ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 травня 2021 року Справа № 903/197/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Відродження", с. Громада, Любарський район, Житомирська область

до відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба", с. Купичів, Турійський район, Волинська область

про стягнення 405 705 грн. 93 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Легерко В.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: Сафулько С.Ф., довіреність від 02.04.2021

встановив: 18.03.2021 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Відродження" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба" про стягнення 405 705 грн. 93 коп. з яких: 364 513 грн. 80 коп. попередньої оплати, 41 192 грн. 13 коп. витрат на усунення недоліків проданого товару та завданих збитків та судових витрат по справі.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо поставки сої.

Ухвалою суду від 19.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачу подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, позивачу - протягом 5 днів з дня отримання відзиву. Запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Ухвалу суду надіслано сторонам поштовим зв`язком 19.03.2021, відповідачем отримано 30.03.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №718. Строк для подання відзиву - по 14.04.2021.

Відповідач у клопотанні від 06.04.2021 просить здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 30-31). У відзиві від 06.04.2021 позовні вимоги заперечує, оскільки до поставки спірної сої не застосовуються вимоги ДСТУ 4964:2008 та в договорі сторонами попередньо обумовлено якість товару, яка повинна була завідомо не відповідати вимогам ДСТУ 4964:2008. Позивачем визнано факт досягнення домовленостей за всіма умовами договору №3 від 25.01.2021. Товар прийнятий водіями позивача без будь яких зауважень, що підтверджує обізнаність позивача про придбання сої некласної 2020 року у визначеній кількості та якості. Відповідність якості сої вимогам договору підтверджена експертним висновком №В-479 від 05.02.2021. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження повідомлення відповідача про необхідність проведення перевірки стану якості поставленої сої та вирішення питання про заміну продукції неналежної якості. Факт відвантаження і підпису представником позивача накладної засвідчує згоду покупця з якістю продукції, а умови договору не передбачають здійснення будь яких подальших дій між сторонами для прийняття чи неприйняття товару. Позивачем на власний розсуд проведено відбір зразків продукції для проведення експертизи після вибуття продукції з володіння продавця та без залучення представника СВК "Дружба". Експертний висновок №В-479 від 05.02.2021 не є належним доказом у справі оскільки був зумовлений ще до звернення до суду з позовом та експерт не був повідомлений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу в сумі 40 000 грн. 00 коп. ( (а.с. 32-104).

Ухвалою суду від 08.04.2021 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання призначено на 12.05.2021 о 14:30 год.

Позивач у клопотанні від 12.04.2021 розгляд справи просить проводити без участі його представника. Позовні вимоги підтримує. У відповіді від 12.04.2021 на відзив позовні вимоги підтримує. Зазначає, що подані відповідачем накладні підтверджують невідповідність поставленої сої вимогам ДСТУ 4964:2008, оскільки в них вона зазначена як соя "некласна". Відвантаження сої некласної здійснювалося на адресу отримувача товару СВК "Дружба", а не на користь позивача ТОВ "АФ "Відродження". ТТН не засвідчують факт переходу права власності на товар під назвою "соя некласна" від СВК "Дружба" до ТОВ "АФ "Відродження" ні за кількістю, ні за якістю. Договір купівлі-продажу №3 від 25.01.2021 не є правочином в розумінні закону, оскільки не підписаний ТОВ "АФ "Відродження" та не скріплений печаткою товариства.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив з мотивів, викладених у відзиві. Зазначив, що не вважають за необхідне подавати заперечення на відповідь на відзив.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

Відповідно до вимог ст. 147 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦКУ правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Таким чином, законодавством передбачена можливість укладення договорів у спрощеному порядку через:

- ділову переписку - шляхом обміну документами, в тому числі електронними;

- у вигляді конклюдентних дій (прийняття замовлення до виконання).

При цьому договори, укладені зазначеними способами, вважаються такими, що вчинені у письмовій формі.

За відсутності письмового договору поставки, сторони повинні керуватися вимогами національних стандартів (постанова Верховного Суду №904/8794/17 від 30.04.2020).

25.01.2021 СВК "Дружба" виставлено рахунок №1 на продаж сої в кількості 50 тонну за ціною без ПДВ 14 750 грн. 00 коп. за тонну на загальну суму 885 000 грн. 00 коп. (а.с. 6). Підставою зазначено договір купівлі сої №3 від 25.01.2021.

