ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 рокуСправа № 912/4105/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012), в інтересах держави, в особі:

Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168);

Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький (пров. Училищний, 8, м. Кропивницький, 25006);

Військової частини НОМЕР_1 (смт Лісове, Олександрівський район, Кіровоградська область, 27346)

до Державного підприємства "Олександрівське лісове господарство" (вул. Магістральна, 4, смт Олександрівка, Кіровоградська область, 27300)

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

секретар судового засідання Безчасна Н.Г.

представники сторін:

від прокуратури - Бескровний М.О. ( в режимі відеоконферецзв`язку);

від позивача 1 - Вологжаніна О.Д. наказ 352 від 19.02.2020;

від позивача 2 - Полонець О.А. наказ № 50 від 04.03.19 , довіреність № 22 від 05.01.21 самопредставництво;

від позивача 3 - Піддубний О.В., витяг із наказу №706 від 11.08.20;

від відповідача - Сторчоус О.В., довіреність № б/н від 06.01.21;

від відповідача - Попов В.С., довіреність № 14-11/169 від 21.05.20 самопредставництво;

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, в інтересах держави, в особі позивачів: Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький та Військової частини НОМЕР_1 до Державного підприємства "Олександрівське лісове господарство" про зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загальною площею 48,5586 га, згідно з висновком експерта від 19.03.2020 № 595/596/19-27 за результатами проведення земельно-технічної експертизи, складеного Кропивницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції, шляхом її повернення законному користувачу - Міністерству оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький та Військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що всупереч положенням Земельного та Лісового кодексів України, Закону України "Про використання земель оборони" частина земельної ділянки, наданої у постійне користування КЕВ м. Кропивницький для розміщення військової частини А 0981 в межах території Михайлівської сільської ради, площа якої згідно з висновком земельно-технічної експертизи складає 48,5586 га, фактично перебуває в користуванні Державного підприємства "Олександрівське лісове господарство".

Ухвалою від 28.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.01.2021 об 11:00.

20.01.2021 від відповідача надійшов відзив, у якому заперечено проти позовних вимог та зазначено, що висновок експерта від 19.03.2020 № 595/596/19-27 складений з порушення порядку складення, а тому не може бути належним доказом у справі, а до позову прокурором надано не всі матеріали із землеустрою. Також зазначає, що Державний акт на право постійного користування землею серії І-КР №002202 не зареєстрований в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею. Крім того, відповідач зазначає, що не наділений повноваженням на розпорядження землями лісового фонду.

25.01.2021 від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

26.01.2021 від прокурора надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що Державний акт на право постійного користування землею серії І-КР №002202 зареєстрований 15.03.1999. Висновок експерта відповідає вимогам чинного законодавства України. Також, прокурор зазначив, що спірна земельна ділянка не належить до земель Державного лісового фонду, а перебуває у постійному користуванні військової частини.

04.02.2021 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому, крім раніше викладених доводів, зазначено, що прокурором заявляються вимоги, які не можуть бути виконанні при виконанні рішення суду та спірна земельна ділянка на даний час перебуває у користуванні Військової частини НОМЕР_1 .

16.02.2021 та 02.03.2021 від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький надійшла заява, в якій повідомлено суд про отримання листа прокурора №15/1-3730 вих.-20 від 02.01.2020.

26.01.2021, 16.02.2021 в підготовчому засіданні оголошувалися перерви до 02.03.2021.

Ухвалою суду від 02.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.03.2021.

09.03.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання №02-21/100 від 02.03.2021 про відкладення підготовчого засідання, яке призначено на 02.03.2021. Оскільки, клопотання про відкладення підготовчого засідання надійшло після його проведення 02.03.2021, суд його не розглядає.

24.03.2021 від відповідача надійшли:

- клопотання від 22.03.2021 про надання оригіналів доказів для огляду, а саме: висновку експерта від 19.03.2020 №595/596/19-27, оскільки до позову надана копія вказаного висновку, яка не завірена належним чином, що ставить під сумнів справжність висновку;

- клопотання про виклик експерта у судове засідання Шевченко І.І., яка склала висновок експерта від 19.03.2020 №595/596/19-27 для надання пояснень;

- доповнення від 22.03.2021 до заперечення відповідача.

Ухвалою від 24.03.2021 господарський суд доповнення до заперечення від 22.03.2021 Державного підприємства "Олександрівське лісове господарство" разом з довідкою №02-19/131 від 22.03.2021 повернув без розгляду. Відмовив в задоволенні клопотань від 22.03.2021 Державного підприємства "Олександрівське лісове господарство" про виклик експерта в судове засідання та про надання оригіналів доказів. Оголосив перерву в судовому засіданні у справі до 07.04.2021.

