ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Справа № 81/10-271

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. , суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу арбітражного керуючого Василика В.В. та апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.02.2021р. (повний текст - 22.02.2021р.) у справі №81/10-27 (суддя Лабунська Т.І.)

за заявою Могилів-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції (вул.Устима Кармелюка, 7/54, м. Могилів-Подільський, Вінницька обл., 24000)

до Спільного підприємства "Дністрове гроно" (24000, вул.Академіка Заболотного, 67, м.Могилів-Подільський, Вінницька обл., код 14362942)

про банкрутство

за участю представників:

від арбітражного керуючого Василика В.В. - Паньковський С.І., довіреність №б/н від 22.01.21р.;

арбітражний керуючий Томашук М.С., свідоцтво №187 від 08.02.13р.;

від Головного управління ДПС у Вінницькій області - Островерх Р.В., довіреність №б/н від 19.02.21р.;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №81/10-271 за заявою Могилів-Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області до Спільного підприємства "Дністрове гроно" про банкрутство.

Постановою суду від 08.12.2016р. СП "Дністрове гроно" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором є арбітражний керуючий Томашук М.С.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.02.2021р. у справі №81/10-271, зокрема, клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. б/н від 20.01.2021р. задоволено частково. Відмовлено в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. б/н від 20.01.2021р. в частині щодо зобов`язання арбітражного керуючого Томашука М.С. на підставі ч.2 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства внести до реєстру вимог кредиторів та відобразити на спеціалізованій сторінці веб-сайту державного органу з питань банкрутства відомості про кожного кредитора другої черги за вимогами щодо виплати заробітної плати із зазначенням розміру вимог кожного з них окремо. Стягнуто з Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича 48109,03 грн. грошової винагороди та витрат у справі №81/10-271. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича 8923,37 грн. грошової винагороди та витрат у справі №81/10-271. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Міл ЛТД" на користь арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича 1336,89 грн. грошової винагороди та витрат у справі №81/10-271. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича 797,41 грн. грошової винагороди та витрат у справі №81/10-271. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича 170,91 грн. грошової винагороди та витрат у справі №81/10-271.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою арбітражний керуючий Василик В.В. звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№1043/21 від 11.03.2021р., т.43, арк.справи 150-155).

В скарзі зазначає, що відсутність відомостей щодо прізвищ та імен кожного з кредитора другої черги за вимогами щодо виплати заробітної плати та відсутність зазначення в реєстрі вимог кредиторів розміру кредиторських вимог кожного з таких кредиторів окремо перешкоджає зацікавленим особам в реалізації законних прав в судовому процесі, зокрема на стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого Василика В.В. з кожного кредитора пропорційно до розміру його кредиторських вимог.

Натомість, Господарський суд Вінницької області вирішуючи питання щодо стягнення грошової винагороди арбітражного керуючого з кредиторів фактично не вирішив питання щодо встановлення прізвищ та імен кожного з кредитора другої черги за вимогами щодо виплати заробітної плати та розміру кредиторських вимог кожного з таких кредиторів окремо.

Відомості щодо персонального розміру заборгованості по кожному працівнику в арбітражного керуючого Василика В.В. на час звернення з клопотанням про стягнення грошової винагороди були відсутні, оскільки згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство від 19.01.2021р., яку можливо отримати із загальнодоступних джерел було встановлено, що поточний реєстр вимог кредиторів боржника не містить інформації про прізвища та імена осіб, які мають грошові вимоги до боржника по заробітній платі, оскільки відповідна графа інформаційної довідки містить лише загальну зведену суму заборгованості без зазначення прізвищ та імен визнаних судом кредиторів, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Також зазначає, що як вбачається з інформаційної довідки з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство від 19.01.2021р., арбітражний керуючий Томашук М.С. не виконує належним чином та в повній мірі покладені на нього обов`язки, у зв`язку з чим в зацікавлених осіб виникають труднощі з ідентифікації' кредиторських вимог всіх без виключення визнаних кредиторів боржника, а саме прізвищ та імен всіх кредиторів другої черги заборгованості, що унеможливлює заявнику визначення як персонально прізвищ та імен кожного кредитора другої черги так і визначення розміру кредиторських вимог кожного кредитора другої черги окремо, що у свою чергу перешкоджає заявнику визначити розмір суми, яка підлягає стягненню з кредиторів другої черги на оплату визнаної господарським судом грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого Василика В.В. по справі.

