ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2021 справа № 914/553/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Товуз вино, м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Городник Уляни Богданівни, м. Львів

про стягнення заборгованості у розмірі 143 592, 17 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники сторін: не з`явилися

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/553/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Товуз вино до Фізичної особи-підприємця Городник Уляни Богданівни про стягнення заборгованості у розмірі 143 592, 17 грн.

Ухвалою суду від 09.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 05.04.2021.

Судове засідання, яке було призначене на 05.04.2021, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді П.Т. Манюка з 31.03.2021 на лікарняному.

Ухвалою суду від 19.04.2021 розгляд справи призначено на 06.05.2021, у зв`язку з виходом судді П.Т. Манюка з лікарняного.

В судове засідання, 06.05.2021, представник позивача не з`явився, на електронну адресу суду 05.05.2021 надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, оскільки він братиме участь в іншому судовому засіданні.

Представник відповідача в судові засідання не з`явився, на адресу суду поштовий конверт, який був скерований відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, не повертався, відтак суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про дату та час судових засідань.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, суд вбачає наявність підстав для розгляду справи по суті та прийняття рішення, при цьому, згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю Товуз вино (надалі позивач, постачальник) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Городник Уляни Богданівни (надалі відповідач, покупець) про стягнення заборгованості у розмірі 143 592, 17 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 18.09.2020 між сторонами у справі було укладено договір поставки продукції № 1809-01 (надалі договір). Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується постачати і передавати у власність покупця алкогольну продукцію та інші товари, в подальшому «продукція», належної якості та разом із товаросупровідною документацією, а покупець зобов`язаний приймати продукцію у власність та своєчасно здійснювати оплату в строки та в порядку, що передбачені умовами цього договору.

Відповідно до умов договору поставки позивач поставив на користь відповідача продукти харчування (товари), наступними партіями: 21.09.2020 на суму 47 735, 05 грн, 22.09.2020 на суму 28 559, 88 грн, 22.10.2020 на суму 3 538, 38 грн, 17.11.2020 на суму 37 694, 80 грн, 17.12.2020 на суму 25 709, 02 грн та 01.02.2021 на суму 10 000, 01 грн. Всього поставлено товару на суму 185 086,14 грн. Проте, відповідач в порушення умов договору оплату за отриманий товар здійснив частково в розмірі 47 387, 38 грн, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 137 698,76 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Крім стягнення основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 2 851, 45 грн пені та на підставі ст. 625 ЦК України 1 054, 00 грн 3% річних і 1 996, 96 грн інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Відповідач явки представника в судове засідання не забезпечив, відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не представив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновків про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з таких мотивів.

Згідно з ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, 18.09.2020 між сторонами у справі було укладено договір поставки продукції № 1809-01, відповідно до п. 1.1 якого, постачальник зобов`язується постачати і передавати у власність покупця алкогольну продукцію та інші товари, в подальшому «продукція», належної якості та разом із товаросупровідною документацією, а покупець зобов`язаний приймати продукцію у власність та своєчасно здійснювати оплату в строки та в порядку, що передбачені умовами цього договору.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 4.1 договору, покупець здійснює оплату замовленої партії продукції на умовах післяплати у розмірі 100 % від вартості партії продукції зазначеної в накладній протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару та товаросупровідної документації від постачальника, шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 3.8. договору, датою поставки продукції вважається день, в який продукція фактично передана від постачальника до покупця (одержувача) в місці призначення, яке визначене в замовленні, в належній якості та кількості та з необхідним пакетом документів, до якого входять:

- видаткова накладна;

- інформація про продукцію, передбачена ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» (дозвільна документація (ліцензії, декларації), документи, що підтверджують якість та безпечність продукції (сертифікат або паспорт якості виробника), технічна, експлуатаційна, гарантійна документація тощо).

Відповідно до умов договору поставки позивач поставив на користь відповідача продукти харчування (товари), наступними партіями:

- 21.09.2020 накладна № 1314 на суму 47 735, 05 грн;

- 22.09.2020 накладна № 1318 на суму 28 559, 88 грн;

- 22.10.2020 накладна № 1579 на суму 35 387, 38 грн;

- 17.11.2020 накладна № 1779 на суму 37 694, 80 грн;

- 17.12.2020 накладна № 2009 на суму 25 709, 02 грн;

- 01.02.2021 накладна № 343 на суму 10 000, 01 грн.

Всього поставлено товару на суму 185 086,14 грн.

Проте, відповідач в порушення умов договору оплату за отриманий товар, здійснював в наступному розмірі та порядку: 10.11.2020 оплата в розмірі 10 000, 00 грн; 23.11.2020 оплата в розмірі 10 000, 00 грн; 14.12.2020 оплата в розмірі 10 000, 00 грн; 14.12.2020 оплата в розмірі 5 387, 38 грн; 06.01.2021 оплата в розмірі 12 000,00 грн. Всього внесено оплати за договором в загальному розмірі 47 387, 38 грн.

Таким чином, станом на 22.02.2021 року у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 137 698,76 грн.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач в судове засідання не з`явився, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не представив.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає основна заборгованість в розмірі 137 698, 76 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов`язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Відповідно до пункту 7.3. договору, за прострочення оплати товару покупець сплачує штрафну пеню в розмірі 5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Проте, за приписами ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд вважає, що вказані нарахування проведено з урахуванням вимог чинного законодавства, зокрема ст. 343 ГК України та ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, а нарахована сума пені в розмірі 2 851, 45 грн є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем при поданні позовної заяви заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 1 996, 96 грн та 3% річних в розмірі 1 045, 00 грн. Здійснивши перевірку розміру нарахованих інфляційних втрат та 3% річних, суд вважає, що вони розраховані вірно, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Городник Уляни Богданівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товуз вино (03049, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 15, ) суму в розмірі 145 862, 17 грн, з яких:

- 137 698, 76 грн заборгованості;

- 1 996, 96 грн інфляційних втрат;

- 1 045, 00 грн 3% річних;

- 2 851, 45 грн пені;

- 2 270, 00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 12 травня 2021 року.

Суддя П.Т. Манюк