РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.05.2021Справа № 923/1224/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., при секретарі судового засідання Тарасюку А.Ю., розглянувши матеріали справи в загального позовного провадження

за позовом Першого заступника керівника обласної прокуратури в інтересах держави в особі Бериславської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП»

про визнання недійсним додаткових угод та стягнення коштів

Представники сторін:

від прокуратури: Бондаренко О.О. - прокурор;

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.11.2020 Перший заступник керівника обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Бериславської міської ради звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС-ГРУП», в якій просить суд:

- Визнати недійсним п.3.1 додаткової угоди № 1 від 22.01.2019 до Договору від 27.12.2018 № 19-037 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» та Бериславською міською радою;

- визнати недійсним п.2.1 додаткової угоди № 2 від 23.01.2019 до Договору від 27.12.2018 № 19-037 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» та Бериславською міською радою;

- визнати недійсним п.2.1 додаткової угоди № 3 від 28.02.2019 до Договору від 27.12.2018 № 19-037 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» та Бериславською міською радою;

- визнати недійсним п.2.1 додаткової угоди № 4 від 29.03.2019 до Договору від 27.12.2018 № 19-037 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» та Бериславською міською радою.

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» на користь Бериславської міської ради надмірно сплачені грошові кошти в сумі 99 794, 88 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2020 означену позовну заяву передано судді Закуріну М. К.

30.11.2020 у справі здійснений повторний автоматизований розподіл у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Закуріна М. К., за результатами якого справу розподілено судді Ярошенко В. П.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 04.12.2020 року передано за територіальною підсудністю на розгляд Господарському суду міста Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-В) матеріали справи № 923/1224/20 за позовом Першого заступника керівника обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача Бериславської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС-ГРУП» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали вказаної справи передано на розгляд судді Данилової М.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 923/1224/20 здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.02.2021 року.

У підготовчому засіданні 10.02.2021 року судом оголошено перерву на 03.03.2021 року.

03 березня 2021 року судом продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні на 01.04.2021 року.

30 березня 2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

01 квітня 2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.05.2021 року.

У судове засідання з`явився прокурор по справі, який підтримав позовні вимоги який підтримав позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 05.05.2021 року не з`явився, відзиву на позов не надав, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.01.2021 року, ухвали про повідомлення про дату, час і місце судового засідання від 10.02.2021 року, від 03.03.2021 року та від 01.04.2021 року були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, на адресу Господарського суду міста Києва повернулися поштові конверти із відміткою про повернення у зв`язку із наявністю обставин, що не дали змоги вручити поштове відправлення.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Також господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 05.01.2021 року, ухвалами про повідомлення про дату, час і місце судового засідання від 10.02.2021 року, від 03.03.2021 року та від 01.04.2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, чи електронною поштою відтак, беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши прокурора, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

Бериславською міською радою здійснювалась публічна закупівля природного газу за № UA-2018-11-20-000888-a. Єдиним критерієм оцінки тендерних пропозицій є ціна.

За результатами закупівлі переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» із сумою пропозиції 2 158 974, 12 грн.

27.12.2018 року між Бериславською міською радою та Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» укладено договір № 19-037 про постачання природного газу об`ємом 220 тис. куб.м. (Договір).

Згідно п. 1.1. Договору постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ за визначеним предметом закупівлі (ДК021:2015:09120000-6 - природний газ) у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені умовами цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору визначено, що постачальник постачає споживачу з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року природний газ в обсязі 220,754 тис.куб. метрів.

Згідно з п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб.м, природного газу на момент укладення цього договору становить 8150 грн., крім того, податок на додану вартість - 1630 грн. Разом: 9780 гри., що в сукупності є загальною вартістю за 1000 куб.м, природного газу.

Загальна вартість договору з ПДВ складає - 2 158 974, 12 грн.

Відповідно до п. 12.1 Договір діє з 01.01.2019 року по 31.12.2019 рік.

Як передбачено п. 11.2 Договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зазначених в ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі»: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості(обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

В подальшому, внаслідок укладання сторонами додаткових угод до Договору ціна за товар безпідставно збільшилася двічі.

22.01.2019 року між постачальником та споживачем укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою зменшено обсяг природного газу до 200 741, 434 куб.м., а також збільшено ціну за 1000 м3 до 10755,00 грн.

23.01.2019 між сторонами Договору укладено додаткову угоду № 2 , якою зменшено обсяг природного газу до 182 499, 926 куб.м., а також збільшено ціну за 1000 м3 до 11830,00 грн.