Звертає увагу, що пунктом 4.6. Розділу IV наказу Міністерства юстиції України від 18 січня 2013р. №130/5 встановлено, що поля Форми №4 "Повідомлення про розмір вимог кредиторів та стан розрахунку з ними" заповнюються відповідно до ухвали господарського суду про затвердження реєстру вимог кредиторів лише при першому поданні форми №4, а не при кожному поданні форми №4.

На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу в частині відмови в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. б/н від 20.01.2021р. щодо зобов`язання арбітражного керуючого Томашука М.С. на підставі ч.2 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства внести до реєстру вимог кредиторів та відобразити на спеціалізованій сторінці веб-сайту державного органу з питань банкрутства відомості про кожного кредитора другої черги за вимогами щодо виплати заробітної плати із зазначенням розміру вимог кожного з них окремо, та прийняти нове рішення про задоволення клопотання в цій частині.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021р. апеляційну скаргу арбітражного керуючого Василика В.В. на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.02.2021р. у справі №81/10-27 - залишено без руху. Запропоновано апелянту - Арбітражному керуючому Василику В.В. протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені недоліки апеляційної скарги та подати до суду апеляційної інстанції докази надсилання копії апеляційної скарги учасникам у справі.

22.03.2021р. (вх.№2383/21) на адресу суду від арбітражного керуючого Василика В.В. надійшло клопотання до якого було долучено докази надсилання копії апеляційної скарги учасникам у справі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Василика В.В. на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.02.2021р. у справі №81/10-27. Розгляд апеляційної скарги призначити на "28" квітня 2021 р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

Також, не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.02.2021р. у справі №81/10-27 Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№1037/21 від 11.03.2021р., т.43, арк.справи 181-183).

Апелянт зазначає, що у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Звертає увагу, що 04.10.2019р. відбувся аукціон з продажу цілісного майнового комплексу СП "Дністрове Гроно", за результатами якого цілісний майновий комплекс реалізовано за ціною 587140,51грн.

Враховуючи положення ч.2 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства, основна грошова винагорода розпорядника майна (керуючого санацією) має виплачуватись за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу цілісного майнового комплексу на аукціоні, що відбувся 04.10.2019р.

На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу в частині стягнення з Головного управління ДПС у Вінницькій області винагороди та витрат арбітражного керуючого Василика В.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021р. апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.02.2021р. у справі №81/10-271 - залишено без руху. Запропоновано апелянту - Головному управлінню ДПС у Вінницькій області протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені недоліки апеляційної скарги та подати до суду апеляційної інстанції - докази сплати 2270 грн судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду; докази надсилання копії апеляційної скарги учасникам у справі.

01.04.2021р. на адресу суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги до якого долучено докази направлення апеляційної скарги з доданими до неї документами учасникам справи та платіжне доручення №427 від 23.03.2021р. на суму 2270 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.02.2021р. у справі №81/10-271. Об`єднано апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області із раніше поданою і прийнятою скаргою арбітражного керуючого Василика В.В. в одне апеляційне провадження.

06.04.2021р. (вх.№2886/21) на електронну адресу суду від арбітражного керуючого Томашука М.С. надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу арбітражного керуючого Василика В.В. (арк.справи 228-231).

У відзиві зазначає, що на час подання та розгляду заявленого клопотання діяв порядок подання арбітражними керуючими (розпорядниками майна, керуючими санацією, ліквідаторами) обов`язкових відомостей (інформації) відбувається в порядку, строки та за формами, встановленими наказом Міністерства юстиції України від 18 січня 2013 року №130/5.

Відповідно до п.4.6. Розділу IV наказу Міністерства юстиції України від 18 січня 2013 року №130/5 встановлено порядок подання Форми №4 "Повідомлення про розмір вимог кредиторів та стан розрахунку з ними". Відповідно до якого при першому поданні форми №4 відносно юридичних осіб - боржників поля цієї форми заповнюються відповідно до ухвали господарського суду про затвердження реєстру вимог кредиторів та даних щодо розрахунків з кредиторами, відносно фізичних осіб - підприємців поля цієї форми заповнюються відповідно до ухвали про порядок і розмір задоволення вимог кредиторів.

