ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2021 р. Справа№ 910/18978/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 11.05.2021,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021

у справі №910/18978/20 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка»

до Державного підприємства «Завод 410 ЦА»

про стягнення 714 696,12 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (далі, відповідач) 628 985,53 грн основної заборгованості, 20 699,53 грн 3% річних, 20 982,07 грн інфляційних втрат та штрафу у розмірі 44 028,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань за Договором купівлі-продажу №УМТЗ-19-268/7 від 19.07.2019, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/18978/20 позовні вимоги задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» борг у розмірі 628 985,53 грн, 3% річних у розмірі 20 699,53 грн, інфляційні у розмірі 20 982,07 грн, штраф у розмірі 44 028,99 грн, судовий збір у розмірі 10 720,44 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем надано всі необхідні докази на підтвердження факту поставки товару відповідачу згідно Договору купівлі-продажу №УМТЗ-19-268/7 від 19.07.2019 на суму 628 985,53 грн, водночас, відповідачем у встановлені вказаним договором строки не здійснено оплату за отриманий товар у повному обсязі, а відтак наявні підстави для стягнення із відповідача основної заборгованості за договором. Окрім того, у зв`язку з простроченням відповідача, позивач правомірно на підставі статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 7.3. Договору нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 20 699,53 грн, інфляційні втрати у розмірі 20 982,07 грн та штраф у розмірі 44 028,99 грн. Також суд дійшов висновку, що недолучення позивачем до позову документів, що підтверджують якість, комплектність та відповідність товару, не впливає на висновок суду про його належну поставку з огляду на прийняття відповідачем товару без заперечень та зауважень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 05.03.2021 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Державне підприємство «Завод 410 ЦА» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/18978/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про стягнення основного боргу у розмірі 628 985,53 грн, 3% річних у розмірі 20 699,53 грн, інфляційних у розмірі 20 982,07 грн, штрафу у розмірі 44 028,99 грн, судового збору у розмірі 10 720,44 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України виконання позивачем умов договору поставки належним чином та прийняття (отримання) відповідачем товару в кількості та якості у розумінні приписів статей 673, 674 Цивільного кодексу України;

- матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що товар, поставлений відповідачу згідно Договору, пройшов у відповідності до пунктів 5.1., 5.2. Стандарту Підприємства СТП.410.06.14-2019 «Вхідний контроль продукції. Загальні положення», затвердженого наказом ДП «Завод 410 ЦА» від 12.08.2019 №371, пункту 5.7. договору пройшов процедуру вхідного контролю, в тому числі акту про фактичну якість та комплектність отриманої продукції у відповідності до пунктів 6, 29 Інструкції №П-7 від 15.04.1966 «О порядке приемки продукции производственно-технического назначения товаров народного потребления по качеству». Таким чином, оскільки згідно пункту 4.1. Договору 100% оплата товару проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «Завод 410 ЦА», з відстрочкою платежу 30 банківських днів, за відсутності доказів проходження товаром процедури вхідного контролю, у відповідача були відсутні підстави для виконання зобов`язань покупця в частині здійснення оплати за товар;

- враховуючи відсутність підстав для виконання зобов`язань покупця в частині здійснення оплати за товар, відсутні підстави щодо стягнення з відповідача 3% річних та штрафу, оскільки позивачем не доведено прострочення виконання відповідного грошового зобов`язання;

- заява позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн не містила належного обґрунтування суми понесених позивачем витрат, а із наданих позивачем документів не вбачалось, що заявлені витрати (враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі, обставини даної справи та її складність) мали характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим (як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат іншою стороною).

У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

19.04.2021 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому позивач просив суд відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до наступного:

- відповідач прийняв поставлений товар за Договором, підписав відповідні видаткові накладні, а також не заявив жодних претензій до ТОВ «Промелектроніка» із приводу поставленого товару, чим засвідчив його відповідність усім вимогам щодо якості, кількості, номенклатури тощо, у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок з оплати за прийнятий товар.

