ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" травня 2021 р. Cправа № 902/1184/20

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Смичка Б.В.,

представників:

позивача - Годуна К.О.,

відповідача - Гончара О.І., Малініча В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, 2, м. Вінниця, 21050)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестінвест - Енерго" (вул. Ватутіна, 1, с. Бабин, Іллінецький район, Вінницька область, 22714)

про визнання додатків до договорів укладеними в редакції позивача,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерним товариством "Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці "Іллінецькі електричні мережі" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестінвест - Енерго" про визнання договорів з додатками укладеними в редакції позивача.

Ухвалою суду від 29.12.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1184/20 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.01.2021.

Під час підготовчого провадження у справі, строк якого протокольною ухвалою суду від 28.01.2021 продовжено на 30 днів на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України, учасники процесу скористалися правом на подання заяв по суті справи: відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 116-201, том 1) та заперечення на відповідь на відзив (а.с. 221-224, том 1), позивачем - відповідь на відзив (а.с. 211-220, том 1).

Ухвалою суду від 25.02.2021 позовну заяву залишено без руху на підставі ч. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи некоректне формулювання позивачем прохальної частини позовної заяви, що не відповідає вимогам встановленим ГПК України; надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 15.03.2021 продовжено розгляд справи.

Окремо слід зазначити, що з урахуванням пояснень учасників справи судом уточнено, що позивачем у справі виступає Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" замість Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці "Іллінецькі електричні мережі", про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі від 24.03.2021.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 13.04.2021. При цьому у судовому засіданні 13.04.2021 в межах розгляду справи по суті оголошено перерву до 07.05.2021.

На визначену дату та час у судове засідання з`явилися усі учасники справи.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач щодо позову заперечив у повному обсязі, посилаючись на наявні у матеріалах справи письмові пояснення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що при укладенні з відповідачем договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №ІЛ-000200 та договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії №ІЛ-000200 від 06.11.2020 сторони не дійшли згоди щодо врегулювання розбіжностей у таких договорах (додатках до них). При цьому розбіжності стосуються дозволеної потужності точки обліку з ЕІС - кодом 62Z589 (відповідачем внесено до протоколу розбіжностей вимогу про дозволену потужність, що становить 1000 кВт, тоді як позивачем в проекті договорів (додатків до них) визначено таку потужність у 695,5 кВт).

Враховуючи викладене, позивачем викладено позовні вимоги про:

- визнання додатків № 2, 3, 6, 7, 8 до договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №ІЛ-000200 від 06.11.2020 укладеними в редакції позивача;

- визнання договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії №ІЛ-000200 від 06.11.2020 та додатків № 4, 5 до нього укладеними в редакції позивача.

Заперечення відповідача по суті спору, викладені у відзиві на позовну заяву, зводяться до того, що відповідно до п. 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом. При цьому відповідач вказує, що електроустановки Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестінвест - Енерго" вже були приєднані до системи розподілу електричної енергії АТ "Вінницяобленерго" з 29.08.2007, що підтверджується копією договору про постачання електричної енергії №460 від вказаної дати.

У відповіді на відзив, з поміж іншого, позивач акцентує увагу про безпідставність доводів відповідача, що в позові відсутні докази про підключення нових субспоживачів, оскільки в позовній заяві зазначено та надано відповідні документи на підтвердження, що в договорі про постачання електричної енергії №ІЛ-00200 від 15.09.2011, укладеного між ПАТ "Вінницяобленерго" та ТОВ "Бестінвест-енерго", відсутня інформація про субспоживачів енергії, в той же час у договорі про постачання електричної енергії №ІЛ-00200 від 12.11.2013 між цими ж сторонами внесена інформація про субспоживачів без коригування дозволеної (договірної) потужності зменшення на величину приєднаної потужності нових субспоживачів.

У запереченні на відповідь на відзив, зокрема, відповідач вказує на ті ж обставини, що й позивач щодо інформації у договорах про субспоживачів енергії.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" № 2019 - VIII від 11.06.2017 визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з розподілу.

За умовами п. 1.2.1 "Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - ПРРЕЕ) на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Пунктами 2.1.1, 2.1.2 ПРРЕЕ встановлено, що відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електропостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи. Оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем.

Згідно з п. 2.1.4 ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил. Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого вебсайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу.

Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" здiйснює лiцензовану дiяльнiсть з розподілу електроенергiї на територiї Вiнницької областi.

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем, Акціонерним товариством "Вінницяобленерго" було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Бестінвест - Енерго" 2 примірники договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (з додатками) та договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії (з додатками) № ІЛ-000200 від 06.11.2020, зокрема із заявою-приєднанням від 06.11.2020 (Додаток №1 до Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії № ІЛ-000200 від 06.11.2020).

Разом з тим, відповідачем супровідним листом вих. № 26 від 06.11.2020 повернуто один примірник таких договорів, підписаних і з протоколом розбіжностей. Такі розбіжності стосуються дозволеної потужності споживача (відповідачем внесено до протоколу розбіжностей вимогу про дозволену потужність, що становить 1000 кВт, тоді як позивачем в проекті договорів (додатків до них) визначено потужність у 695,5 кВт).

Отже, спір фактично виник щодо величини дозволеної потужності для забезпечення потреб електроустановок споживача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестінвест - Енерго").

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог з урахуванням встановлених обставин справи, суд зазначає таке.

Статтею 181 ГК України визначений загальний порядок укладення господарських договорів. Особливості укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачені статтею 184 ГК України.