Тобто, даним пунктом Порядку подання форми №4 встановлено, що поля цієї форми заповнюються відповідно до ухвали господарського суду про затвердження реєстру вимог кредиторів та даних щодо розрахунків з кредиторами.

Зазначає, що аналіз норм розділу І та частини 1 розділу ІІІ Вимог до форми та порядку ведення реєстру вимог кредиторів у справах про банкрутство (неплатоспроможність), статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства, які регулюють ведення реєстру вимог кредиторів та подання арбітражним керуючим (розпорядниками майна, керуючими санацією, ліквідаторами) обов`язкових відомостей (інформації) до системи електронної звітності передбачає ведення реєстру вимог кредиторів та подання звітності до СЕЗАК виключно на підставі ухвали суду про затвердження реєстру вимог кредиторів прийнятої за результатами попереднього засідання або іншої ухвали якою визнано вимоги кредитора до боржника.

Законодавством не передбачено внесення арбітражним керуючим відомостей до реєстру вимог кредиторів та як наслідок внесення відомостей до системи електронної звітності арбітражних керуючих (СЕЗАК) без відповідної ухвали суду.

За таких обставин та за відсутності ухвали суду про визнання заборгованості по заробітній платі перед кожним працівником із зазначенням ПІБ, Інд. кодів, адрес та інших даних працівників СП «Дністрове гроно» та встановленої судом суми боргу кожного працівника окремо, відсутні підстави вносити такі дані до реєстру вимог кредиторів та до системи електронної звітності арбітражних керуючих.

Також арбітражний керуючий Томашук М.С. зазначає, що арбітражним керуючим Василиком В.В. не було його повідомлено про наявний на підприємстві трудовий архів та не було передано документацію стосовно трудового архіву працівників СП «Дністрове гроно». Арбітражним керуючим Василиком В.В. не було повідомлено про кількість працівників на підприємстві та не було передано документів щодо нарахування та виплати заробітної плати працівникам СП «Дністрове гроно» в тому числі і працівникам, чиї вимоги включені до реєстру вимог кредиторів СП «Дністрове гроно» в сумі 92173,28 грн. та не передано відомості на виплату заборгованості працівникам банкрута на суму 92173,28 грн. із зазначенням ПІБ працівника та розмір вимог із виплати заробітної плати перед кожним працівником СП «Дністрове гроно». Арбітражним керуючим Василиком В.В. не було передано реєстру вимог кредиторів СП «Дністрове гроно» який був би складений та підписаний протягом всього періоду виконання Василиком В.В. повноважень ліквідатора СП «Дністрове гроно».

На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні апеляційної скарги арбітражного керуючого Василика В.В., а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.02.2020р. в оскаржуваній частині залишити без змін.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 28.04.2021р. представник арбітражного керуючого Василика В.В. підтримав доводи своєї апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просить скасувати пункти 1, 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Вінницької області від 17.02.2021р. та ухвалити нове рішення у відповідних частинах: клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. б/н від 20.01.2021р. задовольнити повністю. Зобов`язати арбітражного керуючого Томашука М.С. внести до реєстру вимог кредиторів та відобразити на спеціалізованій сторінці веб-сайту державного органу з питань банкрутства відомості про кожного кредитора другої черги за вимогами щодо виплати заробітної плати із зазначенням розміру вимог кожного з них окремо. Просить апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення.

Арбітражний керуючий Томашук М.С. заперечив проти доводів апеляційної скарги арбітражного керуючого Василика В.В. та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, такою, що прийнята з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу арбітражного керуючого Василика В.В. - без задоволення.

Представник Головного управління ДПС у Вінницькій області підтримав доводи своєї апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.02.2021р. в частині стягнення з Головного управління ДПС у Вінницькій області винагороди та витрат арбітражного керуючого Василика В.В., а апеляційну скаргу арбітражного керуючого Василика В.В. залишити без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

21.01.2021р. на електронну адресу суду першої інстанції надійшло клопотання представника арбітражного керуючого Василика В.В., адвоката Луценко Р.О. б/н від 20.01.2021р. з наступними вимогами:

1. Зобов`язати арбітражного керуючого Томашука М.С. на підставі ч.2 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства внести до реєстру вимог кредиторів та відобразити на спеціалізованій сторінці веб-сайту державного органу з питань банкрутства відомості про кожного кредитора другої черги за вимогами щодо виплати заробітної плати із зазначенням розміру вимог кожного з них окремо.

