ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" травня 2021 р., м. Київ Справа № 911/3426/20

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф., перевіривши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Гравел" у справі № 911/3426/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гравел" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Черняховського, буд. 23 Б, квартира 180, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільський комбікормовий завод" (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна, буд. 46, ) про стягнення боргу та пені,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гравел" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільський комбікормовий завод" про стягнення боргу та пені.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.04.2021 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільський комбікормовий завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гравел" 257152,00 грн боргу та 30242,57 грн пені за Договором поставки кукурудзи №39/2020/БКЗ від 15.05.2020, 455948,00 грн боргу та 10640,53 грн пені за Договором поставки пшениці №40/2020/БКЗ від 27.05.2020, а також 11203,64 грн судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 2 цієї ж статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відтак, до Господарського суду Київської області надійшло клопотання позивача б/н від 29.04.2021 про долучення доказів про розмір судових витрат та прийняття додаткового рішення.

Статтею 221 ГПК України визначено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Із правового контексту вищенаведених норм слідує, що кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому, за наведеними положеннями статті 124 зазначеного Кодексу особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.

Вказані положення забезпечують дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, та крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення по справі) здійснювати розподіл судових витрат.

Таким чином, виходячи із змісту вищенаведених норм процесуального закону в їх сукупності слід дійти висновку, що законодавцем передбачено процедуру, яка дозволяє розгляд питання про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги стороні спору винести поза межі розгляду справи по суті.

Суд констатує, що додаткове рішення з підстав визначених в абз. 2 ч 8 ст. 129 ГПК України може бути прийняте судом лише у випадку дотримання учасником процесу вимог процесуального закону щодо форми та порядку подання відповідної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем разом з позовною заявою подавався попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, який містить позиції щодо імовірного виконання робіт адвокатом, що не підтверджується будь-якими доказами.

Разом з тим до закінчення судових дебатів письмових заяв від позивача про намір відшкодувати понесені судові витрати на правничу допомогу після постановлення рішення по суті спору до суду не надходило.

Під час розгляду справи по суті позивач вказаних доказів суду не надав, як і не надав письмової заяви в порядку абз. 2 ч 8 ст. 129 ГПК України, якою б у визначеній судом формі повідомив суд та інших учасників процесу про зміну періоду подання відповідних доказів, що в свою чергу надавало б суду правові підстави для прийняття додаткового рішення у справі в частині розподілу судових у вигляді витрат на правову допомогу понесених позивачем.

Суд звертає увагу відповідача, що в ухвалі про відкриття провадження у справі від 20.11.2020 в пункті 4 резолютивної частини суд повідомляв сторін про те, що в силу положень ч. 2 ст. 169 ГПК України суд встановлює письмову форму для всіх заяв та клопотань, що будуть подаватись у даній справі, у зв`язку з чим заява у порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України повинна була бути подана в письмовій формі до закінчення судових дебатів, чого позивачем зроблено не було.

Відтак, враховуючи вищевикладене, позивачем не дотримано вимог щодо строку подання доказів понесених витрат та строку подання заяви в порядку ч. 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу на підтвердження витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим подана заява підлягає залишенню без розгляду.

Суд констатує, що додаткове рішення з підстав визначених в абз. 2 ч 8 ст. 129 ГПК України може бути прийняте судом лише у випадку дотримання учасником процесу вимог процесуального закону щодо форми та порядку подання відповідної заяви.

За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, у зв`язку з недотриманням позивачем положень ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та вимог ухвали суду про відкриття провадження у даній справі від 26.08.2020 викладених в пункті 4 резолютивної частини щодо порядку подання заяви про визначення порядку подання доказів понесених судових витрат, суд вважає за необхідне залишити клопотання (заяву) позивача без розгляду.

Керуючись ст. ст. 129, 169, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання (заяву) позивача б/н від 29.04.2021 про долучення доказів про розмір судових витрат та прийняття додаткового рішення залишити без розгляду.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені ст. ст. 254-256 ГПК України. Ухвалу підписано 12.05.2021.

Суддя А.Ф. Черногуз