ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" травня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/590/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи:

за позовом: Приватного підприємства "Уманьтрансбуд" (20100, Черкаська обл., Маньківський р-н, смт Маньківка, вул. Соборна, буд.15, кв. 27)

до відповідача: Приватного підприємства "Сградата" (68702, Одеська область, Болградський р-н, м. Болград, проспект Соборний, буд.107-а)

про стягнення 146 112,52 грн.

Історія справи.

1. Короткий зміст позовних вимог Приватного підприємства "Уманьтрансбуд".

05.03.2021 Приватне підприємство "Уманьтрансбуд" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Сградата", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором №2 від 27.02.2020 у сумі 142 500 грн, 3% річних у сумі 3 612,52 грн та судові витрати.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням ПП "Сградата" умов укладеного між сторонами договору №2 від 27.02.2020 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.03.2021 за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/590/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала суду від 09.03.2021 була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві електронну пошту та отримана останнім, про що ПП "Уманьтрансбуд" зазначено в електронному листі, копія якого судом залучена до матеріалів справи (а.с.37).

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.29-33).

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Згідно пункту 992 Правил рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою з відбитком календарного штемпелю на конверті 16.03.2021 та відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.38-41).

Отже оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою і повернута поштою у зв`язку із відсутністю адресата, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Згідно з ч.ч.5,7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст.248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

3. Фактичні обставини, встановлені судом.

27.02.2020 між ПП "Уманьтрансбуд" (продавець) та ПП "Сградата" (покупець) було укладено договір №2 (а.с.7-8), відповідно до п.1.1. якого сторони погодили, що на підставі даного договору встановлюються прямі тривалі комерційні зв`язки між продавцем і покупцем на продаж-купівлю водонапірної вежі Рожновського 50 м, покрашеної, з підошвою та комплектацією, згідно Специфікації № 2, яка є невід`ємною частиною цього договору. У вартість товару входить вартість його доставки у місце призначення, визначене покупцем.

Відповідно до п.1.2. договору продавець зобов`язується продати покупцю якісний товар, а покупець оплачувати і приймати його за ціною та кількістю, що визначені у накладній та специфікації; здійснити доставку укомплектованої вежі у місце призначення.

Сума договору становить 420 000 грн з ПДВ (п.2.1. договору).

За умовами п.п.3.1., 3.2. договору продавець поставляє товар власними силами, а покупець отримує його, згідно накладної та специфікації. Адреса поставки товару: Одеська область, м. Рені, вул. Болградська, 13. Передача товару оформляється накладними. Датою одержання товару покупцем вважається дата, зазначена у видаткових накладних на товар, що відпускається.

Згідно п. 4.3. договору оплата вартості товару в розмірі 420000 грн, здійснюється покупцем на умовах 50 % вартості попередньої оплати, в розмірі 210000 грн з ПДВ і 50 % вартості післяоплати - після доставки товару продавцем, в розмірі 210000 грн з ПДВ, на протязі семи робочих днів.

Відповідно до п. 6.2. договору датою передачі вважається дата одержання товару, зазначена покупцем згідно накладної.

Пунктом 7.2. договору сторони погодили, що право власності на товар переходить до покупця з моменту його приймання.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2020, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором

Одночасно із договором сторонами також було підписано специфікацію №2 до договору (а.с.9), якою погодили товар, його характеристики, комплектацію та вартість.

Згідно видаткової накладної №10 від 28.05.2020 (а.с.10) позивачем було поставлено на адресу відповідача водонапірну вежу Рожновського 50 м3 з комплектацією в кількості одна штука, вартістю 420 000 грн.

Відповідачем в свою чергу згідно наданих ПП "Уманьтрансбуд" платіжних доручень (а.с.12-17) було сплачено лише 277 500 грн. Доказів оплати залишку вартості поставленого товару матеріали справи не містять.

4. Позиція суду.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 142 500 грн відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги ПП "Уманьтрансбуд" в цій частині цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці розрахунку 3% річних (а.с.19-20) судом було встановлено його помилковість з огляду на подвійне нарахування 3% річних 12.02.2021, з огляду на що, за допомогою системи "Ліга-закон", було зроблено власний розрахунок, згідно якого сума 3% річних становить 3 600,81 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
14250009.06.2020 - 12.04.20213083 %3600.81

З урахуванням викладеного, вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню у сумі 3 600,81 грн.

Оцінюючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 16 200 грн, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2, ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з позовної заяви, позивач, заявляючи вимоги про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, зазначив, що такі витрати склали 16 200 грн.

Відповідно до положень ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідні висновки сформульовані Європейським судом з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, можуть бути використані судом в якості джерела права (п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р., тощо).

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

У підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем надано суду договір про надання правової допомоги №194 від 08.02.2021 (а.с.23), укладений між Адвокатським бюро "Анатолія Іванова" (виконавець) та ПП "Уманьтрансбуд" (замовник), та квитанцію до прибуткового касового ордеру №99 від 12.02.2021 на суму 2 200 грн (а.с.22).

Так за умовами договору №194 виконавець бере на себе зобов`язання надати правову допомогу на стягнення грошової заборгованості з ПП "Сградата" на користь ПП "Уманьтрансбуд", яка виникла на підставі договору №2 від 27.02.2020.

В пункті 5.1. договору сторони погодили, що за правову допомогу, передбачену в п.1.1. договору, замовник сплачує виконавцю гонорар в розмірі 14 200 грн та 2 000 грн за складання позовної заяви та надання консультації.

Згідно п. 5.2. договору загальна вартість послуг по даному договору становить 16 200 грн. Оплата послуг проводиться наступним чином: 2 200 грн в триденний термін після підписання даного договору та 14 000 грн в триденний термін після проголошення рішення суду першої інстанції.

Дослідивши зміст умов договору про надання правової допомоги, суд зазначає, що, погоджуючи розмір гонорару на рівні 16 200 грн, сторони визначили, що сума у розмірі 2000 грн сплачується за послуги щодо складання позовної заяви та надання консультації, в той же час обсяг послуг (перелік робіт) на суму 14 200 сторонами погоджено не було. Натомість, у п.5.3. договору сторони погодили, що вартість послуг за цим договором може коригуватися за погодженням сторін у випадках виникнення додаткових обставин, які не передбачені цим договором. Умови договору також не містять положень щодо вартості однієї години часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

В порушення вимог ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України детального опису виконаних робіт, з якого судом може бути встановлено обсяг виконаних адвокатом робіт, позивачем не надано.

Посилання позивача в обґрунтування відсутності необхідності надання детального опису на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20), не приймаються судом з огляду на неповну подібність обставин.

Так, приймаючи постанову у даній справі Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що надання детального опису необхідно „для визначення розміру витрат, в той час як в межах цієї справи (№ 640/18402/19) розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним. При цьому суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу саме в даній конкретній справі є реальними та підтвердженими матеріалами справи.

Натомість, враховуючи системний аналіз положень договору у сукупності, відсутні підстави для остаточного визначення погодженої сторонами договору суми гонорару в частині 14200 грн.

Суд враховує, що з урахуванням її складності справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження, тобто без проведення судових засідань. Жодних заяв по суті справи, окрім позовної заяви, позивачем в рамках даної справи не подавалось.

Позивачем не виконано вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі щодо зазначення стосовно наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви.

З урахуванням викладеного, покладення на відповідача інших витрат, крім витрат на складання позовної заяви, розмір яких визначений у договорі, за відсутності детального опису виконаних адвокатом робіт та доказів надання інших послуг крім складання позовної заяви, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх необхідності), а також критерію розумності їх розміру та критерію неминучості таких витрат, що унеможливлює вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу на користь позивача у сумі 14200 грн.

Водночас, суд зазначає про доведеність факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 2 000 та обґрунтованість таких вимог.

За таких обставин, оцінивши правомірність вимог Приватного підприємства "Уманьтрансбуд" щодо покладання на відповідача обов`язку відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу, виходячи із загальних принципів справедливості та верховенства права, суд вважає за правомірне покласти на відповідача витрати на правову допомогу у сумі 2 000 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Сградата" (68702, Одеська обл., Болградський р-н, м. Болград, проспект Соборний, буд.107-а, ) на користь Приватного підприємства "Уманьтрансбуд" (20100, Черкаська обл., Маньківський р-н, смт Маньківка, вул. Соборна, буд.15, кв. 27, ) основну заборгованість у сумі 142 500 /сто сорок дві тисячі п`ятсот/ грн, 3% річних у сумі 3 600 /три тисячі шістсот/ грн 81 коп., витрати на правничу допомогу у сумі 2 000 /дві тисячі/ грн, судовий збір у сумі 2 269 /дві тисячі двісті шістдесят дев`ять/ грн 82 коп.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.М. Щавинська