ТОВ "АФ "Відродження" здійснено оплату за сою згідно рахунку №1 від 25.01.2021 в сумі 885 000 грн. 00 коп. (а.с. 7).

Автомобільним перевізником ТОВ "АФ "Відродження", яке одночасно є і вантажоодержувачем, отримано від вантажовідправника СВК "Дружба" товар - сою кількістю 22 000 тонн згідно товарно-транспортної накладної №1 від 25.01.2021, сою кількістю 24 220 тонн згідно товарно-транспортної накладної №2 від 25.01.2021, що підтверджується підписами водіїв/експедиторів.

Товарно-транспортні накладні підписані відповідальною особою вантажовідправника. Підпис вантажоодержувача у графі "Прийняв" (відповідальна особа вантажоодержувача) відсутній (а.с. 8-9).

Документи, які б посвідчували якість спірної сої при її отриманні, в матеріалах справи відсутні.

Отримання товару позивач не заперечує.

Позивач до матеріалів справи долучив довіреність №23 від 25.01.2021 на отримання сої від СВК "Дружба" в кількості 200 тис. кг, проте пояснення та докази щодо участі ОСОБА_1 у прийманні товару у пункті завантаження відсутні.

Долучений відповідачем до матеріалів справи договір купівлі-продажу сої №3 від 25.01.2021 (номер та дата співпадають з зазначеним у рахунку на оплату, у платіжному дорученні посилання на рахунок №1 від 21.01.2021) не береться судом до уваги, оскільки підписаний лише СВК "Дружба". Докази прийняття та укладення договору ТОВ "АФ "Відродження" відсутні (а.с. 102). У ТТН №1 від 25.01.2021, №2 від 25.01.2020 зазначено товар - соя.

Посилання відповідача на ТТН від 25.01.2021 №ВЗПЛК000084, №ВЗПЛК000086 (а.с. 92, 94), як на доказ отримання водіями ТОВ "АФ "Відродження" ОСОБА_2 , ОСОБА_3 сої некласної (2020 року) в кількості 24 220 тонни, 22 000 тонни не приймається судом, оскільки з ТТН вбачається поставка сої вантажовідправником ТОВ "Волинь-зерно-продукт" замовнику та вантажоодержувачу СВК "Дружба". Посилання на ТОВ "АФ "Відродження", як на вантажоотримувача, відсутнє.

У спірних товарно-транспортних накладних та наданих відповідачем співпадають прізвища водіїв та номерні знаки автотранспорту, проте це не може бути доказом поставки неякісної сої, як і зазначення у них сої некласної.

Надіслання телеграми підтверджується штампом Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта". Докази її отримання/неотримання в матеріалах справи відсутні. Відповідач отримання заперечує.

Як зазначає позивач, у зв`язку з невідповідністю поставленої сої діючим вимогам ДСТУ, про що товариство довідалося в ході проведення власних лабораторних визначень якості, позивачем проведено приймання сої за участю експерта Житомирської торгово-промислової палати. Докази щодо наявності у товариства власних лабораторій, проведення таких досліджень в матеріалах справи відсутні.

П.П. 26, 27 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю передбачено, що у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов`язковими правилами або договором для визначення якості продукції передбачено відбір зразків (проб), особи, що беруть участь у прийманні продукції за якістю, зобов`язані відібрати зразки (проби) цієї продукції. Відбір зразків (проб) проводиться в точній відповідності з вимогами зазначених вище нормативних актів. Відібрані зразки (проби) опечатуються або пломбуються і забезпечуються етикетками, підписаними особами, що приймають участь у відборі. Про відбір зразків (проб) складається акт, що підписується усіма особами, що приймають участь у відборі. В акті повинно бути зазначено:

а) час і місце складання акту, найменування одержувача продукції, прізвища та посади осіб, які брали участь у відборі зразків (проб);

б) найменування виробника (відправника), від якого надійшла продукція;

в) номер і дата рахунка-фактури і транспортної накладної, за якими надійшла продукція, і дата надходження її на склад одержувача, а при доставці продукції постачальником і при відпуску продукції зі складу постачальника - номер і дата накладної або рахунку-фактури, за якою здана продукція;

г) кількість місць і вага продукції, а також кількість і номери місць, з яких відбиралися зразки (проби) продукції;

д) вказівка ??про те, що зразки (проби) відібрано в порядку, передбаченому стандартом, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов`язковими правилами і договором, з посиланням на їх номер і дату;

е) чи забезпечені відібрані зразки (проби) етикетками, що містять дані, передбачені стандартами або технічними умовами;

ж) опечатані або опломбовані зразки (проби), чиєю печаткою або пломбою (відтиски на пломбах);

з) інші дані, які особи, що беруть участь у відборі проб, вважають необхідним включити в акт для більш докладної характеристики зразків (проб).