Підставою для внесення змін щодо істотних умов первісного договору визначено зміну ціни природного газу на ринку, із посиланням на положення ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

При цьому, у листі-роз`ясненні Мінекономрозвитку України № 3302-05/11398-07 від 07.04.2015 року зазначено про те, що зміни ціни після укладання договору, можуть відбуватися як в бік збільшення, так і в бік зменшення, ціна договору про закупівлю може змінюватися в залежності від таких змін без зміни обсягу закупівлі. Разом з тим, внесення змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Згідно даних щодо вартості 1000 м3 природного газу, розміщених на офіційному сайті Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» динаміка вартості природного газу упродовж 2019 року мала тенденцію до зменшення, а саме: 12180 грн. на 01.12.2018 року, 11833 грн. на 01.01.2019 року, 11458,80 грн. на 01.02.2019 року, 9792 грн. на 01.03.2019 року, 7479,60 грн. на 01.04.2019 року, 8337,60 грн. на 01.05.2019 року, 7707,60 грн. на 01.06.2019 року, 6727,20 грн. на 01.07.2019 року, 6244,80 грн. на 01.08.2019 року та 01.09.2019 року, 6549,60 грн. на 01.10.2019 року, 7755,60 грн. на 01.11.2019 року та на 01.12.2019 року.

Відсутність коливання на ринку вартості природного газу в бік збільшення також вбачається з інформації Головного управління статистики у Херсонській області за вих. № 04-24/2/2646-20 від 10.11.2020 року середні споживчі ціни на газ природний по Херсонській області за 100 куб.м, у 2019 році становили, зокрема: з січня по квітень - 854,89 грн. (8548,90 грн. за 1000 м3), у травні - 827,66 грн. (8276,60 грн. за 1000 м3), у червні - 774,02 грн. (7740,20 грн. за 1000 м3), у липні - 694,29 грн. (6942,90 грн. за 1000 м3), у серпні - 663,27 грн. (6632,70 грн. за 1000 м3), у вересні - 643,60 грн. (6436 грн. за 1000 м3), у жовтні - 616,44 грн. (6164,40 грн. за 1000 м3), у листопаді - 693,46 грн. (6934,60 грн. за 000 м3).

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що внаслідок укладення додаткових угод ціна за 1000 м3 газу збільшена з 9780 грн. до 11830,00 грн., тобто на 2050 грн. або 20,9 % від первинної ціни, при цьому його кількість поставки на 2019 рік зменшена з 220,754 тис. м3 до 182,499 тис. м3, що на 38,25 тис. м3 менше від початкової кількості (на 17,3 %).

Таким чином, додатковими угодами змінено істотні / мови Договору: ціну за одиницю товару на 20,9 %, та обсяг закупівлі на 173 %, що суперечить ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки згідно з п. 2 ч. 4 цієї статті зміна істотних умов договору (ціни за одиницю товару на 10 відсотків) допускається лише у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Посилаючись на вказані обставини, прокурор вказує на наявність підстав для визнання спірних пунктів додаткових угод до Договору недійсними.

Крім того, зважаючи на те, що позивач сплачував кошти за поставлений природний газ відповідно до цін, вказаних у спірних пунктах додаткових угод до Договору, тобто за збільшеними цінами, надмірно сплачені позивачем кошти у сумі 99 794, 88 грн., за твердженням прокурора, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Як зазначає перший заступник керівника Херсонської обласної прокуратури у позовній заяві, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Використання коштів місцевого бюджету з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якими за ст. 142 Конституції України, у тому числі, є доходи і кошти місцевих бюджетів, що у свою чергу, завдає шкоду інтересам держави, яка згідно зі ст. 7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування.

У свою чергу одним із основних принципів місцевого самоврядування згідно зі ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування має право звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Закупівля за предметом ДК 021:2015:09120000-6 - Газове паливо (природний газ) проведена за бюджетні кошти.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 20.11.2020 року Перший заступник керівника Херсонської обласної прокуратури повідомив Бериславську міську раду про звернення до суду з даним позовом про оскарження додаткових угод до Договору, проте після отримання повідомлення заходів щодо звернення до суду з позовом вжито не було, що є достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави в даному випадку.

Як свідчать обставини справи, сторони уклали Договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», який визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на момент укладення Договору та спірної додаткової угоди до нього) визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на момент укладення Договору та спірних додаткових угод до нього) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; 5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); 6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

Таким чином, 36 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватись виключно у випадках, визначених ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 року № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю» роз`яснено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому, норма пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Разом з тим, виходячи зі змісту частини першої статті 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов. Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Ураховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Як встановлено судом, станом на момент підписання Договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі».

Так, у п.п. 5.2, 5.3 Договору його сторонами узгоджено, що ціна природного газу становить 8 150, 00 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1 630, 00 грн., всього з ПДВ - 9 780, 00 грн., а загальна сума Договору становить 2 159 794, 12 грн., у т.ч. ПДВ - 20% 359 829, 02 грн.

Внаслідок укладення спірних додаткових угод ціну природного газу змінено з 9 780, 00 грн. до 11 830, 00 грн. за 1000 куб.м, що становить 20,9 % від первинної ціни. Відповідно, об`єм газу, який підлягав поставці було зменшено, порівняно з погодженим під час закупівлі.

Суд зазначає, що для прийняття рішення про збільшення ціни товару у замовника повинні бути обґрунтовані підстави, зокрема, надані постачальником підтвердження (довідка, експертний висновок) компетентних органів (установ, організацій) про підвищення цін на ринку відповідної продукції. Згідно з роз`ясненням Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

З матеріалів справи вбачається, що укладення додаткових угод відбулося відразу після підписання Договору, що повністю нівелює процедуру закупівель та спричинило шкоду інтересам держави, оскільки учаснику (переможцю) пропонувалася найнижча ціна, а потім впродовж місяця після проведення торгів додатковими угодами вона необґрунтовано суттєво завищувалася.

