УХВАЛА

м. Київ

29.04.2021Справа № 910/19806/20

За заявою ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника (боржника) ОСОБА_2 - адвокат Крощука М.В.

В судовому засіданні приймали участь: Вегера А.А. - керуючий реструктуризації боргів, Белименко О.В. - предст. за дов. АТ "Укргазбанк", Кондзерський А.В. - предст. за дов. КП "Київтеплоенерго".

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заявник звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки неспроможний сплатити борг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 прийнято заяву до розгляду та призначено підготовче засідання суду на 21.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 відкрито провадження у справі № 910/19806/20 та призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Вегеру Андрія Анатолійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1837 від 01.02.2018; 01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 8а, офіс 57).

22.02.2021 від ГУ ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267) надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 37.788, 74 грн.

23.02.2021 від акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (ідентифікаційний код 14360570) надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 180.127, 67 грн.

26.02.2021 від публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (ідентифікаційний код 23697280) надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 13.174.648, 44 грн.

09.03.2021 від керуючого реструктуризацією боргів боржника надійшли відомості щодо розгляду грошових вимог до боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 відкладено розгляд справи на 30.03.2021.

22.03.2021 від комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 8.497, 43 грн.

Враховуючи викладене, розгляд заяви призначено на 30.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 відкладено розгляд справи на 29.04.2021.

У судовому засіданні, розглянувши грошові вимоги кредиторів до боржника, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства, подання кредиторами вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 14 днів з дня постановленої ухвали; дата засідання господарського суду, яке має відбутись не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

За наслідками розгляду грошових вимог кредиторів, визнанню кредитором до боржника підлягають наступні кредитори:

- акціонерне товариство "Укргазбанк" на суму 2.817.150,79 грн., з яких: 2.812.610, 79 грн. - як такі, що забезпечені заставою;

- ГУ ДПС у м. Києві на суму 8.423, 96 грн. - вимоги першої черги задоволення.

Вимоги, вище зазначених, кредиторів документально підтверджені, а мотиви їх визнання судом підтверджуються письмовими поясненнями керуючого реструктуризацією боргів боржника та наявними матеріалами справи.

Щодо грошових вимог акціонерного товариства акціонерне товариство "Укргазбанк" на суму 10.362.037,65 грн., суд зазначає наступне.

Станом на 23.02.2021 (день подання ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" заяви з грошовими вимогами) офіційний курс встановлений Національним банком України 27,9304 грн. за 1 долар США.

Вимоги ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 виникли на підставі Кредитного договору №233-ф/07 від 25.07.2007 (наділ - Кредитний договір), який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК".

Розмір заборгованості по Кредитному договору підтверджується рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2010 у справі № 2-588 за позовом ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, яким задоволено позов та стягнуто солідарно з вказаних осіб: 92 060,70 дол. США - сума заборгованості стягнута на підставі рішення суду (достроково стягнуте тіло кредиту та проценти); 7 870,99 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків стягнута за вищевказаним рішенням суду - 9 320,78 (дев`ять тисяч триста двадцять) доларів США - суму простроченого основного боргу; 1 700,00 грн. - судовий збір; 120,00 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 викладена наступна правова позиція у випадках дострокового стягнення заборгованості по кредитному договору, зокрема відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, загальний розмір заборгованості по тілу кредиту та процентам, визначений рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2010 у справі №2-588, якій підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів у справі №910/19806/20 становить 92 060,70 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.02.2021 становить 2 571 292,17 грн. (заборгованість по тілу кредиту та процентам) + 7 870,99 грн. (пеня) + 1 700,00 грн. (судовий збір) + 120,00 грн. (витрати на ІТЗ судового процесу) = 2 580 983,16 грн.

Щодо грошових вимог по 3 процентам річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що зобов`язанням ОСОБА_1 перед ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" по Кредитному договору є повернення коштів у доларах США індекс інфляції до даних зобов`язань не застосовується.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц в якій зазначено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Таким чином, до визнанню підлягають вимоги по 3 процентам річних, з врахуванням наступного розрахунку:

Період розрахункуКількість днівСума боргуРозрахунок 3% річних, грн.
23.02.2018 23.02.202110962 571 292,172 571 292,17 х 3 х 1 096/365/100 = 231 627,63

Щодо грошових вимог по пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2010 у справі №2-588, встановлено, що станом на 08.06.2009, у ОСОБА_1 виникла заборгованість відповідно до умов Кредитного договору, яка підлягає достроковому стягненню.

