Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/161/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г. при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до Іванова Юрія Володимировича про стягнення заборгованості в сумі 16 049,94 грн.

представники сторін:

від позивача: Кушнір О.С.;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Іванова Юрія Володимировича про стягнення заборгованості в сумі 16 049,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" та фізичною особою - підприємцем Івановим Юрієм Володимировичем укладено договір № 1481 на постачання теплової енергії. Відповідач не виконує договірні зобов`язання, внаслідок неправомірних дій останнього станом на 01.02.2021 року за ним обліковується заборгованість за договором № 1481 від 21.01.2016 року на постачання теплової енергії в сумі 16 049,94 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Наведені обставини стали причиною звернення позивача з даним позовом.

У зв`язку з тим, що 17.10.2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем Іванова Юрія Володимировича, Господарським судом Рівненської області було надіслано лист-запит № 918/161/21 від 04.03.2021 року до Управління Державної міграційної служби в Рівненській області з метою встановлення зареєстрованого місця проживання вищевказаної особи.

11 березня 2021 року через загальний відділ діловодства Господарського суду Рівненської області надійшла відповідь про реєстрацію місця проживання від 04 березня 2021 року № 04/4253 у якому Управління Державної міграційної служби в Рівненській області повідомило наступну інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) Іванова Юрія Володимировича , а саме, що був зареєстрований в АДРЕСА_1 , а 20.05.2015 року вибув в м. Березне.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Засідання у справі призначено на 06.04.2021 року.

Ухвалою суду від 06.04.2021 року розгляд справи відкладено на 05.05.2021 року

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

У судове засідання 05.05.2021 року представник відповідача не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним, що підтверджується повідомленням поштового зв`язку, яке знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Явка учасників справи у судове засідання судом обов`язковою не визнавалась.

Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, призначене на 05.05.2021 року, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши у судовому засіданні представника позивача, дослідивши подані учасниками судового розгляду документи і матеріали справи в сукупності, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

21 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (далі - позивач, підприємство) та фізичною особою - підприємцем Івановим Юрієм Володимировичем (далі - відповідач, споживач) укладено договір № 1481 на постачання теплової енергії (далі - договір) (а.с. 6-8).

Згідно з умовами пункту 1.1. договору підприємство зобов`язується надавати споживачеві теплову енергію, а споживач, в свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що теплова енергія подається за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 94.

Загальні відомості про Споживача містяться у Додатку № 2 до Договору та становлять невід`ємну його частину (п. 1.5. договору).

Пунктом 3.2.1 договору передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Відповідно до пункту 5.1. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг тарифів.

За змістом пункту 5.2. договору, розмір щомісячної плати за теплову енергію для потреб опалення та централізованого постачання гарячої води на момент укладання даного договору згідно встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг тарифів становить: б) теплова енергія для потреб опалення при наявності приладів обліку: в розмірі 1 769,06 грн. в місяць за 1 Гкал.

Згідно з п. 5.4. договору, розрахунки споживача з товариством за теплову енергію здійснюються щомісячно згідно з показами приладів обліку або, при відсутності приладів обліку, розрахунковим методом у відповідності та з урахуванням всіх платежів/ставок та порядку оплати, що передбачені затвердженим тарифом та згідно з умовами цього договору. Розрахунковим періодом є період часу, що розпочинається 28 числа попереднього місяця і триває до 27 числа звітного місяця. При цьому сторони домовилися про таке:

У місяці, в якому розпочинається опалювальний період, для розрахунків за теплову енергію, що постачається для опалення, розрахунковий період розпочинає свій перебіг з дати початку опалювального періоду (визначається розпорядженням Рівненського міського голови) та закінчується 27 числа звітного місяця. У місяці, в якому закінчується опалювальний період, для розрахунків за теплову енергію, що поставляється для опалення, розрахунковий період закінчується датою закінчення опалювального періоду (визначається розпорядженням Рівненського міського голови).

Як вбачається із п. 5.6. договору незгода споживача із вказаною в рахунку сумою вартості теплової енергії не є підставою для затримання її оплати.

Сторони узгодили у п . 9.1. договору, що даний договір укладається терміном на 1 рік і набуває чинності з дня його підписання та поширює свою дію на правовідносини, що виникли з 21.01.2016 року.

Згідно з п. 9.4. договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін.

Всі зміни та доповнення до договору, а також зміни договірних величин (зміна опалювальних площ, зміна або виключення з додатку № 1,2,3 об`єктів теплопостачання, зміна обсягів гарячої води і таке інше), прийняті в порядку п.8.1. цього договору, оформляються додатковими угодами до договору (п. 10.1. договору).

Додатком № 1 до договору є схема теплової мережі. Із додатку № 1 вбачається, що тепловим джерелом є кот. по вул. Кн. Володимира, 75; теплова камера (вузол приєднання) №34 (а.с. 8).