Акт відібрання проб, протоколи випробувань позивач не подав.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Експертний висновок Житомирської торгово-промислової палати №В-479 від 05.02.2021, складений на замовлення ТОВ "АФ "Відродження" щодо визначення якості сої на підставі лабораторних досліджень (а.с. 11-12), яким встановлено невідповідність поставлено сої вимогам ДСТУ 4964:2008 "Соя. Технічні умови" по показникам - сміттєва домішка, олійна домішка, не приймається судом з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Статтею 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Частиною 6 ст. 101 ГПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно з ч. 5 ст. 101 ГПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у експертному висновку №В-479 від 05.02.2021 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Відповідно до ст. 77 ГПК обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18.

Відповідно до частини 2 статті 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Реалізація покупцем права на відмову від договору у зв`язку з істотним порушенням вимог щодо якості товару залежить, зокрема від дотримання ним порядку повідомлення продавця про відповідне порушення договору.

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 688 ЦК України, на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу, зокрема, щодо якості товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

У разі невиконання покупцем цього обов`язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що якщо продавець знав або міг знати про те, що переданий покупцеві товар не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він не має права посилатися на те, що не одержав від покупця повідомлення про порушення умов договору, та на наслідки невиконання покупцем цього обов`язку, встановлені частиною першою цієї статті.

В силу приписів частини 1 статті 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Стаття 268 Господарського кодексу України:

- якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів (частина перша);

- у разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості (частина третя);

- у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми (частина п`ята);

- у разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника (частина шоста).

Зі змісту частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України вбачається, що у разі, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, наведена норма наділяє особу правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права певним шляхом, що було реалізовано позивачем в межах даної справи, шляхом подання відповідного позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 909/524/18 від 08.02.2019 №925/731/18 від 09.04.2020.

Вимоги щодо якості сої закріплені в ДСТУ 4964:2008 "Соя. Технічні умови", згідно яких: сміттєва та олійна домішка (разом) не можуть бути більше 10%, зокрема сміттєва домішка - 3%.

Згідно п.п. 7.5, 10 Національного стандарту України ДСТУ 4964:2008 "Соя. Технічні умови" кожну партію насіння сої супроводжують свідоцтвом про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів, радіонуклідів та посвідченням або сертифікатом про якість. Підприємство-постачальник гарантує відповідність насіння сої вимогам цього стандарту в разі дотримування умов транспортування і зберігання.

Докази надання відповідачем, вимоги позивача щодо надання документів на підтвердження якості сої при її отриманні стороною не надані.

Відповідач стверджує про домовленість сторін на поставку сої некласної. Позивач у платіжному дорученні посилався на рахунок №1 від 25.01.2021., який виписаний на підставі договору купівлі сої №3 від 25.01.2021. Договір позивачем не підписаний.

Згідно розділу 1, п. 5.3 технічних умов ДСТУ 4964:2008 цей стандарт поширюється на насіння сої, призначене для використання на продовольчі, кормові та технічні потреби і для експортування. За згодою зернових складів, інших суб`єктів підприємницької діяльності вологість насіння та вміст зернової, сміттєвої домішок у сої допускають вище граничних норм за можливості доведення такого насіння до показників якості, зокрема вологість не більше ніж 12%, масова частка білка 35%, олії -12%, сміттєва і олійна домішки 10%, сміттєва домішка 3%, в олійній домішці: морозобійне насіння сої 5%, насіння соняшнику 2%.

Докази погодження сторонами якості, підтвердження при отриманні якості спірної сої в матеріалах справи відсутні.

Згідно реєстру ТОВ "АФ "Відродження" ТТН №47 від 05.02.2021 на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку отримане зерно вагою 22 000 тонни, відвантажене автомобілем НОМЕР_1 , складається з 12% вологості, 14,5% сміттєвих домішок, 39% олійних домішок, 39,5% білок, вартість очистки складає 18 933 грн. 24 коп.; ТТН №48 від 05.02.2021 на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку отримане зерно вагою 24 200 т., відвантажене автомобілем НОМЕР_2 , складається з 12% вологості, 8,2% сміттєвих домішок, 32,3% олійних домішок, 39,4% білок, вартість очистки складає 15 366 грн. 87 коп. (а.с. 13-14).