Отже, у спірних правовідносинах перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч.1, п.2. ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Положеннями ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3).

Отже з огляду на правову природу пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03.09.2014 у справі №6-100цс14.

Таким чином, грошові вимоги ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" за період із 21.01.2018 по 20.01.2021 заявлені з пропуском строку позовної давності, який розпочав свій перебіг з 28.01.2010 (дня ухвалення Солом`янським районний судом м. Києва рішення у справі № 2-588, відповідно сплив 28.01.2011.

Крім того, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився.

Щодо визначення черговості задоволення грошових вимог ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК"

Згідно ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що вартість предмета застави, в тому числі і розмір вимог заставного кредитора, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника, визначаються у розмірі вартості предмета застави, який визначений між кредитором та боржником у договорі застави.

При цьому грошові вимоги ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" в сумі 2 580 983,16 грн., які виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту Кредитного договору №233-ф/07 від 25.07.2007 забезпечені іпотекою відповідно до Договору іпотеки (без оформлення заставної) від 25.07.2007 укладений між ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" та ОСОБА_1 посвідчений 25.07.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за 1898 (надалі - Договір іпотеки).

Відповідно до п. 1.1. Договору іпотеки, дійсний Договір іпотеки забезпечує всі вимоги Іпотекодержателя, як кредитора за умовами кредитного договору №233-ф/07 від 25.07.2007, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, який являється Позичальником за кредитним договором (далі - кредитний договір). За умовами кредитного Іпотекодавець зобов`язаний Іпотекодержателю не пізніше 24.07.2017 повернути кредит у розмірі 100 000,00 доларів США, наданий на споживчі потреби, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,3% річних в наступні строки: не пізніше 10 числа місяця, слідуючого за місяцем нарахування процентів, в останній день закінчення строку, на який надано кредит, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день, дострокового розірвання цього договору, а по простроченій заборгованості сплатити % в розмірі 13,3%, а також штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договорами, з врахуванням змін та доповнень до кредитного та цього договорів, якщо такі будуть прийняті. Крім того, дійсний договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, викладені в п.6.3. цього договору.

Пунктом 6.3. Договору іпотеки встановлено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, процентів, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом, кредитним чи цим договорами,- пеню, штраф), витрати пов`язані з пред`явленням вимоги за кредитним договором і зверненням стягнення та реалізації предмета іпотеки, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, а також інших збитків завданих порушенням умов кредитного договору або цього договору.

Таким чином, умовами Договору іпотеки встановлено, що іпотекою забезпечуються вимоги по тілу кредиту, процентам за користування кредитом, пені і штрафи та будь-які інші вимоги, які виникнуть в результаті порушення зобов`язань по договорам кредиту та іпотеки, у зв`язку з чим всі вимоги встановлені в рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2010 у справі №2-588 та відповідальність передбачена ч.2 ст.625 ЦК України у вигляді нарахованих 3 % річних є такими, що забезпечені заставою майна Боржника.

Абзацами 2-3 ч.2 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

При цьому, Заява ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" №501/288/2021 від 23.02.2021 з кредиторськими вимогами у справі №910/19806/20 не містить заяви даного кредитора про відмову повністю або частково від забезпечення по Кредитного договору №233-ф/07 від 25.07.2007 та не надано доказів, які підтверджують що вартість заставного майна є меншою ніж сума грошових зобов`язань ОСОБА_1 по вказаному договору.

В пунктах 106, 107 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 04.02.2021 у справі № 904/1360/19, зазначено, що відсутність у законі імперативної вимоги щодо оцінки предмета застави (іпотеки) як істотної умови договору пов`язана з тим, що майно (нерухомість), за загальним правилом, має свою вартість та певну цінність, яка не завжди відповідає дійсній вартості цього предмета як на час визначення розміру вимог, так і на момент реалізації майна задля задоволення вимог забезпеченого кредитора. Така оцінка є лише припущенням щодо реальної вартості майна, оскільки відповідна оцінка із часом може змінитися: або зростати або зменшуватися під впливом конкретних причин (коливання ринкових цін на нерухомість, знецінення майна, втрата ним своїх споживчих або ексклюзивних якостей тощо).