07.04.2021 до суду від позивача надійшла заява по суті справи із заявою про поновлення процесуального строку на подання такої заяви, яка судом задоволена. У наданій заяві по суті справи позивач заперечує проти позовних вимог та додатково зазначає, що право позивачів не порушене, перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою відповідач не чинить. Крім того, зазначено, що спірна земельна ділянка не сформована як об`єкт цивільних прав, що виключає наявність речових прав на неї. Крім того, прокурор визначив некоректний спосіб захисту порушення прав.

07.04.2021 та 20.04.2021 в засіданні оголошувалися перерви.

20.04.2021 від прокурора надійшли заперечення.

В судовому засіданні представником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький подане клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, яке судом задоволено.

Прокурор та представники позивачів підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представники відповідача позов заперечили повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представників учасників справи, суд встановив таке.

Відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України у випадках, передбачених законом, на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді.

Ці повноваження прокурора закріплені також ст. 53 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до яких підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (РЖ V. Ргапсе) від 31.03.2005, заява № 61517/00, п. 27).

Водночас Європейський Суд з прав людини також звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, п. 35) Європейський Суд з прав людини висловив таку думку: "сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

Враховуючи зазначене, можна дійти висновку, що наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Так, ст. 3 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оборону України" Міністерство оборони України як центральний орган виконавчої влади забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань. Здійснює управління переданим Міністерству оборони України військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Як центральний орган виконавчої влади Міністерство оборони України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Пунктами 23, 28 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого Наказом Міністра оборони України №483 від 22.12.1997, встановлено, що відповідальність за цільове використання земель, наданих для потреб Збройних Сил України, та відомчий контроль за їх використанням і охороною покладається, зокрема, на безпосереднього землекористувача і органи квартирно-експлуатаційної служби.

У спірних правовідносинах відповідні функції покладені на військову частину А 0981 (безпосередній землекористувач) та Квартирно-експлуатаційний відділ міста Кропивницький (далі за текстом - КЕВ м. Кропивницький).

Відповідно до ст. 77 Земельного кодексу України (далі за текстом - ЗК України) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Статтею 14 Закону України "Про Збройні Сили України" унормовано, що земля, закріплена за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління.

Земельні ділянки, які належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони" (ст. 20 ЗК України).

Згідно зі ст. 101 Лісового кодексу України (далі за текстом - ЛК України) ліси, розташовані на землях оборони, призначені для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до закону.

Охорона, захист, використання та відтворення лісів на землях оборони проводяться спеціалізованими лісогосподарськими підрозділами з урахуванням режиму цих територій в порядку, встановленому Законом України "Про використання земель оборони", цим Кодексом та іншими актами законодавства.

Отже, незаконне використання іншими особами земель оборони порушує майнові інтереси держави у сфері земельних відносин, впливаючи при цьому на рівень матеріально-технічного забезпечення, бойової готовності та боєздатності Збройних Сил України, внаслідок чого порушуються інтереси держави щодо забезпечення національної безпеки українського суспільства та завдається шкода економічним інтересам держави.

На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону повідомлено суб`єкт владних повноважень - Міністерство оборони України (далі за текстом - МО України) про необхідність представництва військовою прокуратурою інтересів держави в особі МО України та КЕВ м. Кропивницький у формі звернення до суду з цим позовом та участі в його розгляді, що підтверджується листом №15/1-3730 вих-20 від 02.11.2020 (а.с. 50).

Водночас порушення вимог "Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України", затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.12.2016 № 744, МО України, знаючи про порушення інтересів держави та маючи повноваження для їх захисту, до суду з відповідним позовом у розумний строк не звернулося.

З огляду на викладене та враховуючи, що незаконне використання іншими особами земель оборони, завдає шкоди майновим правам держави в особі МО України, наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави у формі звернення до суду з цим позовом та участі в його розгляді.

Висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах щодо повноважень прокурора на представництво інтересів держави в суді та їх підтвердження викладено також: у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Відповідно до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії І-КР № 002202, виданого на підставі рішення сесії Олександрійської районної Ради народних депутатів від 29.12.1998 №80, у постійному користуванні КЕВ м. Кропивницький для розміщення військової частини А 0981 перебуває земельна ділянка загальною площею 2000 га в межах території Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області.

Відтак, згідно зі ст. 77, 78, 84 ЗК України, ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України", ст. 1, 2 Закону України "Про використання земель оборони", вищевказані землі відносяться за формою власності - до державної власності, за цільовим призначенням - до земель оборони та перебувають на відповідному обліку в органах квартирно-експлуатаційної служби ЗС України.

Розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 17.10.2017 №510-р надано згоду КЕВ м. Кропивницький на відновлення меж указаної земельної ділянки площею 2000 га для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України.

У ході виготовлення на виконання вказаного розпорядження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) встановлено, що частина земельної ділянки, наданої у постійне користування КЕВ м. Кропивницький, усупереч вимог діючого земельного та лісового законодавства використовується Державним підприємством "Олександрівське лісове господарство" (далі за текстом - ДП "Олександрівський лісгосп").

Вказаний факт прокурор підтверджує висновком експерта № 595/596/19-27 від 19.03.2020 за результатами проведення земельної-технічої експертизи, виконаної відповідно до ухвали від 21.01.2019 Кіровського районного суду міста Кіровограда слідчого судді Галагана О.В. щодо призначення земельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000118 на підставі клопотання прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України Колєсніченко А.О.

Вказаним висновком встановлено:

1. Згідно з фактичним користуванням встановлено, що частина земельної ділянки, яка згідно з правовстановлюючою та технічною документацією з землеустрою надана в постійне користування КЕВ міста Кропивницький для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України перебуває в користуванні ДП "Олександрівське лісове господарство".

2. Фактична площа, яка перебуває у користуванні Квартирно-експлуатаційного відділу міста Кропивницького для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України, яка розташована на території Михайлівської сільської ради в Олександрівському районі Кіровоградської області складає 1951,4414га, що на 48,5586 га менше ніж зазначено в Державному акті на право постійного користування землею І-КР № 002202, згідно з яким Олександрівською районною Радою Кіровоградської області надавалося 2000 га землі на підставі рішення сесії Олександрівської районної Ради від 29.12.1998 № 80 для розміщення військової частини № А0981 Кіровоград 25.

3. Фактичний порядок користування земельною ділянкою, що перебуває в користуванні Квартирно-експлуатаційного відділу міста Кропивницького для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України, яка розташована на території Михайлівської сільської ради в Олександрівському районі Кіровоградської області, не відповідає правовстановлюючим документам та вимогам нормативно-правовим актам з питань землеустрою та землекористування, а саме Державному акту на право постійного користування землею 1-КР № 002202 та технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Квартирно-експлуатаційному відділу міста Кропивницький для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України (код КВЦПЗ J 15.01) загальною площею 2000,0000 га за адресою: Кіровоградська область, Олександрівський район на території Михайлівської сільської ради, яка була виготовлена на підставі Розпорядження Голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 17.10.2017 №510-р.

4. Має місце накладання між земельними ділянками, які належать ДП Олександрівський лісгосп та КЕВ міста Кропивницький, а саме було встановлено, що частина земельної ділянки, яка згідно з правовстановлюючою та технічною документацією з землеустрою надана в постійне користування КЕВ міста Кропивницький для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України зазначена на планшетах №5 та №6 Лісовпорядкування ДП "Олександрівський лісгосп" Червоно-Нерубаївське лісництво станом на 2009 рік.

5. План меж земельної ділянки, яка надана в постійне користування КЕВ міста Кропивницький для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України на території Михайлівської сільської ради в Олександрівському районі Кіровоградської області з зазначенням площі накладання наведено в додатку 1.

Також, судом встановлено, що згідно з листом № 02-21/251 від 26.04.2018 ДП Олександрівський лісгосп повідомив КЕВ міста Кропивницький про відмову у погодженні меж спірної земельної ділянки та підписані акта приймання-передачі межових знаків через відсутність повноважень.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позов прокурора.

За приписами ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Види речових прав на чуже майно визначені ст. 395 Цивільного кодексу України, в якій також передбачено, що законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

За змістом ст. 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17.

Умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має чітко та конкретно визначитися дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця).

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 926/3881/17.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/1279/17, від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17.

Проте, господарським судом установлено, що за відповідачем, як юридичною особою, на спірній земельній ділянці не зареєстровано будь-якого нерухомого майна. Доказів наявності іншого майна (тимчасових споруд, загороджень, тощо), які би належали відповідачу, матеріали справи не містять та прокурор і позивачі на них не посилаються.

Відповідачем спірна земельна ділянка не використовується, вирубка чи інші лісогосподарські заходи не проводяться (а.с. 175).