2. Стягнути з Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича 48109,03 грн. грошової винагороди та витрат у справі №81/10-271.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича 8923,37 грн. грошової винагороди та витрат у справі №81/10-271.

4. Стягнути з ТОВ "Агро-Міл ЛТД" на користь арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича 1336,89 грн. грошової винагороди та витрат у справі №81/10-271.

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича 797,41 грн. грошової винагороди та витрату справі №81/10-271.

6. Стягнути з ОСОБА_2 на користь арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича 170,91 грн. грошової винагороди та витрат у справі №81/10-271.

7. Вирішення питання щодо стягнення грошової винагороди та витрат з кредиторів другої черги за вимогами щодо виплати заробітної плати в розмірі 1250,02 грн, відкласти до виконання арбітражним керуючим Томашуком М.С. своїх обов`язків в частині уточнення реєстру вимог кредиторів.

8. На підставі постановленої ухвали в частині стягнення грошових сум - видати накази.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.07.2020р. задоволено клопотання Василика Віталія Валентиновича №01/06-20 від 09.06.2020р. про стягнення з боржника основної грошової винагороди в сумі 51725,40 грн. та витрат понесених ним в процесі банкрутства у справі №81/10-271 у сумі 8862,24 грн. 04.10.2019р. відбувся аукціон з продажу майна боржника - цілісного майнового комплексу, який є предметом забезпечення заставного кредитора ОСОБА_1 за ціною 587140,51 грн. Зазначені кошти, які надійшли від продажу заставного майна боржника направлені ліквідатором на погашення кредиторських вимог заставного кредитора ОСОБА_1 . Водночас, як вбачається з матеріалів судової справи та звітів арбітражного керуючого, зокрема звіту від 22.01.2020р., будь яке інше майно станом на 19.01.2021р. в боржника відсутнє, про що свідчать наявні відповіді держустанов, які отримані на запити арбітражного керуючого щодо наявності або відсутності в боржника майна. Єдине наявне в боржника майно - цілісний майновий комплекс було продане на аукціоні, який відбувся 04.10.2019 р. З коштів, отриманих від продажу на аукціоні заставного майна боржника погашення визнаної господарським судом грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого Василика В.В. не відбулося. Таким чином, станом на 19.01.2021р. в боржника відсутнє будь-яке майно за рахунок якого можливе погашення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого Василика В.В.

Відповідно до ухвал господарського суду по даній справі станом на 19.01.2021р. визнаними судом кредиторами боржника є: Головне управління ДПС у Вінницькій області - 3547445,90 грн.; Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - 58799,33 грн.;. ТОВ "Агро-Міл ЛТД" - 98579,28 грн.; ОСОБА_1 - 657988,45 грн.; ОСОБА_2 - 12602,37 грн. Крім того в боржника існує визнаний господарським судом борг по заробітній платі перед працівниками в розмірі 92173,28 гри.

В клопотанні зазначено, що відомості щодо персонального розміру заборгованості по кожному працівнику в арбітражного керуючого Василика В.В. на даний час відсутні оскільки арбітражний керуючий Василик В.В. на даний час не є учасником провадження і отримати таку інформацію не може. Згідно інформаційної довідки з єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство від 19.01.2021р., яку можливо отримати із загальнодоступних джерел поточний реєстр вимог кредиторів боржника не містить інформації про прізвища та імена осіб, які мають грошові вимоги до боржника по заробітній платі, оскільки відповідна графа інформаційної довідки містить лише загальну зведену суму заборгованості без зазначення прізвищ та імен визнаних судом кредиторів, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Проте, як вбачається з інформаційної довідки з єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство від 19.01.2021 р., арбітражний керуючий Томашук М.С. не виконує належним чином та в повній мірі покладені на нього обов`язки, у зв`язку з чим в зацікавлених осіб виникають труднощі з ідентифікації кредиторських вимог всіх без виключення визнаних кредиторів боржника, а саме прізвищ та імен всіх кредиторів другої черги заборгованості, що унеможливлює заявнику визначення як персонально прізвищ та імен кожного кредитора другої черги так і визначення розміру кредиторських вимог кожного кредитора другої черги окремо, що у свою чергу перешкоджає заявнику визначити розмір суми, яка підлягає стягненню з кредиторі другої черги на оплату визнаної господарським судом грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого Василика В.В. по справі.