Водночас, аналіз норм КУзПБ свідчить, що в процедурі розпорядження майном на стадії формування реєстру кредиторів не передбачено будь-якої оцінки майна для визначення його вартості. Відповідно до ч.8 ст.45 КУзБП розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром. Лише у процедурі ліквідації до повноважень ліквідатора належить: визначення початкової вартості майна банкрута (частина перша статті 61 КУзБП); визначення початкової вартості продажу майна банкрута (частина перша статті 63 КУзБП); визначення початкової ціни як однієї з умов продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення) (ч.ч.1-2 ст.75 КУзБП).

Враховуючи викладене, грошові вимоги на суму 10.362.037,65 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо грошових вимог ГУ ДПС у м. Києві на суму 29.354, 38 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник є фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-УІ від 08.07.2010 року (надалі за цим текстом - "Закон") єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 4 ч. 1 ст.4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В заяві ГУ ДПС у м. Києві зазначало, що заборгованість виникла згідно:

- За 2017 рік: нарахування єдиного внеску №3964343 від 09.02.2018 року у розмірі 8 448,00 гривень.

За 1 квартал 2018 року: нарахування єдиного внеску №7335640 від 19.04.2018 року у розмірі 2 457,18 гривень.

- За 2 квартал 2018 року: нарахування єдиного внеску №8731040 від, 19.07.2018 року у розмір: 2 457,18 гривень.

- За 3 квартал 2018 року: нарахування єдиного внеску №10126701 від 10.10.2018 року у розмірі 2 457,18 гривень.

- За 4 квартал 2018 року: нарахування єдиного внеску №1422908 від 21.01.2019 року у розмірі 2 457,18 гривень.

- За 1 квартал 2019 року: нарахування єдиного внеску №4342404 від 19.04.2019 року у розмірі 2 754,18 гривень.

- За 2 квартал 2019 року: нарахування єдиного внеску №5821499 від 19.07.2019 року у розмірі 2 754,18 гривень.

- За 3 квартал 2019 року: нарахування єдиного внеску №7304719 від 21.10.2019 року у розмірі 2 754,18 гривень.

- За 4 квартал 2019 року: нарахування єдиного внеску №1419245 від 20.01.2020 року у розмірі 2 754,18 гривень.

- За 1 квартал 2020 року: нарахування єдиного внеску №2911596 від 21.04.2020 року у розмірі 2 078,12 гривень.

- За 2 квартал 2020 року: нарахування єдиного внеску №4410415 від 20.07.2020 року у розмірі 1 039,06 гривень.

- За 3 квартал 2020 року: нарахування єдиного внеску №5885253 від 19.10.2020 року у розмірі 3 178,12 гривень.

- За 4 квартал 2020 року: нарахування єдиного внеску №1437684 від 19.01.2021 року у розмірі 2 200,00 гривень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.1 Закону, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі за цим текстом - "ЄСВ") - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Звертаю увагу Суду, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду (надалі за цим текстом - "Верховний суд") у постанові від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19 зазначив, що відносини щодо адміністрування ЄСВ при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом було не врегульовано.

Верховний суд зазначив, що з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору ЄСВ законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

З метою формування єдиної правозастосовчої практики Верховний суд вважає за необхідне сформулювати правовий висновок, відповідно до якого особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати ЄСВ не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником ЄСВ за неї є її роботодавець, а мета збору ЄСВ досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

У вищезазначеній постанові Верховного суду у справі №160/3114/19, Верховний суд підсумував, що таким чином, оскільки єдиною метою збору ЄСВ є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону позивач є застрахованою особою, і ЄСВ за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога (2017 рік), нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період ЄСВ позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Також Верховний суд зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "СЕРКОВ ПРОТИ УКРАЇНИ" (заява №39766/05), "ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ" (заяви №23759/03 та №37943/06).

Відповідно до п.1, п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону, платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці (підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

З урахуванням сформованої Верховним судом практики, зокрема у справі № 160/3114/19, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" № 592-ІХ від 13.05.2020 року, ст. 4 Закону було доповнено ч. 6.

Відповідно до ч. 6 ст.4 Закону, особи, зазначені у п.4 і п. 5 ч. 1 цієї 4 Закону, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Суд звертає увагу, що у відповідності до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 01.06.2004 року (документ наявний в матеріалах справи №910/19806/20) боржник був офіційно працевлаштований:

З 14.02.2017 року по 23.03.2017 року боржник працював в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "РВС БАНК" (ідентифікаційний код: 39849797) на посаді радника голови правління.

