РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021Справа № 910/17716/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Білтім"

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про стягнення 53 468,22 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду м. Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Білтім" (далі - ТОВ "Білтім", позивач) до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - АТ "Укргазвидобування", відповідач) про стягнення матеріальних втрат у сумі 53 468,22 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що внаслідок прострочення відповідачем зобов`язання з повернення ТОВ "Білтім" гарантійного забезпечення за банківською гарантією № 1051-18 від 28.02.2018 р., яке АТ "Укргазвидобування" відмовилось сплачувати, тому воно було стягнуте рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 р. у справі № 910/4460/19, що набрало законної сили, у відповідача виник обов`язок сплатити ТОВ "Білтім" інфляційну складову боргу в розмірі 22 359,71 грн. та 3 % річних у сумі 31 108,51 грн., нараховані за період з 05.04.2019 р. по 19.10.2020 р., що разом становить 53 468,22 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, вказав про безпідставність нарахованих матеріальних втрат за вказаний період, оскільки лише з моменту набрання рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 р. у справі № 910/4460/19 законної сили відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 р., у АТ "Укргазвидобування" виник обов`язок сплатити позивачу гарантійне забезпечення, який фактично був виконаний відповідачем 20.10.2020 р. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши подані сторонами заяви по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.03.2018 між ТОВ "Білтім" (постачальник) та ПАТ "Укргазвидобування", найменування якого було змінено на АТ "Укргазвидобування" (покупець), був укладений договір поставки автомобілів пожежних (закупівля товару за власні кошти) (надалі - договір). Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Також встановлено, що 28.02.2018 р. ПАТ "Банк Альянс" (гарант) було видано на користь ПАТ "Укргазвидобування" банківську гарантію № 1051-18 (далі - гарантія), відповідно до якої банк гарантував виконання ТОВ "Білтім" (принципал) зобов`язань по виконанню договору поставки пожежних автомобілів від 07.03.2018 р., укладеного принципалом з бенефіціаром - ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії ГПУ "Полтавагазвидобування".

За умовами гарантії гарант безвідклично, безумовно та без заперечень зобов`язується виплатити бенефіціару на письмову вимогу будь-яку суму вказану в письмовій вимозі бенефіціара, що не перевищує 672 030,00 грн, не пізніше 10 робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара. Також вказана гарантія забезпечувала сплату неустойки (пені, штрафів), що передбачені договором та нараховані з моменту виникнення у бенефіціара права на їх нарахування, до дати вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку із неналежним виконанням позивачем умов договору поставки, що полягало у несвоєчасній поставці ПАТ "Укргазвидобування" замовленого товару (пожежних автомобілів), ТОВ "Білтім" сплатило на користь відповідача банківську гарантію у сумі 672 030,00 грн. та пеню у сумі 358 416,00 грн.

Однак, оскільки у подальшому постачальник виконав усі умови договору поставки та здійснив поставку покупцю товару у повному обсязі, хоча із простроченням строку поставки, то у покупця виник обов`язок повернути принципалу суму забезпечення договору за банківською гарантією № 1051-18 від 28.02.2018 р., який ПАТ "Укргазвидобування" не виконало. Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ "Білтім" до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ "Укргазвидобування" про стягнення суми забезпечення виконання договору поставки у розмірі 672 030,00 грн., 3 % річних у сумі 4 032,18 грн та інфляційних втрат у сумі 3 360,15 грн., нарахованих за період з 22.01.2019 р. по 04.04.2019 р., що разом становило 679 422,33 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 р. у справі № 910/4460/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 р., позов ТОВ "Білтім" про стягнення заборгованості у сумі 679 422,33 грн. був задоволений частково, стягнуто з АТ "Укргазвидобування" суму забезпечення виконання договору у розмірі 672 030,00 грн, 3 % річних у розмірі 3 976,94 грн, інфляційні втрати в розмірі 3 360,15 грн. та судові витрати.