Заявник зазначив, що на підставі ухвал Господарського суду Вінницької області від 18.02.2020р., 04.03.2020р. підлягають розподілу між визнаними по справі кредиторами з метою стягнення суми грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого по справі пропорційно розміру кредиторських вимог визнаних у справі кредиторів таким чином: ГУ ДПС у Вінницькій області: 60587,64*79,4% = 48109,03 грн; ОСОБА_1 : 60587,64*14,73% - 8923,37 грн; ТОВ "Агро-Міл ЛТД": 60587,64*2,21% = 1336,89 грн; ГУ ПФ України у Вінницькій області: 60587,64*1,32% = 797,41 грн.; ОСОБА_2 : 60587,64*0,28% = 170,91 грн.; Кредитори другої черги за вимогами щодо виплати заробітної плата: 60587,64*2,06% - 1250,02 грн.

Щодо вимоги арбітражного керуючого Василика В.В., заявленої у першому пункті клопотання, колегія суддів зазначає, що порядок подання арбітражними керуючими (розпорядниками майна, керуючими санацією, ліквідаторами) обов`язкових відомостей (інформації) відбувається в порядку, строки та за формами, встановленими наказом Міністерства юстиції України від 18 січня 2013 року №130/5.

Так відповідно до п.4.6. Розділу IV наказу Міністерства юстиції України від 18 січня 2013р. №130/5 встановлено порядок подання Форми №4 "Повідомлення про розмір вимог кредиторів та стан розрахунку з ними", відповідно до якого при першому поданні форми №4 відносно юридичних осіб - боржників поля цієї форми заповнюються відповідно до ухвали господарського суду про затвердження реєстру вимог кредиторів та даних щодо розрахунків з кредиторами, відносно фізичних осіб - підприємців поля цієї форми заповнюються відповідно до ухвали про порядок і розмір задоволення вимог кредиторів.

Тобто, даним пунктом встановлено, що поля цієї форми заповнюються відповідно до ухвали господарського суду про затвердження реєстру вимог кредиторів та даних щодо розрахунків з кредиторами.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.11.2002р. по даній справі було затверджено реєстр вимог кредиторів та визнано заборгованість із виплати заробітної плати працівникам СП «Дністрове гроно» в розмірі 92173,28 грн. Даною ухвалою заборгованість включена до реєстру вимог кредиторів однією сумою, без зазначення ПІБ, Інд.кодів, адрес та інших даних працівників СП «Дністрове гроно» перед яким наявний борг із заробітної плати та не зазначено суму боргу кожного працівника.

За таких обставин та за відсутності ухвали суду про визнання заборгованості по заробітній платі перед кожним працівником із зазначенням ПІБ, ідентифікаційних кодів, адрес та інших даних працівників СП «Дністрове гроно» та встановленої судом суми боргу кожного працівника окремо, в арбітражного керуючого Томашука М.С. відсутні підстави зазначати окремо кожного працівника за яким рахується борг по заробітній платі в реєстрі вимог кредиторів та в системі електронної звітності арбітражних керуючих за формою №4, оскільки як реєстр вимог кредиторів так і звітність арбітражного керуючого ведеться на підставі відповідної ухвали суду про визнання кредиторських вимог та затвердження вимог кредиторів.

Посилання скаржника на те, що ухвала суду від 19.11.2002р., якою затверджено реєстр вимог кредиторів, не відповідає вимогам закону, не приймаються до уваги, оскільки встановлення факту невідповідності вимогам закону ухвали Господарського суду Вінницької області від 19.11.2002р. може бути здійснено виключно в процедурі її перегляду апеляційною чи касаційною інстанцією відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду було подано клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. про зобов`язання арбітражного керуючого Томашука М.С. на підставі ч.2 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства внести до реєстру вимог кредиторів та відобразити на спеціалізованій сторінці веб-сайту державного органу з питань банкрутства відомості про кожного кредитора другої черги за вимогами щодо виплати заробітної плати із зазначенням розміру вимог кожного з них окремо, а не клопотання чи заява про усунення недоліків ухвали суду від 19.11.2002р., а тому Господарський суд Вінницької області при розгляді клопотання розглянув його у відповідності до заявлених в ньому вимог відповідно до норм ГПК України.