З 15.08.2017 року по 22.01.2018 року боржник працював в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "МІСТО БАНК" (ідентифікаційний код: 20966466) на посаді начальника відділу фінансового моніторингу.

З 26.06.2018 року по 13.08.2018 року боржник працював в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (ідентифікаційний код: 21133352) на посаді начальника Управління фінансового моніторингу.

З 21.08.2018 року по 03.12.2018 року боржник працював в ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПОСТ ФІНАНС" (ідентифікаційний код: 38324133) на посаді провідного економіста департаменту фінансового моніторингу, а з 03.12.2018 по теперішній час переведений на посаду директора департаменту фінансового моніторингу в ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПОСТ ФІНАНС" (ідентифікаційний код: 38324133).

Отже, як вбачається з вищезазначеного, з 14.02.2017 року по 23.03.2017 рік, з 15.08.2017 року по 22.01.2018 рік, з 26.06.2018 року по 13.08.2018 рік та з 21.08.2018 року по теперішній час боржник був офіційно працевлаштований.

Боржником було повідомлено суд, що ЄСВ за в 2017, 2018. 2019, 2020 та 2021 роках нараховувалось і сплачувало:

В період з 14.02.2017 року по 23.03.2017 рік - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "РВС БАНК" (ідентифікаційний код: 39849797) за 1 місяць.

В період з 15.08.2017 року по 22.01.2018 рік - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "МІСТО БАНК" (ідентифікаційний код: 20966466) протягом 6 місяців.

В період з 26.06.2018 року по 13.08.2018 рік - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УНІВЕРСАЛ БАНК" (ідентифікаційний код: 21133352) протягом 2 місяців.

В період з 21.08.2018 року по теперішній час - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПОСТ ФІНАНС" (ідентифікаційний код: 38324133).

Відповідно до п.1 ч. 1 Закону, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

За змістом ч. 5 ст. 8 Закону, Єдиний внесок для платників, зазначених у ст.4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 (двадцять два) відсотки до визначеної ст.7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" №1801-VII від 21.12.2016 року, установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3 200,00 (три тисячі двісті) гривень.

Отже, мінімальний страховий внесок у 2017 році складав 3 200,00 * 22 % - 704,00 (сімсот чотири) гривень.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" №2246-VII від 07.12.2017 року, установлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3 723,00 (три тисячі сімсот двадцять три) гривень.

Отже, мінімальний страховий внесок у 2018 році складав 3 723,00 * 22 % = 819,06 (вісімсот дев`ятнадцять) гривень.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" № 2629-VII від 23.11.2018 року, установлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4 173,00 (чотири тисячі сто сімдесят три) гривень.

Отже, мінімальний страховий внесок у 2019 році складав 4 173,00 * 22 % = 918,06 (дев`ятсот вісімнадцять) гривень.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 294-ІХ від 14.11.2019 року, установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4 723,00 (чотири тисячі сімсот двадцять три) гривень, з 1 вересня - 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Отже, мінімальний страховий внесок у 2020 році складав з 1 січня: 4 723,00 * 22 % = 1 039,06 (дев`ятсот вісімнадцять) гривень, з 1 вересня: 5 000,00 * 22 % = 1 100,00 (одна тисяча сто) гривень.

Зважаючи на вищезазначене, не підлягають визнанню вимоги кредитора в розмірі:

За 2017 рік у розмірі: 704,00 (сімсот чотири) гривень * 7 місяців = 4 928,00 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять вісім) гривень.

За 2018 рік у розмірі: 819,06 (вісімсот дев`ятнадцять) гривень * 6 місяців = 4 914,36 (чотири тисячі дев`ятсот чотирнадцять) гривень.

За 2019 рік у розмірі: 918,06 (дев`ятсот вісімнадцять) гривень * 12 місяців = 11 016,72 (одинадцять тисяч шістнадцять) гривень.

За 2020 рік у розмірі: 2 078,12 + 1 039,06+ 3 178,12 + 2 200,00 = 8 495,30 (вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень.

Отже, вимоги кредитора до боржника в розмірі 29.354, 38 грн. є необґрунтованими та відхиляються судом.

Щодо грошових вимог акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на суму 180.127, 67 грн., суд зазначає наступне.