Додатком № 2 до Договору є загальні відомості про об`єкти споживача. Із додатку № 2 вбачається, що назва та адреса об`єкту - аптека, загальною площею 56,60 кв. м. за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 94, рік побудови - 1906 (а.с. 9).

Додатком № 3 до Договору є планова річна потреба теплової енергії на опалення та підігрів води. Із додатку № 3 вбачається, що всього на рік планова річна потреба становить 11,12 Гкал (а.с. 10).

Згідно з п. 5.4. договору, розрахунки споживача з товариством за теплову енергію здійснюються щомісячно згідно з показами приладів обліку або, при відсутності приладів обліку, розрахунковим методом у відповідності та з урахуванням всіх платежів/ставок та порядку оплати, що передбачені затвердженим тарифом та згідно з умовами цього договору. Розрахунковим періодом є період часу, що розпочинається 28 числа попереднього місяця і триває до 27 числа звітного місяця. При цьому сторони домовилися про таке:

У місяці, в якому розпочинається опалювальний період, для розрахунків за теплову енергію, що постачається для опалення, розрахунковий період розпочинає свій перебіг з дати початку опалювального періоду (визначається розпорядженням Рівненського міського голови) та закінчується 27 числа звітного місяця. У місяці, в якому закінчується опалювальний період, для розрахунків за теплову енергію, що поставляється для опалення, розрахунковий період закінчується датою закінчення опалювального періоду (визначається розпорядженням Рівненського міського голови).

Згідно з положеннями пункту 5.10. договору в інформативному порядку підприємством можуть направлятись рахунки споживачу. В рахунок включається оплата за теплову енергію, пеня та інші фінансові санкції за порушення умов даного договору, при цьому споживач самостійно отримує рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що договір є укладеним, підписаний уповноваженим представником сторони позивача та особисто відповідачем та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів припинення дії договору чи недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Позивач вказує, що договірні зобов`язання відповідач не виконує, внаслідок неправомірних дій останнього станом на 01.02.2021 року за ним обліковується заборгованість за договором № 1481 від 21.01.2016 року на постачання теплової енергії в сумі 16 049,94 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за теплопостачання по договору №1481 (а.с. 12).

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача наявну заборгованість в сумі 16 049,94 грн.

Судом встановлено, що сума основного боргу за вищезазначеним договором про постачання теплової енергії складає 16 049,94 грн., що підтверджується належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які б могли свідчити про погашення вказаної заборгованості перед позивачем.

Вказані обставини підтверджуються наданими суду та дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача з даним позовом та є предметом спору у справі, що розглядається.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав заявлених вимог учасників судового процесу, дотримуючись принципів об`єктивної істини, добросовісності, розумності та справедливості суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із неналежним виконанням умов договору на постачання теплової енергії в частині оплати теплопостачання, регулювання яких здійснюється ГК України, ЦК України, тощо.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, за змістом п. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Станом на час розгляду справи, матеріали даної справи не містять доказів сплати споживачем 16 049,94 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію.

Беручи до уваги той факт, що розмір заборгованості підтверджений належними та допустимими доказами, відповідачем право на подання заперечень проти вимог позивача та участь у судовому розгляді даного спору не реалізоване, обов`язок відповідача сплачувати поставлену теплову енергію встановлений аналізом умов укладеного договору на постачання теплової енергії та положень діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача 16 049,94 грн. заборгованості за теплопостачання.

Щодо юрисдикції даного спору, суд вважає за необхідне зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 наведено такі правові висновки.

Фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частина восьма статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

У разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Фізична особа, яка мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратила його, до 15 грудня 2017 року не могла бути стороною у господарському процесі, якщо для цього не було визначених ГПК України підстав. З часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи спори за її участю, зокрема пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, слід було розглядати за правилами цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було відкрите у господарському суді до настання таких обставин. У разі припинення провадження у господарській справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, спори за участю фізичної особи, яка припинила підприємницьку діяльність, мали розглядатися за правилами цивільного судочинства.

З 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (див. пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Оскільки спірні правовідносини виникли щодо виконання фізичною особою-підприємцем умов господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися, суд дійшов про належність спору до юрисдикції господарського суду.

Такий правовий висновок міститься в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 640/16902/18.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач довів наявність заборгованості у відповідача по сплаті поставленої теплоенергії в сумі 16 049,94 грн., а відповідач вказаних обставин жодними доказами не спростувала, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача в розмірі 2 270,00 грн. - судового збору.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 237 - 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" - задовольнити.

2. Стягнути з Іванова Юрія Володимировича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького, 27, ) - 16 049 (шістнадцять тисяч сорок дев`ять) грн. 94 коп. - основного боргу та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. - відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 06 травня 2021 року.

Суддя Романюк Ю.Г.