Однак, матеріали справи не підтверджують коливання ціни на природний газ впродовж січня-лютого 2019 року.

Так, відсутність коливання цін на ринку в бік збільшення в 2019 році підтверджується офіційною інформацією Головного управління статистики у Херсонській області щодо середньої споживчої ціни на газ природний по Херсонській області, зокрема: з січня по квітень - 8 548, 90 грн. за 1000 м3.

Викладене вище свідчить про те, що коливання рівня цін на ринку на природний газ у бік збільшення у цей період відсутнє та відповідно відсутні підстави для укладення додаткових угод щодо підвищення цін на газ.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження ринкової вартості газу на момент укладення договору, що дало б можливість порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни з 27.12.2018 року - дата укладення Договору до дати укладення спірних додаткових угод.

Отже, коливання ціни на природний газ у період з дати укладення Договору до дати укладення спірних додаткових угод, відповідачем не доведено.

Таким чином, необхідність внесення вищевказаних змін не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджено документально, оскільки у наявних у справі довідках відсутня інформація щодо коливання ціни на ринку газу у січні-лютому 2019 року в сторону збільшення. З них також неможливо відслідкувати динаміку цін, а отже і встановити її рух.

За таких обставин, п. 3.1 укладеної між сторонами додаткової угоди № 1 від 22.01.2019 року, п. 2.1 додаткової угоди № 2 від 23.01.2019 року, п. 2.1 додаткової угоди № 3 від 28.02.2019 року та п. 2.1 додаткової угоди № 4 від 29.03.2019 року до Договору № 19-037 від 27.12.2018 року не відповідають вимогам ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на момент укладення Договору та спірних додаткових угод до нього).

При цьому, можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на момент укладення Договору та спірної додаткової угоди до нього).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких обставин, враховуючи, що п. 3.1 укладеної між сторонами додаткової угоди № 1 від 22.01.2019 року, п. 2.1 додаткової угоди № 2 від 23.01.2019 року, п. 2.1 додаткової угоди № 3 від 28.02.2019 року та п. 2.1 додаткової угоди № 4 від 29.03.2019 року до Договору № 19-037 від 27.12.2018 року укладено всупереч вимогам Закону України «Про публічні закупівлі», вимоги Заступника керівника Першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури про визнання недійсними вказаних пунктів додаткових угод є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог прокурора про стягнення з відповідача надмірно сплачених грошових коштів на суму в розмірі 99 794, 88 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Частиною 2 ст. 208 Господарського кодексу України передбачено, що у разі визнання недійсним зобов`язання, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Зазначене кореспондується з вимогами ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України, на яку прокурор посилається в обґрунтування позовних вимог в частині стягнення спірної суми.

Так, ст. 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З матеріалів справи вбачається, що в рамках Договору відповідач поставив позивачу природний газ у загальному обсязі 64, 064 тис.куб.м.

Суд погоджується з доводами прокурора, що збільшення ціни на одиницю товару внаслідок укладення Додаткових угод №№1, 2, 3, 4 до Договору № 19-037 від 27.12.2018 року спричинило безпідставну втрату об`ємів придбаного природного газу порівняно з первісною редакцією Договору № 19-037 від 27.12.2018 року та спричинило переплату коштів, які в силу ст.1212 Цивільного кодексу України підлягають поверненню відповідачем на користь позивача.

Перевіривши наданий прокурором розрахунок розміру надмірно сплачених бюджетних коштів, який становить різницю між фактично сплаченою сумою та сумою, яка повинна була б бути сплачена без зміни ціни, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає приписам чинного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним п.3.1 додаткової угоди № 1 від 22.01.2019 року до Договору від 27.12.2018 року № 19-037 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» та Бериславською міською радою.

3. Визнати недійсним п.2.1 додаткової угоди № 2 від 23.01.2019 року до Договору від 27.12.2018 року № 19-037 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» та Бериславською міською радою.

4. Визнати недійсним п.2.1 додаткової угоди № 3 від 28.02.2019 до Договору від 27.12.2018 № 19-037 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» та Бериславською міською радою.

5. Визнати недійсним п.2.1 додаткової угоди № 4 від 29.03.2019 року до Договору від 27.12.2018 року № 19-037 на постачання природного газу, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» та Бериславською міською радою.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» (88018, Закарпатська обл., місто Ужгород, вул. Швабська, будинок 53, ) на користь Бериславської міської ради (74300, м. Берислав, вул. 1 Травня, 244; ) грошові кошти на суму в розмірі 99 794, 88 грн.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС - ГРУП» (88018, Закарпатська обл., місто Ужгород, вул. Швабська, будинок 53, ) на користь Херсонської обласної прокуратури (73000, м. Херсон, вул. Михайлівська, 33; ) судовий збір на суму в розмірі 10 510, 00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.05.2021 р.

Суддя М.В. Данилова