- жодних документів про невідповідність товару щодо його кількості, асортименту, якості, комплектності (як то зазначено у пункті 2.5. Договору), двостороннього акту, передбаченого пунктом 2.6. Договору, сторонами складено не було, представник позивача не викликався для участі у перевірці товару;

- щодо тверджень скаржника про ненастання строку оплати у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження здійснення та проходження вхідного контролю, позивач звернув увагу на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.12.2019 у справі №910/16199/18, прийняту за аналогічних обставин справи, у якій касаційний суд дійшов висновку про те, що строк на оплату за поставлений товар розпочинається одразу після прийняття продукції, без застосування 20-денного терміну, передбаченого Інструкцією №П-7;

- доводи скаржника щодо безпідставності стягнення із нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу не ґрунтуються на чинному законодавстві та суперечать усталеній судовій практиці. Скаржником не надано суду доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката.

Водночас, у відзиві позивач повідомив суд апеляційної інстанції про те, що орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції за складання відзиву на апеляційну скаргу становить 5 000,00 грн та у випадку проведення судового засідання додатково 3 000,00 грн, про що буде подана відповідна заява у передбаченому законом порядку.

19.04.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, у якій останній просить стягнути з відповідача 5 000,00 грн зазначених витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до вищевказаної заяви долучено наступні документи:

- копію рахунку-фактури №СФ-0000066 від 16.04.2021;

- копію платіжного доручення №8008 від 16.04.2021;

- копію Акту приймання-передачі №ОУ-0000066 від 16.04.2021;

- копію Розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (Додаток №1 до Акту приймання-передачі №ОУ-0000066 від 16.04.2021);

- копію Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021;

- копію Додаткової угоди №1 від 01.02.2021 до Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021;

- копію свідоцтва про прав на зайняття адвокатською діяльністю №864;

- копію ордеру №1036503.

26.04.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла додатково заява про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн, до якої долучено наступні документи:

- копію рахунку-фактури №СФ-0000069 від 22.04.2021;

- копію платіжного доручення №8021 від 22.04.2021;

- копію Акту приймання-передачі №ОУ-0000069 від 22.04.2021;

- копію розрахунку гонорару за надану правову допомогу (Додаток до Акту приймання-передачі №ОУ- 0000069 від 22.04.2021).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» у справі №910/18978/20 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/18978/20 залишено без руху. Роз`яснено Державному підприємству «Завод 410 ЦА», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 16 080,67 грн.

02.04.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення №100 від 26.03.2021 про сплату судового збору у розмірі 16 081,00 грн.

Головуючий суддя у справі Михальська Ю.Б. перебувала на лікарняному у період з 19.03.2021 по 09.04.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 поновлено Державному підприємству «Завод 410 ЦА» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/18978/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/18978/20, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/18978/20 на час апеляційного оскарження, встановлено сторонам строк для подання відзиву, заяв, клопотань, призначено до розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/18978/20 на 11.05.2021.

У судовому засіданні 11.05.2021 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 11.05.2021 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив залишити оскаржене рішення суду без змін, підтримав свої заяви про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн, понесених під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Заяви позивача про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн просив залишити без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

19.07.2019 між Державним підприємством «Завод 410 ЦА» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (продавець) укладено Договір купівлі-продажу №УМТЗ-19-268/7 (далі, Договір), згідно з пунктом 1.1. якого продавець зобов`язується протягом строку дії Договору поставити покупцю товари, зазначені в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (далі, Специфікації).

Відповідно до пункту 1.2. Договору найменування товару: літакові комплектуючі, Код ДК 021:2015 - 39717000-1.

Загальна ціна цього Договору на момент його укладення складає 628 985,53 грн, у тому числі ПДВ 20%: 104 830,92 грн (пункт 3.1. Договору)

Як встановлено у пункті 4.1. Договору, розрахунки проводяться наступним шляхом:

- покупець направляє постачальнику (факсимільним зв`язком або електронною поштою) заявку на поставку товару в рамках Специфікацій, які є невід`ємними додатками до даного договору.

- продавець передає покупцю рахунок для оплати замовленої продукції.

- покупець згідно рахунку в рамках Специфікації (Додатку), проводить платіж, умови зазначаються в кожній Специфікації окремо.