Актами №1, №2 від 08.02.2021 ТОВ "АФ "Відродження" прийнято товар сою вагою 22 000 тонни, яка складається з 12% вологості, 14,5% сміттєвих домішок (при встановленій в ДСТУ 3%), 39% олійних домішок (при встановленій в ДСТУ 7%), залікова вага отриманого зерна 12 719 кг.; сою вагою 24 200 тонни, яка складається з 12% вологості, 8,2% (при встановленій в ДСТУ 3%), сміттєвих домішок, 32,3% олійних домішок (при встановленій в ДСТУ 7%), залікова вага отриманого зерна 16 687 кг (а.с. 15-18).

Позивач зазначає, що на усунення недоліків поставленого товару поніс збитки в сумі 41 192 грн. 13 коп., що підтверджує реєстрами очистки, рахунками, платіжними дорученнями (а.с. 19-24).

Докази на підтвердження погодження з відповідачем очистки, ціни робіт по очищенню сої позивач не подав.

10.02.2021 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу №30 про поставку в термін до 20 лютого 2021 року 20 594, 0 кг недопоставленої сої, а у випадку її не поставки повернути різницю між вартістю оплаченої та фактично поставленої/ зарахованої сої в сумі 364 513 грн. 80 коп. в термін до 25.02.2021; відшкодування в термін до 20.02.2021 збитків в сумі 41 192 грн. 13 коп., штрафних санкцій в сумі 163 618 грн. 80 коп. за поставлений неякісний товар; отримання в термін до 20.02.2021 смітної та олійної домішки в кількості 16 814,0 кг, яка залишилась після очистки сої та доведення її до стандартів ДСТУ (а.с. 32-34).

За змістом Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої Держарбітражем СРСР 25.04.1966 № П-7 (далі - Інструкція № П-7), приймання товару по якості здійснюється у відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними і особливими умовами поставки, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також за супровідними документами, що посвідчують якість товару. У разі виявлення невідповідності якості товару вимогам договору і супровідним документам, отримувач товару зупиняє подальше приймання товару і складає акт, в якому зазначає кількість оглянутого товару, характер виявлених під час приймання недоліків. Отримувач також зобов`язаний викликати для участі у прийманні товару і складенні двостороннього акта представника постачальника з дотриманням встановленого цією Інструкцією порядку виклику. Перевірка товару за якістю повинна здійснюватися повноважними і компетентними представниками з дотриманням процедури приймання, за результатами приймання товару за якістю складається акт про фактичну якість отриманого товару, який підписується усіма особами, що приймали участь в перевірці якості товару. Акт затверджується керівником підприємства - отримувача і зберігається у нього.

Такий акт в матеріалах справи відсутній.

Згідно з пунктом 20 Інструкції № П-7 у разі неявки представника виготовлювача (відправника) на виклик одержувача (покупця) в установлений термін і у випадках, коли виклик представника іногороднього виготовлювача (відправника) не є обов`язковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції за якістю.

Як доказ повідомлення відповідача про невідповідність якості поставленої сої з вимогою направити уповноваженого представника СВК "Дружба" для складання відповідного акту, позивач подає телеграму від 26.01.2021, реєстр відправки електронного листа на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25-29).

Відповідач отримання будь яких листів від позивача з вимогою направити представника для складання акту приймання неякісного товару заперечує.

На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Статтею 5 зазначеного Закону визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

За змістом статей 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Таким чином електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Судом встановлено, що надані позивачем роздруківки електронного листування не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами у справі, у зв`язку з відсутністю будь-яких доказів того, що електронні листи, скріншоти яких наявні в матеріалах справи, створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та що вони підписувалися електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Такі обставини унеможливлюють ідентифікацію відправника повідомлення, а зміст такого документа не захищений від внесення правок та викривлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/1162/19 від 16.03.2020.

У відзиві та запереченнях від 06.04.2021 відповідач зазначає про відсутність електронної пошти.

Позивачем не дотримано процедури приймання товару по якості та кількості, а тому складені ним в односторонньому порядку акти від 16.04.2019, 08.02.2021 №1, №2 про приймання товару, реєстри на прийняте зерно не є належним та остаточним доказом поставки неякісного товару (а.с. 13-18).