Вимогами частини третьої статті 184 ГК України передбачено, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно з частиною першою статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначаються Законом України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ.

Згідно з пунктом 2.1.2 глави 2.1 ПРРЕЕ оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем.

Пунктом 2 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження ПРРЕЕ" передбачено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог ПРРЕЕ здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам як послуги оператора системи. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.

Умови Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ, та є однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до пункту 4 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу оператора систем розподілу (далі - ОСР), та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Згідно з пунктом 2.1.6 ПРРЕЕ у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт.

Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження ПРРЕЕ" (пункт 2) передбачено укладання договорів споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії.

Величина дозволеної потужності не входить до складу істотних та обов`язкових умов, передбачених пунктом 2.1.11 ПРРЕЕ. У наведеному пункті серед переліку істотних умов значиться узгоджений паспорт точки розподілу, саме в якому, за визначенням ПРРЕЕ, зазначаються технічні параметри точки підключення споживача, серед яких, зокрема, потужність, дозволена до використання, приєднана потужність тощо, оскільки пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ передбачено, що паспорт точки розподілу (передачі) - це акт (документ), складений оператором системи, у якому зазначаються технічні параметри точки підключення споживача - потужність, дозволена до використання, приєднана потужність, межі балансової належності, однолінійна схема, формула донарахування втрат електричної енергії відповідно до Кодексу комерційного обліку, тип засобу/системи комерційного обліку, ЕІС-коди та інша технічна інформація, необхідна для електрозабезпечення об`єкта споживача за точками розподілу (передачі) електричної енергії.

Позивач обґрунтовує необхідність зменшення величини дозволеної потужності наявністю субспоживачів електроенергії.

Під час оформлення заяви-приєднання, паспорту точки розподілу/передачі оператор системи використовує наявну у нього інформацію за об`єктом розподілу, достатню для проведення розрахунків, зокрема, щодо дозволеної (договірної) величини електричної потужності (підпункт 4 пункту 2.1.11. ПРРЕЕ).

Підпунктом 24 пункту 5.5.5. ПРРЕЕ визначено, що у разі приєднання нових субспоживачів до власних технологічних електричних мереж у межах дозволеної (договірної) потужності повідомити про це оператора системи та електропостачальника та ініціювати коригування дозволеної (договірної) потужності (зменшення дозволеної (договірної) потужності на величину дозволеної (договірної) потужності нових субспоживачів).

Так, матеріалами справи підтверджується, що правовідносини між сторонами щодо постачання електричної енергії виникли з 29.08.2007 за фактом укладення Договору №460 (20.09.2010 внесено зміни до вказаного договору, попередній номер договору 460 замінено на новий номер ІЛ-000200).

У Договорі №460 від 29.08.2007 (пункт 2.2.) визначено обов`язок Постачальника забезпечити отримання Споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності 1000 кВт, при цьому субспоживачів за таким договором не визначено.

За умовами Договору про постачання електричної енергії №ІЛ-000200, укладеного між ПАТ "Вінницяобленерго" та ТОВ "Бестінвест-енерго" 15.09.2011 визначено дозволену потужність, що становить 1000 кВт. Інформація про субспоживачів електроенергії у вказаному договорі не міститься.

Разом з тим пунктом 1.1. Договору про постачання електричної енергії №ІЛ-00200 від 12.11.2013 позивачем та відповідачем так само узгоджено величину дозволеної потужності, що становить 1000 кВт.

До такого договору внесена інформація про субспоживачів без коригування дозволеної (договірної) потужності зменшення на величину приєднаної потужності нових субспоживачів.

Вказані обставини щодо умов договорів №ІЛ-00200 від 15.09.2011 та №ІЛ-00200 від 12.11.2013 визнаються як позивачем, так і відповідачем за змістом відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

Таким чином, позивач, уклавши з відповідачем Договір про постачання електричної енергії №ІЛ-00200 від 12.11.2013 погодив величину дозволеної потужності 1000 кВт за наявності субспоживачів без коригування дозволеної (договірної) потужності зменшення на величину приєднаної потужності нових субспоживачів. Тому позивач, визначивши дозволену потужність у 695,5 кВт за умовами Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (з додатками) та Договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії (з додатками) № ІЛ-000200 від 06.11.2020, відступив від умов діючого договору про постачання електричної енергії №ІЛ-00200 від 12.11.2013 (такий договір є пролонгованим на кожний наступний календарний рік згідно з п. 9.4. вказаного договору), що суперечить пункту 2 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження ПРРЕЕ" щодо укладання договорів споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії.

Аналогічної позиції щодо визначення величини дозволеної потужності при укладенні договорів споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії притримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відповідно до постанови від 19.05.2020 у справі № 908/637/19.

Отже, за наведених обставин, позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, враховуючи, що позивач при визначенні величини дозволеної потужності при укладенні договорів споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії відступив від умов чинного договору про постачання електричної енергії відповідачу.

При постановленні даного рішення суд врахував висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Серявін та інші проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України). При цьому суд зазначає, що інші доводи учасників справи жодним чином не спростовують викладених судом підстав для відмови у задоволенні позову.

В силу приписів ст. 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову у повному обсязі, витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви залишити за позивачем.

3. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 17 травня 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - Акціонерному товариству "Вінницяобленерго" - вул. Магістратська, 2, м. Вінниця, 21050; ;

4,5 - ТОВ "Бестінвест - Енерго" - вул. Ватутіна, 1, с. Бабин, Іллінецький район, Вінницька область, 22714; .