За приписами пунктів 5.1. - 5.6. Договору строк поставки партії товару буде вказано в кожній Специфікації окремо. Місце поставки (передачі) партії товарів буде вказано в кожній Специфікації окремо. Умови поставки товарів будуть вказані в кожній Специфікації окремо. Поставка товарів здійснюється окремими партіями згідно з заявкою покупця, переданою факсимільним зв`язком, або електронною поштою у рамках Специфікацій, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Постачальник здійснює поставку кожної партії товару з додаванням необхідної документації на товар (податкова накладна, видаткова накладна, паспорт (сертифікат) якості на товар). Право власності на товар, а також ризики випадкової втрати або пошкодження товару переходять від постачальника до покупця в момент передачі товару на склад покупця з підписанням відповідних супровідних документів та проходження вхідного контролю на складі покупця, якщо не передбачено інше.

Згідно пункту 7.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України.

Пунктом 7.3. Договору передбачено, що за прострочення виконання зобов`язань за Договором понад тридцять днів з винної сторони додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості.

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 30.06.2020, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання їх сторонами (пункт 10.1. Договору).

У Специфікації №1 до Договору умови оплати визначено так: 100% оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «Завод 410 ЦА», з відстрочкою платежу 30 банківських днів.

На підтвердження виконання умов Договору щодо поставки товару позивач надав суду видаткові накладні №РН-0001158 від 12.08.2019 на суму 297 000,00 грн, №РН-0001225 від 16.08.2019 на суму 153 785,53 грн, №РН-0001293 від 30.08.2019 на суму 178 200,00 грн.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначав, що відповідач не здійснив оплату поставленого позивачем товару за Договором у повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідача утворився борг перед позивачем у розмірі 628 985,53 грн. Окрім того, у зв`язку з простроченням відповідача позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 20 699,53 грн, інфляційні втрати у розмірі 20 982,07 грн та штраф у розмірі 44 028,99 грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначав, що у нього відсутні підстави для здійснення оплати у зв`язку з відсутністю доказів проходження товаром процедури вхідного контролю у встановленому порядку, а також порушення позивачем умов Договору в частині ненадання обов`язкових документів, які підтверджують якість, комплектність та відповідність товару вимогам підприємства-виробника та доказів надходження таких документів покупцю.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Як підтверджується матеріалами справи, а саме наданими позивачем копіями видаткових накладних №РН-0001158 від 12.08.2019 на суму 297 000,00 грн, №РН-0001225 від 16.08.2019 на суму 153 785,53 грн, № РН-0001293 від 30.08.2019 на суму 178 200,00 грн, позивачем згідно умов Договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 628 985,53 грн.

Вказані видаткові накладні оформлені належним чином та підписані представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень.

Повноваження осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на приймання поставленого товару від імені Державного підприємства «Завод 410 ЦА» підтверджуються наявними у матеріалах справи довіреностями на отримання матеріальних цінностей №1022 від 08.08.2019, №1088 від 30.08.2019.

Також на підтвердження заявлених позовних вимог ТОВ «Промелектроніка» до позовної заяви надано експрес-накладні ТОВ «Нова пошта» щодо відправки товару на адреси відповідача, а саме: №2836 від 12.08.2019, №742 від 16.08.201, №3528 від 30.08.2019.

За змістом статей 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами Специфікації №1 до Договору сторони погодили, що оплата здійснюється шляхом сплати 100% вартості товару після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «Завод 410 ЦА», з відстрочкою платежу 30 банківських днів.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу приписів статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вірно встановив суд першої інстанції та не спростовано відповідачем, незважаючи на отримання від позивача товару на підставі вищеперелічених видаткових накладних, всупереч умовам Специфікації №1 щодо строку оплати, відповідач не розрахувався з позивачем за придбаний на суму 628 985,53 грн товар.

Стосовно доводів скаржника про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів виконання позивачем умов договору поставки належним чином колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Умовами пунктів 2.1., 2.2. Договору передбачено, що продавець повинен поставити покупцю товари, якість яких відповідає технічним умовам (ТУ) заводу-виробника, відповідним ГОСТам, характеристикам та вимогам державних стандартів, встановленим для цієї групи товарів. Продавець зобов`язаний на товари, які постачаються за цим Договором, видати документ (паспорт, сертифікат якості, бірку тощо, з мокрою печаткою відділу технічного контролю (ВТК)), підтверджуючий якість із посиланням на відповідні ГОСТи, ОСТи, ТУ, або ін., видаткову накладну, податкову накладну.