У разі невиконання такого обов`язку покупець фактично позбавлений можливості спростування презумпції постачання товару належної якості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №904/8794/17 від 30.04.2020.

У телеграмі від 26.01.2021 позивач просив направити представника, зокрема для вирішення питання заміни продукції неналежної якості або перегляду її ціни. У листі від 29.01.2021 № 26 позивач зазначає, що про свої пропозиції щодо врегулювання майнового спору проінформує додатково (а.с. 30, 31) (отриманий відповідачем 04.02.2021, що підтверджується витягом щодо відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" №065).

Проте 10.02.2021 надіслав вимогу №30, якою повідомив відповідача про приймання сої за кількістю та якістю за участю експерта Житомирської торгово-промислової палати, додаткове її очищення, що потягло збитки в сумі 41 192 грн. 13 коп., прийняття в загальній заліковій вазі, вивезення смітної та олійної домішки, яка залишилась після очистки (вимога отримана відповідачем 16.02.2021, що підтверджується витягом щодо відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" №386).

Позицію відповідача щодо розпорядження товаром позивач не з`ясував. Переробкою сої позивач позбавив відповідача можливості перевірити її якість самостійно або подати клопотання про призначення судової експертизи. Позивач не довів належними та допустимими доказами поставку відповідачем неякісної сої, її кількості та вартості, а отже і понесення збитків у зв`язку з доведенням її до якісних показників. Підстави для задоволення позову відсутні.

У зв`язку зі зміною властивостей сої довести її якісні показники під час поставки неможливо.

Не надання відповідачем відповіді на звернення позивача є його правом, не може бути підставою для задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином позивачем не було дотримано встановленого порядку під час прийняття спірного товару, внаслідок чого є неможливим доведення наявності недоліків спірної сої у подальшому, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення суми попередньої оплати, витрат на усунення недоліків проданого товару та завданих збитків не підлягають задоволенню.

Судом враховано, що згідно зі статтею 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Позивач зазначає про усунення недоліків отриманого товару без згоди продавця.

У зв`язку з відмовою у позові правові підстави стягнення з відповідача 6 085 грн. 59 коп. витрат по сплаті судового збору, 40 000 грн. 00 коп. витрат по наданню правничої допомоги відсутні.

Відповідач просить стягнути з позивача 40 000 грн. 00 коп. витрат по наданню правничої допомоги.

02.04.2021 між СВК "Дружба" та адвокатом Сафульком С.Ф. укладено договір №1/02-04/21 про надання правової допомоги, згідно умов якого адвокат надає клієнту правову допомогу в Господарському суді Волинської області у справі №903/197/21 за позовом ТОВ "АФ "Відродження" до СВК "Дружба" про стягнення 407 705 грн. 93 коп., а клієнт сплачує гонорар та фактичні витрати адвоката, понесені у зв`язку з виконанням цього договору, визначені у додатках до договору (п.п. 1.1, 7.1). Належним виконанням своїх зобов`язань за договором є акт приймання-передачі надання правових послуг і сплати гонорару (п. 7.4) (а.с. 95-97).

Додатком №1 від 02.04.2021 до договору сторонами визначено гонорар адвокату в сумі 40 000 грн. 00 коп. (а.с. 98).

Оплата СВК "Дружба" гонорару адвокату Сафулько С.Ф. підтверджується квитанцією №1 від 05.04.2021 (а.с. 99).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 3, 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 2 частини 1, пунктом 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Заява позивача про зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу в матеріалах справи відсутня.

Враховуючи відмову ТОВ "АФ "Відродження" у задоволенні позову, вирішення справи на користь відповідача, суд дійшов висновку про задоволення заяви СВК "Дружба" про стягнення 40 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, господарський суд вважає, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є такою, що підтверджена наданими доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" до Сількогосподарського виробничого кооперативу "Дружба" про стягнення 405 705 грн. 93 коп. відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (вул. Польова, 1, с.Громада, Любарський р-н., Житомирська обл., ) на користь Сількогосподарського виробничого кооперативу "Дружба" (с. Кипучів, Турійський р-н., Волинська обл., )

- 40 000 грн. 00 коп. (сорок тисяч грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до

Північно-західного апеляційного господарського суду

відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

повний текст рішення

складений 18.05.2021

Суддя А. М. Кравчук