При цьому рішення судів було мотивовано тим, що позивач (ТОВ "Білтім") виконано зобов`язання за договором поставки від 07.03.2018 р., а замовник (ПАТ "Укргазвидобування") безпідставно не повернув сплачену суму забезпечення виконання договору (банківську гарантію) у розмірі 672 030,00 грн.

Отже, прострочення АТ "Укргазвидобування" грошового зобов`язання у вигляді гарантійного забезпечення та нарахованих на неї інфляційних втрат та 3 % річних за період з 22.01.2019 р. по 04.04.2019 р. було встановлене рішенням господарського суду, яке набрало законної сили, та повторному доведенню згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України у даній справі не підлягає.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом розгляду справи № 910/4460/19 були відносини банківської гарантії, яка за своєю правовою природою відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України є договором забезпечення виконання зобов`язання (в даному випадку - поставки).

Відповідно до п. 1.6 Порядку закупівель товарів, робіт та послуг, затвердженого наказом ПАТ "Укргазвидобування" № 497 від 01.08.2017 р., забезпечення виконання договору про закупівлю - це надання учасником замовнику забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором про закупівлю, включаючи такі види забезпечення як порука, гарантія, застава, завдаток, неустойка, депозит, тощо.

Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсним, а також згідно з іншими умовами, які мають бути визначені в договорі, але не пізніше, ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин (п. 13.3 Порядку).

Суд приймає до уваги те, що відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 р. у справі № 910/4460/19 гарантійне забезпечення у сумі 672 030,00 грн. мало бути сплачене позивачу 22.01.2019 р., але відповідач прострочив вказане зобов`язання, у зв`язку з чим з нього були стягнуті матеріальні втрати за період з 22.01.2019 р. по 04.04.2019 р.

Також суд зважає на те, що гарантійне забезпечення у сумі 672 030,00 грн. було повернуте АТ "Укргазвидобування" лише після апеляційного перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 р. у справі № 910/4460/19, а саме - 20.10.2020 р., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 202 ГК України, які кореспондуються з положеннями ст. 599 ЦК України, господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Пленум Вищого господарського суду України у своїй постанові № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" роз`яснив, що зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України) за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом.

Тобто, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

За таких обставин суд доходить висновку, що ТОВ "Білтім" вправі вимагати стягнення відповідача в судовому порядку сум інфляційних нарахувань, починаючи з моменту прострочення грошового зобов`язання, встановленого судовим рішенням та до повного виконання.

Отже, суд відхиляє доводи відповідача про те, що тільки з моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2020 р. у справі № 910/4460/19 у АТ "Укргазвидобування" виник обов`язок сплатити гарантійне забезпечення, оскільки за змістом статті 11 ЦК України зобов`язальні правовідносини виникають з актів цивільного законодавства, а рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Вказаний висновок викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду від 11.05.2018 у справі № 914/1487/17.

Крім того, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги. Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач своєчасно не виконав свого зобов`язання та своєчасно не повернув позивачу гарантійне забезпечення, у зв`язку із чим ТОВ "Білтім" було змушене його стягнути у судовому порядку у справі № 910/4460/19 разом із матеріальними втратами за період з 22.01.2019 р. по 04.04.2019 р., то нарахування інфляційної складової боргу та 3 % річних до фактичного виконання АТ "Укргазвидобування" свого грошового зобовязання (повернення гарантії у сумі 672 030,00 грн.) - з 05.04.2019 р. по 19.10.2020 р. є правомірним.

Провівши перерахунок заявленої позивачем суми матеріальних втрат відповідно до вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційна складова боргу у сумі 22 359,71 грн. та 3 % річних у сумі 31 108,51 грн., тобто, у заявлених позивачем сумах. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Білтім" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення заборгованості у сумі 53 468,22 грн. задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ідентифікаційний код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Білтім" (03148, м. Київ, вул. Героїв Космосу, буд. 2-Б, ідентифікаційний код 34840653) інфляційні втрати у сумі 22 359 (двадцять дві тисячі триста п`ятдесят дев`ять) грн. 71 коп., 3 % річних у сумі 31 108 (тридцять одна тисяча сто вісім) грн. 51 коп., судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складене 12 травня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.