Згідно зі статтею 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до пункту 6.1.2. Договору покупець зобов`язаний приймати поставлені товари згідно з умовами цього договору.

Зі змісту наявних у матеріалах справи видаткових накладних вбачається, що представник відповідача прийняв товар без застережень щодо відсутності документів, а у матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідача до позивача щодо ненадання (надання не у повному обсязі) документів на поставлений товар.

Скаржник в апеляційній скарзі також посилається на умову Специфікації №1 та статтю 530 Цивільного кодексу України, вказуючи, що в матеріалах справи відсутні докази проходження товаром процедури вхідного контролю, у тому числі акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції, а тому строк виконання зобов`язання відповідача з оплати товару не настав.

Вказані доводи скаржника колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 674 Цивільного кодексу України).

Згідно з умовами пунктів 2.5., 2.6. Договору покупець має право здійснити перевірку якості або кількості товару, а у випадку виявлення невідповідності якості товару покупець повідомляє продавця про це факсимільним або електронним, або поштовим зв`язком протягом 10 календарних днів з моменту отримання товару із зазначенням виявлених дефектів та надання фото і/або відеоматеріалів.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не надано суду ні доказів виявлення невідповідності поставленого позивачем товару вимогам законодавства та Договору, ні доказів повідомлення позивача про будь-які невідповідності товару з дати його поставки позивачем відповідачу (12.08.-30.08.2019) до дати прийняття судом оскаржуваного в даній справі рішення (08.02.2021).

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Вхідний контроль, про проведення якого зазначено у Специфікації №1 та на нездійснення якого посилається скаржник, мав проводитись саме відповідачем, при цьому, умовами Договору не встановлений термін його проведення.

За приписами пункту 6 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7 (далі, Інструкція П-7), приймання продукції за якістю і комплектністю проводиться на складі одержувача при міжміських поставках не пізніше 20 днів, після видачі продукції органом транспорту чи надходження її на склад одержувача при доставці продукції постачальником чи при вивезенні продукції одержувачем.

Пунктом 10 Інструкції П-7 визначено, що приймання вважається здійсненим своєчасно, якщо перевірка якості і комплектності продукції закінчена в установлені терміни.

Таким чином, пунктом 6 Інструкції визначено термін, в межах та протягом якого одержувач продукції при міжміських поставках зобов`язаний прийняти продукцію за якістю і комплектністю - не пізніше 20 днів, після видачі продукції органом транспорту.

Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що вхідний контроль при отриманні продукції (приймання продукції за якістю) проводився не в день отримання продукції на складі Нова Пошта м. Київ, вул. Чорновола 54-А (відділення №9), а на 20-й день після видачі продукції органом транспорту, або в іншу дату протягом 20 днів (карток вхідного контролю, актів приймання продукції, тощо).

Таким чином, датою виконання позивачем обов`язку щодо поставки товару за спірними накладними є дата передачі товарів відповідачу. При цьому, з огляду на відсутність у Договорі умов щодо терміну, в який відповідач повинен провести вхідний контроль товарів, такий товар, враховуючи умову Специфікації №1, мав бути оплачений протягом 30-ти банківських днів з дня його поставки, тобто за видатковою накладною №РН-0001158 від 12.08.2019 - до 25.09.2019 включно, за видатковою накладною №РН-0001225 від 16.08.2019 - до 30.09.2019 включно, за видатковою накладною №РН-0001293 від 30.08.2019 - до 11.10.2019 включно.

Враховуючи вищевикладене, матеріалами справи підтверджується, що станом на дату прийняття судом рішення у даній справі заборгованість відповідача перед позивачем становила 628 985,53 грн, а строк виконання зобов`язання з оплати є таким, що настав. Відтак, є вірним висновок місцевого господарського суду, зроблений на підставі наявних у справі доказів, про обґрунтованість і доведеність позовних вимог в частині стягнення основного боргу.

Документів, які б підтверджували безпідставність нарахування основного боргу у сумі 628 985,53 грн, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, скаржником суду не надано.

Разом з тим, із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем було нараховано відповідачу штраф за прострочення виконання зобов`язання понад тридцять днів у розмірі, встановленому пунктом 7.3. Договору, що становить 44 028,99 грн (7 % від суми заборгованості), а також 20 699,53 грн 3% річних та 20 982,07 грн інфляційних втрат на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

За статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За положеннями статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно пункту 7.3. Договору за прострочення виконання зобов`язань за Договором понад тридцять днів з винної сторони додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Разом з тим, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладених положень законодавства та Договору, перевіривши надані позивачем розрахунки штрафу та 3% річних, колегією суддів було встановлено обґрунтованість та правильність нарахування сум штрафу у розмірі 44 028,99 грн, 3% річних у розмірі 20 699,53 грн та інфляційних втрат у розмірі 20 982,07 грн, а відтак місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги у даній частині.

Отже, позовні вимоги у даній справі підлягають задоволенню в повному обсязі, висновки суду першої інстанції із приводу чого є правомірними.

Крім цього, відповідач, подаючи апеляційну скаргу, оскаржує рішення місцевого господарського суду в частині стягнення із нього витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 11 200,00 грн.

Скаржник зазначає, що заява позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн не містила належного обґрунтування суми понесених позивачем витрат, а із наданих позивачем документів не вбачалось, що заявлені витрати (враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі, обставини даної справи та її складність) мали характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим (як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат іншою стороною).

Із приводу вказаних доводів скаржника колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 123, частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктом 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 07.05.2019 між Адвокатським Бюро «Сергія Жечева» (Адвокатське бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (Клієнт) було укладено договір-доручення про надання правової допомоги б/н, відповідно до якого предметом договору є надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані з захистом та відновленням порушених, оспорюваним, невизнаних його прав та законних інтересів.

Згідно з пунктом 4.2. вказаного договору гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється актом приймання-передачі наданої правової допомоги.

На підтвердження виконання робіт, обумовлених договором-доручення про надання правової допомоги б/н від 07.05.2019, Адвокатським Бюро «Сергія Жечева» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» було складено акт приймання-передачі №ОУ-0000П195 від 29.12.2020, який підписаний сторонами без зауважень та заперечень.

Відповідно до вказаного акта загальна вартість робіт (послуг) становить 11 200,00 грн, а саме: підготовка позовної заяви - 6 400,00 грн (8 год), підготовка відповіді на відзив - 4 800,00 грн (6 год), які були сплачені клієнтом на рахунок адвокатського бюро 29.12.2020, що підтверджується платіжним дорученням №7751 від 29.12.2020.

Повноваження адвоката Жечева С.О. підтверджені ордером серії ЗП №105094 від 07.05.2019, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №864 від 27.04.2011.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що вказані докази є достатніми та підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу у справі на зазначену ним суму 11 200,00 грн.

Частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, у розумінні частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно за клопотанням іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що із наданих позивачем документів не вбачалось, що заявлені витрати (враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі, обставини даної справи та її складність) мали характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, колегія суддів зазначає, що такі доводи ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача, у той час, як позивачем доведено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість.

При цьому, в апеляційній скарзі відповідачем не зазначено до яких об`єктивних та обґрунтованих сум, на його думку, необхідно зменшити розмір витрат на правничу допомогу та конкретного їх обґрунтування, а також не надано розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а відтак, апеляційний господарський суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку підлягає відшкодуванню у розмірі 11 200,00 грн.

Водночас, як вже було зазначено вище, 19.04.2021 та 26.04.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, у якій останній просить стягнути з відповідача 8 000,00 грн зазначених витрат, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи заяв позивача про стягнення витрат на правничу допомогу та заслухавши заперечення відповідача, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення вказаної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Так, у відповідності до вищевикладених правових норм, позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов до суду 19.04.2021, було повідомлено суд апеляційної інстанції, що орієнтовний розрахунок судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції за складання відзиву на апеляційну скаргу відповідача становить 5000,00 грн та у випадку проведення судового засідання додатково 3 000,00 грн, про що буде подана відповідна заява у передбаченому законом порядку.