Грошові вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 виникли на підставі Кредитного договору №К2Н0RK23220405 від 29.03.2006 (надалі - Договір кредиту).

За умовами п.1.1. Договору кредиту Банк зобов`язується надати "Позичальнику" кредитні кошти, шляхом перерахування на відкритий рахунок у АКБ "Приватбанк" рахунок № НОМЕР_3 ТОВ "Сфера-СМ" на строк до 29.03.2007 включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 5 278,00 грн. (далі - Кредит) на наступні цілі: купівля ТНС, а також у розмірі 0 грн., на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3., 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми розрахованої від суми товару за винятком внесеного авансу, щомісяця в Період сплати у розмірі 1,39% від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11. даного договору. Періодом сплати вважати період з 21 по 25 число кожного місяця.

Пунктом 1.2. Кредитного договору встановлено, що для виконання даного договору Банк відкриває Позичальникові:

Рахунок НОМЕР_4 для зарахування коштів спрямованих на погашення заборгованості;

Кредитний рахунок НОМЕР_5 ;

Рахунок по відсотках НОМЕР_8;

Рахунок для обліку комісії винагороди НОМЕР_6 .

При цьому, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не надано документів первинного бухгалтерського обліку, зокрема виписок по вказаним рахункам, якими можуть бути підтверджені обставини наявної заборгованості ОСОБА_1 по Кредитному договору, в тому числі і заборгованість по процентам, комісіям та по тілу кредиту.

За приписами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують господарські операції та складені під час здійснення або після закінчення господарської операції.

Крім того, в Положенні про організацію операційної діяльності в банках України передбачено, що фінустанови зобов`язані зберігати на паперових або електронних носіях особові рахунки та виписки з них, які є підтвердженням виконаних за день операцій та призначаються для видачі або надсилання клієнту.

Згідно з Переліком типових документів касові, банківські документи, повідомлення банків і переказні вимоги та виписки банків віднесені до первинних документів.

Разом з тим, з наданої АТ КБ "ПРИВАТБАНК" виписки по рахунку № НОМЕР_7 з 29.03.2006 по 20.01.2021 вбачається, що станом на 20.01.2021 вихідний залишок Актив дорівнює 0, тобто відсутні розбіжності в активі та пасиві даної виписки.

Крім того, умовами Кредитного договору встановлено, що кінцевий строк повернення кредиту 29.03.2007 (включно).

Відповідно до Розрахунку заборгованості наданому АТ КБ "ПРИВАТБАНК" порушення зобов`язань по Кредитному договору зазначено 26.04.2006 відповідно з даної дати необхідно відраховувати початок порушення прав АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

За приписами ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати.

Відповідно до ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ст.267 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, трирічний строк для звернення АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до суду за захистом своїх прав, зокрема, щодо стягнення заборгованості, при умові її наявності по Кредитному договору № К2Н0RK23220405 від 29.03.2006 минув 26.04.2009.

Отже, вимоги кредитора до боржника в розмірі 180.127, 67 грн. є необґрунтованими та відхиляються судом.

Враховуючи вищевикладене, є всі необхідні підстави для закінчення попереднього засідання.

Керуючись ст. ст. 45, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Визнати кредиторами у справі № 910/19806/20 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про неплатоспроможність:

- акціонерне товариство "Укргазбанк" на суму 2.817.150,79 грн., з яких: 2.812.610, 79 грн. - як такі, що забезпечені заставою;

- ГУ ДПС у м. Києві на суму 8.423, 96 грн. - вимоги першої черги задоволення.

2.Відмовити у визнанні кредиторами до боржника:

- акціонерному товариству комерційному банку "Укргазбанк" на суму 10.362.037,65 грн.;

- ГУ ДПС у м. Києві на суму 29.354, 38 грн.;

- акціонерному товариству Комерційному банку "Приватбанк" на суму 180.127, 67 грн.

3.Затвердити реєстр вимог кредиторів на загальну суму 2.825.574,75 грн.

4.Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 25.05.2021.

5.Керуючому реструктуризацією боргів боржника в строк до 30.05.2021 подати до Господарського суду м. Києва план реструктуризації боргів боржника.

6.Визначити дату проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 15.06.2021 о 10:00 год. Засідання відбудеться у приміщені господарського суду м. Києва в залі судових засідань № 7 (корпус Б).

7.Ухвала набрала чинності негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя М.В. Пасько

Повний текст ухвали складено 11.05.2021.