі АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного дачного будинку літ. "Ж", загальною площею 58,2кв.м., житловою площею 12,2кв.м.та надвірних господарських будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 0,0747га, яка знаходиться у фактичному користуванні, кадастровий номер :50:004:0271, що був укладений 08.11.2017р. між Споживчим товариством "Право на відпочинок" в особі виконавчого директора Хоруженка Олександра Юрійовича та ОСОБА_1 із застосуванням наслідків його недійсності відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_2 .

Повне рішення складено 30 квітня 2021 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова