ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/626/21

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки (03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, 35-37, а/с № 124)

до Товариства з обмеженою відповідальністю МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД (07101, Київська обл., м. Славутич, вул. Військових Будівельників, буд. 1)

про стягнення 49657,02 грн. заборгованості за договором про виконання робіт № СФ-03/2015 від 09.04.2015 р., у тому числі 35000,00 грн. основного боргу, 3929,34 грн. 3% річних, 10727,68 грн. інфляційних втрат,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки (далі - ДП Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки, позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД (далі - ТОВ МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД, відповідач) про стягнення 49657,02 грн. заборгованості за договором про виконання робіт № СФ-03/2015 від 09.04.2015 р., у тому числі 35000,00 грн. основного боргу, 3929,34 грн. 3% річних, 10727,68 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань в частині оплати виконаних позивачем робіт за договором № СФ-03/2015 від 09.04.2015 р., у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 35000,00 грн. основного боргу, 3929,34 грн. 3% річних, 10727,68 грн. інфляційних втрат, а також судові витрати покласти на відповідача.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та заявлене позивачем клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку, що справа за поданою Державним підприємством Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД про стягнення 49657,02 грн. заборгованості за договором про виконання робіт № СФ-03/2015 від 09.04.2015 р., у тому числі 35000,00 грн. основного боргу, 3929,34 грн. 3% річних, 10727,68 грн. інфляційних втрат, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.03.2021 р. було відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику сторін).

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем до справи подано не було. Водночас, учасники процесу про судовий розгляд справи були повідомлені належно в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД (замовник) та Славутицькою філією Державного підприємства Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки (виконавець) було укладено договір № СФ-03/2015 на виконання робіт науково-технічного характеру, відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає виконавцю, а виконавець забезпечує виконання робіт науково-технічного характеру (роботи) з розробки документації для підготовки, перевезення, тимчасового зберігання з подальшою дезактивацією матеріалів у вигляді насосно-компресорних труб, іншого технологічного обладнання, забрудненого природними радіонуклідами (поводження з НКТ-обладнанням).

Відповідно до ст. 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Відокремлений підрозділ не є юридичною особою та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

23.11.2020 р. відбулась зміна найменування Славутицької філії Державного підприємства «Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки» на Відокремлений підрозділ «Центр інновації в ядерних технологіях для безпечного майбутнього» Державного підприємства «Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки» (07101, Київська область, м. Славутич, вул. 77 Гвардійської Дивізії, 7/4, код 20628232), про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з п. 2.1 договору вартість робіт за цим договором, відповідно до протоколу погодження договірної ціни, складає 120000,00 грн.

У відповідності з п. 2.2 договору замовник перераховує виконавцю аванс у розмірі 30% від суми, вказаної в п. 2.1 договору, протягом 5-ти банківських днів з дати підписання обома сторонами цього договору.

Остаточна оплата за договором здійснюється протягом 5-ти банківських днів, з дати підписання сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт та реєстрації електронної податкової накладної (п. 2.2 договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що по закінченню робіт виконавець передає замовнику акт здачі-приймання виконаних робіт та звітну документацію.

Умовами п. 3.3 договору встановлено, що здача-приймання роботи оформлюється двостороннім актом здачі-приймання виконаних робіт, що складається у 2-х оригінальних примірниках (по одному примірнику для кожної із сторін), який є підставою для взаємних розрахунків.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 8.1 договору).

ТОВ МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД та СФ ДП Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки було підписано акти здачі-приймання виконаних робіт № 1 від 13.12.2016 р. на суму 60000,00 грн., № 2 від 26.01.2017 р. на суму 36000,00 грн., № 3 від 07.07.2017 р. на суму 24000,00 грн.

Проте, ТОВ МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД здійснило оплату за виконані роботи частково в сумі 85000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 9391 від 11.11.2016 р. на суму 36000,00 грн., № 469 від 10.10.2017 р. на суму 8000,00 грн., № 778 від 24.11.2017 р. на суму 16000,00 грн., № 1043 від 17.01.2018 р. на суму 25000,00 грн.

СФ ДП Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки було направлено ТОВ МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД претензію № 700/141 від 02.08.2018 р. на суму 39569,19 грн., відповідно до якої позивач вимагав негайно сплатити заборгованість за договором № СФ-03/2015 на виконання робіт науково-технічного характеру від 09.04.2015 р., а саме 35000,00 грн. основного боргу та 4569,19 грн. штрафних санкцій.

Відповідь на претензію отримано не було, заборгованість не сплачено.

Як зазначає позивач, ТОВ МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД не розрахувалося з ДП Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки за виконані роботи за договором № СФ-03/2015 на виконання робіт науково-технічного характеру від 09.04.2015 р. в сумі 35000,00 грн., що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи правову природу укладеного договору, дослідивши права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини підряду.

Отже, вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме - майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ст. 854 ЦК України).

У відповідності з п. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до п. 1 ст. 857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Судом встановлено, що договір № СФ-03/2015 на виконання робіт науково-технічного характеру від 09.04.2015 р. припинений не був, був чинним на момент виникнення та існування спірних правовідносин.

Доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі у повному обсязі з огляду на таке.

Виходячи з наведених вище вимог чинного законодавства та умов договору, суд дійшов висновку, що строк оплати за виконані позивачем відповідачу роботи на суму 35000,00 грн. настав.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем факту наявності заборгованості перед позивачем у розмірі 35000,00 грн. не заперечено та не спростовано.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований, доказів сплати суми заборгованості до матеріалів справи станом на час прийняття в ній рішення не надано.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором № СФ-03/2015 на виконання робіт науково-технічного характеру від 09.04.2015 р. в сумі 35000,00 грн., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у зазначеній сумі, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивачем також було заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що їх розмір було визначено позивачем у сумі 3929,34 грн., нарахованій за період з 02.02.2017 р. до 18.02.2021 р. на суму 11000,00 грн. в сумі 1335,37 грн., з 14.07.2017 р. до 18.02.2021 р. на суму 24000,00 грн. в сумі 2593,98 грн., він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим 3 % річних підлягають стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі.

Розмір інфляційних втрат, заявлених до стягнення позивачем, становить 10727,68 грн., нарахованих за загальний період з 02.02.2027 року по січень 2021 року включно на суму 11000,00 грн. в сумі 4025,16 грн. та з 14.07.2017 р. по січень 2021 року на суму 24000,00 грн. в сумі 6702,52 грн., є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Державного підприємства Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД (07101, Київська обл., м. Славутич, вул. Військових Будівельників, буд. 1, код 35511429) на користь Відокремленого підрозділу «Центр інновації в ядерних технологіях для безпечного майбутнього» Державного підприємства «Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки» (07101, Київська обл., м. Славутич, вул. 77 Гвардійської Дивізії, 7/4, код 20628232) 35000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 10727 (десять тисяч сімсот двадцять сім) грн. 68 коп. інфляційних втрат, 3929 (три тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 34 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю МОНТАЖ-ЕНЕРГОБУД (07101, Київська обл., м. Славутич, вул. Військових Будівельників, буд. 1, код 35511429) на користь Державного підприємства Державний науково-технічний центр з ядерної та радіаційної безпеки (03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, 35-37, а/с № 124, код 14282338) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 13.05.2021 р.

Суддя В.М. Бабкіна