За змістом статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як уже зазначалося вище, згідно статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Колегія суддів зазначає, що позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відповідно до вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження витрат, які сплачені за надання професійної правничої допомоги адвокату Жечеву Сергію Олександровичу, позивачем до заяв про стягнення витрат на правничу допомогу долучено наступні документи: копію рахунку-фактури №СФ-0000066 від 16.04.2021; копію рахунку-фактури №СФ-0000069 від 22.04.2021; копію платіжного доручення №8008 від 16.04.2021; копію платіжного доручення №8021 від 22.04.2021; копію Акту приймання-передачі №ОУ-0000066 від 16.04.2021; копію Акту приймання-передачі №ОУ-0000069 від 22.04.2021; копію розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (Додаток №1 до Акту приймання-передачі №ОУ-0000066 від 16.04.2021); копію розрахунку гонорару за надану правову допомогу (Додаток до Акту приймання-передачі №ОУ-0000069 від 22.04.2021); копію Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021; копію Додаткової угоди №1 від 01.02.2021 до Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021; копію свідоцтва про прав на зайняття адвокатською діяльністю №864; копію ордеру №1036503.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, колегією суддів встановлено, що згідно Додаткової угоди №1 від 01.02.2021 до Договору-доручення, підготовка, зокрема, відзиву, в незалежності від витраченого часу, за один документ має вартість 5 000,00 грн, участь та представництво адвокатом інтересів клієнта у судовому засіданні по справі незалежно від тривалості судового засіданні (незалежно від того, чи відбулося судове засідання, чи ні) за одне засідання у місті Запоріжжі складає 3 000,00 грн, за межами міста Запоріжжя - 4 000,00 грн.

Актами приймання-передачі №ОУ-0000066 від 16.04.2021 та №ОУ-0000069 від 22.04.2021 із доданими до них розрахунками суми гонорару підтверджується, що виконавцем (Адвокатським Бюро) були проведені такі роботи (надані такі послуги) по Договору №б/н від 01.02.2021, як підготовка відзиву на апеляційну скаргу у справі №910/18978/20, вартість якої склала 5 000,00 грн, участь представника у судовому засіданні 11.05.2021 - 3 000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про підтвердження надання адвокатом Жечевим Сергієм Олександровичем для позивача у даній справі послуг з професійної правничої допомоги у погодженому між сторонами розмірі на загальну суму 8 000,00 грн.

Письмових клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката у відповідності до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України відповідачем заявлено не було.

Водночас, заперечення щодо неспівмірності наданих адвокатом послуг зі складністю справи і витраченим адвокатом часом були висловлені відповідачем у судовому засіданні 11.05.2021.

Із приводу вказаних заперечень колегія суддів зазначає, що такі доводи, аналогічно із запереченнями скаржника щодо висновків суду першої інстанції про стягнення витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача, у той час, як позивачем доведено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість.

Судом, натомість, встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу належним чином підтверджений, обґрунтований та пропорційний до предмета спору, з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін.

За наведених обставин, колегія суддів, враховуючи рівень складності справи та обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу, подання позивачем відзиву на апеляційну скаргу, участь представника позивача в одному судовому засіданні, здійснивши оцінку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, дійшла висновку, що позивачем надано належні докази на підтвердження понесення ним під час апеляційного перегляду справи витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі у розмірі 8 000,00 грн, що, на переконання колегії суддів, є розумним розміром витрат позивача на послуги адвоката у даній справі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту вищенаведених норм Господарського процесуального кодексу України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів в обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на правову допомогу під час апеляційного перегляду справи покладаються на відповідача у загальному розмірі 8 000,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Державного підприємства «Завод 410 ЦА» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/18978/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/18978/20 залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (пр-т Повітрофлотський, 94, м. Київ, 03151; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (вул. Грязнова, буд. 4-А, м. Запоріжжя, 69002; ) 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/18978/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.05.2021.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко