номер провадження справи 18/25/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021 справа № 908/304/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/304/21

за позовом фермерського господарства Бабич (71740, Запорізька область, Токмацький район, с. Покровське, вул. Антипенка, 126)

до відповідача фермерського господарства Лісник-М (70500, Запорізька область, Оріхівський район, вул. Лесі Українки, 45, кв. 56)

про стягнення 150000,00 грн.,

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Заявлено позовні вимоги про стягнення з фермерського господарства Лісник-М 150000,00 грн. В обґрунтування зобов`язань позивач посилався на ст.ст. 175, 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги вмотивовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) № 3 від 21.04.2020. Позивач зазначив, що в порушення п. 3.1 договору, відповідач на його вимогу фінансову поворотну допомогу в розмірі 150000,00 грн. не повернув, тому наявні підстави для її стягнення у судовому порядку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст.ст. 175, 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2021 справу № 908/304/21 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №908/304/21; присвоєно справі номер провадження 18/25/21; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання; встановлено відповідачу строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 05.03.2021. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов, але не пізніше 10.03.2021.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштової кореспонденції повноважному представнику позивача 13.02.2021 та відповідачу 18.02.2021.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами

Щодо строку розгляду справи по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Провадження у даній справі відкрито 10.02.2021. Отже, суд мав розпочати розгляд справи по суті після 10.03.2021 та закінчити 12.04.2021.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалася і наразі не припинена.

З 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), яким внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

За період дії карантину звернень щодо необхідності реалізації своїх прав у більш тривалий строк від учасників справи не надходило.

Оскільки карантинні заходи в Україні не скасовані, з метою недопущення безпідставного затягування строку розгляду справи, враховуючи те, що сторонам надана можливість подати свої процесуальні заяви, навести доводи та заперечення суду з урахуванням строку дії карантину, зважаючи на знаходження судді-доповідача у справі Левкут В.В. на лікарняному з 16.03.2021 по 02.04.2021 та з 19.04.2021 по 07.05.2021 у відпустці, суд ухвалив розпочати розгляд справи по суті та прийняти рішення у справі 11.05.2021 за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, без повідомлення (участі) у судовому засіданні представників позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Фермерським господарством Бабич (Позикодавцем, позивачем у справі) та фермерським господарством Лісник-М (Позичальником, відповідачем у справі) 21.04.2020 укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) № 3 (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору Позикодавець надає Позичальнику грошові кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги у розмірі передбаченому в п. 2.1 цього договору, а Позичальник зобов`язується повернути надану фінансову допомогу в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

За визначенням п. 2.1 Договору, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України у розмірі 150000,00 грн.

Поворотна фінансова допомога надається Позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування коштами не стягується (п. 2.2 Договору).

Пунктом 2.7 Договору визначено, що поворотна фінансова допомога надається Позичальнику на строк, не більше ніж триста шістдесят п`ять днів, а саме до 21 квітня 2021 року.

Згідно із п. 3.1 Договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню на вимогу Позикодавця, але не пізніше сплину останнього дня строку визначеного в п. 2.7 цього договору.

Відповідно до п. 8.1 Договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань за договором. Договір може бути розірвано за домовленістю сторін або за рішенням суду. .

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору платіжним дорученням № 33 від 21.04.2020 перераховано на розрахунковий рахунок відповідача суму 150000,00 грн. поворотної фінансової допомоги.

Позивачем 05.12.2020 направлено на адресу відповідача вимогу за вих. № 2/12 про необхідність повернути фінансову допомогу повному обсязі у 10-денний термін з дня отримання цієї вимоги. Вимога отримана головою ФГЛісник-М 13.12.2020, про що свідчить його підпис на вимозі.

Станом на момент звернення позивача з позовом фінансову допомогу відповідачем не повернуто.

Невиконання відповідачем зобов`язання щодо повернення поворотної фінансової допомоги на вимогу позивача стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1049 ЦК України встановлений обов`язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Як вбачається з копії платіжного доручення № 3 від 21.04.2020, позивач на виконання своїх договірних зобов`язань перерахував відповідачу поворотну фінансову допомогу в сумі 150000,00 грн.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до умов Договору відповідач повинен був повернуту суму фінансової допомоги на вимогу позивача. В порушення умов п. 3.1 Договору, відповідач після отримання вимоги позивача про необхідність повернення фінансової допомоги отримані від позивача грошові кошти не повернув.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт неповернення відповідачем поворотної фінансової допомоги після отримання від позивача вимоги про її повернення суд визнав доведеним. Доказів її повернення відповідачем суду не надано.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд визнав правомірними позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 150000,00 грн. поворотної фінансової допомоги і задовольняє їх в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 74 ГПК України і не надав суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов`язань щодо повернення отриманої від позивача поворотної фінансової допомоги, як то передбачено умовами договору.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фермерського господарства Лісник-М (70500, Запорізька область, Оріхівський район, вул. Лесі Українки, 45, кв. 56; ідентифікаційний код 22121394) на користь фермерського господарства Бабич (71740, Запорізька область, Токмацький район, с. Покровське, вул. Антипенка, 126; ідентифікаційний код 13624529) 150000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) поворотної фінансової допомоги та 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 13.05.2021.

Суддя В.В. Левкут