З огляду на викладене, Господарський суд Вінницької області дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. б/н від 20.01.2021р. в частині зобов`язання арбітражного керуючого Томашука М.С. на підставі ч.2 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства внести до реєстру вимог кредиторів та відобразити на спеціалізованій сторінці веб-сайту державного органу з питань банкрутства відомості про кожного кредитора другої черги за вимогами щодо виплати заробітної плати із зазначенням розміру вимог кожного з них окремо.

Щодо клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. в частині стягнення суми грошової винагороди та витрат по справі пропорційно з кредиторів слід зазначити наступне.

Як передбачено ч.1 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Згідно ч.2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Частиною 5 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Згідно з частинами 1, 4, 7 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006р. за заявою №31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Відмова від авансування, відсутність майна боржника або ж відсутність інших джерел для покриття на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956р., Конвенції Міжнародної організації №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить статті 43 Конституції України.

Таким чином, з урахуванням приписів Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий (ліквідатор) безумовно має право на оплату послуг, наданих в межах даної справи, та фактично понесених витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, кредиторамим у цій справі не створювався фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

При цьому, СП "Дністрове гроно" не здійснює господарської діяльності.

Щодо твердження апелянта - ГУ ДПС у Вінницькій області про погашення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого саме за рахунок коштів, одержаних від продажу цілісного майнового комплексу на аукціоні, що відбувся 04.10.2019р., слід зазначити наступне.

04.10.2019р. відбувся аукціон з продажу майна боржника - цілісного майнового комплексу, який с предметом забезпечення заставного кредитора ОСОБА_1 за ціною 587140,51 грн. Зазначені кошти, які надійшли від продажу заставного майна боржника направлені ліквідатором на погашення кредиторських вимог заставного кредитора ОСОБА_1 .

Водночас, як вбачається з матеріалів судової справи та звітів арбітражного керуючого, зокрема звіту від 22.01.2020р., будь яке інше майно станом на 19.01.2021р. в боржника відсутнє, про що свідчать наявні відповіді держустанов, які отримані на запити арбітражного керуючого щодо наявності або відсутності в боржника майна.

Єдине наявне в боржника майно - цілісний майновий комплекс було продане на аукціоні, який відбувся 04.10.2019 р.

З коштів, отриманих від продажу на аукціоні заставного майна боржника погашення визнаної господарським судом грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого Василика В.В. не відбулося.

Таким чином, в боржника відсутнє будь-яке майно за рахунок якого можливе погашення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого Василика В.В.

Кодексом України з процедур банкрутства визначено декілька джерел для здійснення оплати послуг, в тому числі і за рахунок коштів кредиторів.

Виходячи з аналізу вказаних норм, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника у зв`язку з відсутністю таких коштів, то оплата послуг арбітражного керуючого, зокрема ліквідатора, має здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи з принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Кодекс України з процедур банкрутства не містить заборони здійснювати оплату грошової винагороди арбітражного керуючого (ліквідатора) та витрат за рахунок коштів кредиторів.

Законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату грошової винагороди ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Невиявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника чи інших майнових активів та грошових коштів жодним чином не впливає на оплату його послуг за умови попереднього затвердження судом звітів про оплату послуг та відшкодування витрат і відсутності при затвердженні зауважень щодо роботи ліквідатора.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.03.2018р. у справі №3/67-Б та від 26.02.2019р. у справі №12/23-Б.

Ініціюючи провадження у справі про банкрутство кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

Таким чином, клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. б/н від 20.01.2021р. в частині стягнення суми грошової винагороди та витрат по справі пропорційно з кредиторів правомірно задоволено Господарським судом Вінницької області.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. щодо зобов`язання арбітражного керуючого Томашука М.С. па підставі ч.2 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства внести до реєстру вимог кредиторів та відобразити на спеціалізованій сторінці веб-сайту державного органу з питань банкрутства відомості про кожного кредитора другої черги за вимогами щодо виплати заробітної плати із зазначенням розміру вимог кожного з них окремо, а також правомірно стягнув з Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича 48109,03 грн. грошової винагороди та витрат у справі №81/10-271.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржників, зазначені в апеляційних скаргах, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Василика В.В. та апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.02.2021р. у справі №81/10-27 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 05.05.2021р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Миханюк М.В.