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій справі, оскільки позивачами не доведено, яким саме чином відповідач чинить їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою. При цьому, суд зазначає, що у позові не визначені чітко та конкретно дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця), а тому сформульовані таким чином позовні вимоги, а саме про зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загальною площею 48,5586 га, згідно з висновком експерта від 19.03.2020 № 595/596/19-27 за результатами проведення земельно-технічної експертизи, складеного Кропивницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції, неможливо виконати в примусовому порядку, що не призведе до поновлення прав позивачів.

Суд критично оцінює висловлене в судовому засіданні твердження прокурора та позивачів про порушення прав власника спірної земельної ділянки відповідачем шляхом відмови у погодженні меж спірної земельної ділянки та підписані акта приймання-передачі межових знаків, оскільки вказана відмова ніяким чином не перешкоджає Військовій частині НОМЕР_1 встановити межові знаки, із зазначення в акті приймання-передачі межових знаків про відмову відповідача у погодженні меж земельної ділянки.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові №545/1149/17 від 12.02.2020, де зазначено про таке, - "згідно з положеннями ст. 55 Закону № 858-IV установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція № 376).

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається в акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому ст. 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт.

Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах)) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів".

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18).

Стосовно тверджень відповідача про недоведеність права користування спірною земельною ділянкою Військової частини НОМЕР_1 Державним актом на право постійного користування землею серії І-КР №002202 у зв`язку із відсутністю його реєстрації, суд погоджується з доводами прокурора про безпідставність таких тверджень враховуючи таке.

Відповідно до п. 2.5. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 №28 (в редакції на час видачі державного акту серії І-КР № 002202) державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею складаються у двох примірниках, підписуються головою відповідної місцевої Ради народних депутатів і скріплюються гербовою печаткою.

Другий примірники державних актів і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у тих органах, що здійснювали їх видачу і реєстрацію (п. 4.2. наведеної Інструкції).

З долученої до позову копії Розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 17.10.2017 №510-р вбачається, що державний акт серії І-КР № 002202 зареєстрований 15.03.1999.

Отже, відсутність в наданій копії примірника державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії І-КР № 002202 відмітки про його реєстрацію не свідчить про те, що така реєстрація фактично не проведена.

Відтак, копія державного акта серії І-КР № 002202 та Розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 17.10.2017 № 510-р є належними та допустимими доказами перебування у постійному користуванні КЕВ м. Кропивницький для розміщення військової частини А 0981 земельної ділянки загальною площею 2000 га в межах території Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області.

Доводи відповідача про відсутність речового права у Військової частини НОМЕР_1 на спірну земельну ділянку у зв`язку із відсутністю сформованої земельної ділянки з присвоєнням відповідного кадастрового номеру, не приймаються судом до уваги, оскільки Законом України від 07.07.2011 №3613-VI "Про державний земельний кадастр" (набув чинності 01.01.2013 за деякими виключеннями) Земельний кодекс України доповнено ст. 79-1, яка визначає загальні засади формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. За змістом ч. І, 3, 4, 7 вказаної статті формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї по Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі: земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера: винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Водночас, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року (державний акт серії 1-КР №002202 зареєстрований 15.03.1999). вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Отже, у зв`язку зі зміною земельного законодавства наведеними Прикінцевими та перехідними положеннями згаданого законодавчого акта, які в цілому набрали чинності 01.01.2013, урегульовано особливий механізм оформлення земельних ділянок, речові права на які у встановленому порядку набуто до 2004 року, з метою здійснення державної реєстрації та обліку таких земельних ділянок, а також речових прав на них.

Таким чином, земельна ділянка загальною площею 2000 га в межах території Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, яка відповідно до Державного акта серії І-КР №002202, Розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 17.10.2017 № 510-р перебуває у постійному користуванні КЕВ м. Кропивницький для розміщення військової частини НОМЕР_1 є сформованою.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № №910/21404/17.

Стосовно інших аргументів та доводів учасників справи суд зазначає таке.

Відповідно до п. 23 Рішення ЄСПЛ "Пронін проти України" суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за прокурором.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень одночасно з врученням (надсиланням/видачею) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Керівнику Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012), Міністерству оборони України (пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168), Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кропивницький (пров. Училищний, 8, м. Кропивницький, 25006), Військовій частині НОМЕР_1 (смт Лісове, Олександрівський район, Кіровоградська область, 27346), Державному підприємству "Олександрівське лісове господарство" (вул. Магістральна, 4, смт Олександрівка, Кіровоградська область, 27300), Кіровоградській обласній прокуратурі.

Повне рішення складено 05.05.2021.

Суддя М.С. Глушков