РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 м. КиївСправа № 924/63/21

За позовом: фізичної особи-підприємця ПОБЕРЕЖНЯК ІННИ МИХАЙЛІВНИ;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "МСУ-2";

про: стягнення 46.082,45 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Фізична особа-підприємець ПОБЕРЕЖНЯК ІННА МИХАЙЛІВНА (далі - позивач) звернулася до господарського суду Хмельницької області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "МСУ-2" (далі - відповідач) про стягнення 46.082,45 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання послуг від 15.11.2018 № 15/11/18, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості в сумі 46.082,45 грн., з яких: 39.220,00 грн. - основна заборгованість та 6.862,45 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 15.02.2021 № 924/63/21 вказану позовну заяву передано на розгляд до господарського суду м. Києва з підстав місцезнаходження відповідача у м. Києві.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 924/63/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв`язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір про надання послуг від 15.11.2018 № 15/11/18 (далі - Договір), відповідно до предмету якого, зокрема, позивач в порядку та на умовах визначених цим договором, на підставі поданої відповідачем заявки (замовлення), що є невід`ємною частиною договору зобов`язується надати послуги з організації фуршетного харчування для його працівників, а відповідач зобов`язується прийняти і оплатити ці послуги (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.4.1 Договору визначено, що відповідач зобов`язаний щомісячно проводити із позивачем розрахунки за цим договором відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) у строк до 5-го числа з дати підписання сторонами такого акту.

Положеннями пункту 7.3.3 Договору передбачено, що у випадку допущеної з вини відповідача прострочки в оплаті платежів, відповідач на вимогу позивача сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу за дні прострочення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги за Договором на загальну суму 39.220,00 грн. Наведена фактична обставина підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 01.12.2019 № б/н в період з 01.01.2019 по 30.11.2019.

Проте, відповідачем здійснено погашення вказаної заборгованості, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 39.220,00 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 6.862,45 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем за Договором на суму 39.220,00 грн. підтверджена первинним документом, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості підлягає задоволенню повністю в сумі 39.220,00 грн.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені за порушення грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання за Договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов`язання мало бути виконано, а також виходячи з припису ч. 6 ст. 232 ГК України, пеня нараховується за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Враховуючи дату підписання акту звірки взаєморозрахунків (01.12.2019) та положення пункту 4.4.1 Договору, останнім днем строку виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором є 06.12.2019, а першим днем прострочення виконання такого зобов`язання є 09.12.2019 (07.12.2019 та 08.12.2019 - вихідні дні).

Таким чином, строк нарахування пені за прострочення грошового зобов`язання відповідача почався з 09.12.2019 та закінчився 07.06.2020, тобто, 182 дні.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, визнав його арифметично невірним.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені підлягає задоволенню в сумі 4.214,87 грн. за розрахунком позивача, враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 ГК України.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "МСУ-2" (Україна, 03148, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЖМЕРИНСЬКА, будинок 22, ідентифікаційний код: 39221498) на користь фізичної особи-підприємця ПОБЕРЕЖНЯК ІННИ МИХАЙЛІВНИ ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) основну заборгованість в сумі 39.220 (тридцять дев`ять тисяч двісті двадцять) грн. 00 коп., пеню в сумі 4.214 (чотири тисячі двісті чотирнадцять) грн. 87 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац