ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
"13" квітня 2021 р. Справа №909/387/14
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Боксана" до Калуської міської ради Івано-Франківської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання права власності на земельну ділянку. Спір розглянуто у межах справи №909/387/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Боксана";
за апеляційною скаргою Калуської міської ради Івано-Франківської області на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01 вересня 2020 року у справі №909/387/14.
Західний апеляційний господарський суд постановою від 13 квітня 2021 року залишив без змін рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01 вересня 2020 року у справі №909/387/14, а апеляційну скаргу Калуської міської ради - без задоволення. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишив за апелянтом.
Також, суд вказав, що у випадку наявності у позивача державного акту на земельну ділянку - документ, який на час укладення договору підтверджував факт право власності на земельну ділянку, у нього (позивача) не було б необхідності звертатися до суду з позовом про визнання права власності. Наявність державного акту на земельну ділянку та невизнання чи створення перешкод відповідачем у розпорядженні цією земельною ділянкою, було б підставою для звернення позивача для захисту свого права з позовом про усунення перешкод у користуванні майном чи витребування майна з чужого незаконного володіння в залежності від фактичних обставин справи.
З такими висновками не погоджуюсь та висловлюю окрему думку відповідно до статті 34 ГПК України.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Приписами статті 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки) визначено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. (ч.1). Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. (ч.2). Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. (ч.3).
Згідно з статтею 126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. (ч.1). Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. (ч.2).
Суддя В.Гриців
У зв`язку із відпусткою судді Гриців В.М. окрема думка виготовлена 06 травня 2021 року.