ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3526/20

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом садівничого кооперативу „Садівниче товариство „Простоквашино до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання договору укладеним,

ВСТАНОВИВ:

Садівничий кооператив „Садівниче товариство „Простоквашино (далі по тексту СК „Садівниче товариство „Простоквашино) звернувся до господарського суду із позовною заявою до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області (далі по тексту Адміністрація) про визнання укладеним договору оренди земельних ділянок із земель запасу сільськогосподарського призначення для розміщення садівничого товариства, з кадастровими номерами :01:006:0333, :01:004:0035, :01:005:0200, які розташовані за адресою: Одеська область, Лиманський район, Калинівська сільська рада (за межами населеного пункту), в редакції позивача.

Ухвалою суду від 24.12.2020р. дана справа була призначена за правилами загального позовного провадження із залученням до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі по тексту - Головне управління).

Адміністрація повністю заперечувала проти задоволення заявлених позивачем вимог, посилаючись на відсутність у відповідача з 2012р. повноважень на розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населеного пункту. Наведене, за твердженням Адміністрації, свідчить про звернення СК „Садівниче товариство „Простоквашино до суду із позовними вимогами до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Головним управлінням у поданих до суду письмових поясненнях було зазначено, що СК „Садівниче товариство „Простоквашино зверталось до третьої особи із заявою про укладення договору, за результатами розгляду якої позивача було повідомлено про відсутність підстав для її задоволення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

На підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації №1386 від 22.09.2006р. було створено комісію по вибору земельної ділянки під розміщення садівничого товариства „Простоквашино на території Калинівської сільської ради.

25.09.2006р. комісію, створеною згідно розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації №1386 від 22.09.2006р., було складено акт вибору земельної ділянки під розміщення садівничого товариства.

05.10.2006р. Комінтернівським районним відділом земельних ресурсів Одеського обласного управління земельних ресурсів було надано попереднє погодження по вибору земельної ділянки під розміщення садівничого товариства „Простоквашино на території Калинівської сільської ради.

Розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації №1258/А-2007 від 04.09.2007р. було затверджено матеріали попереднього погодження щодо вибору земельної ділянки передбаченої під розміщення садівничого товариства „Простоквашино та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки споживчому кооперативу „Садівниче товариство „Простоквашино, яка розташована на території Калинівської сільської ради, а саме ділянки, загальною площею 35,00 га, в тому числі 20,00 га - пасовищ, 15,00 га - інші відкриті землі з незначним рослинним покривом, із земель сільськогосподарського призначення які не надані у власність або користування та перебувають у запасі Калинівської сільської ради.

ТОВ „Інагро на замовлення СК „Садівниче товариство „Простоквашино було розроблено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки СК „Садівниче товариство „Простоквашино в довгострокову оренду строком на 49 років під розміщення садівничого товариства на території Калинівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

06.12.2007р. Головним управлінням земельних ресурсів у Одеській області у Комінтернівському районі Одеської області було надано СК „Садівниче товариство „Простоквашино висновок №2964, згідно якого Відділом було розглянуто проект відведення земельної ділянки в довгострокову оренду СК „Садівниче товариство „Простоквашино, розроблений ТОВ „Інагро", згідно якого Відділом було погоджено проект та зазначено про можливість надання позивачу в довгострокову оренду строком на 49 років земельну ділянку загальною площею 34,963 га, в тому числі: 18,959 га - пасовищ, 16,004 га - відкритих земель з незначним рослинним покривом (яри) під розміщення садівничого товариства на території Калинівської сільської ради Комінтернівського району із земель сільськогосподарського призначення, що перебуває в запасі Калинівської сільської ради та не надані у власність або користування.

11.12.2007р. Калинівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області було надано СК „Садівниче товариство „Простоквашино висновок №ср-19/217, згідно якого сільською радою було погоджено проект відведення земельної ділянки в довгострокову оренду, розроблений ТОВ „Інагро. Крім того, погодження розробленого ТОВ „Інагро проекту відведення земельної ділянки в довгострокову оренду, було надано СК „Садівниче товариство „Простоквашино Державним управлінням навколишнього природного середовища в Одеській області згідно висновку №1624/03-06-12 від 04.04.2008р., Відділом містобудування та архітектури Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області згідно висновку №3375 від 11.12.2007р., головним державним санітарним лікарем Комінтернівського району згідно погодження №18 від 31.01.2008р., Управлінням охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації згідно висновку №01-17/1589 від 04.03.2008р.

22.02.2008р. Відділом оперативного міжрайонного екологічного контролю Державної екологічної інспекції в Одеській області було складено акт обстеження земельної ділянки №06/01-50, яка була відведена СК „Садівниче товариство „Простоквашино на підставі розпорядження РДА №1258 від 04.09.2007р.

21.11.2008р. Комінтернівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження №2378/А-2008 було затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки споживчому кооперативу Садівничому товариству Простоквашино під розміщення садівничого товариства Простоквашино на території Калинівської сільської ради та зобов`язано позивача укласти договір оренди земельної ділянки терміном на 49 років з Комінтернівською районною державною адміністрацією.

З витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок (кадастрові номери :01:006:0333, :01:004:0035, :01:005:0200) від 08.09.2020р. вбачається, що вказані земельні ділянки розташовані за межами населеного пункту, віднесені до земель сільськогосподарського призначення та виділені для колективного садівництва.

Листом №2199/02-17/24/02/1766 від 16.09.2020р. Адміністрацією за результатами розгляду звернення СК „Садівниче товариство „Простоквашино про укладення договору оренди земельних ділянок кадастровий. номер: :01:005:0200, площею 14,9548 га, кадастровий номер: :01:006:0333, площею 0,8127 га, кадастровий номер: :01:004:0035, площею 19,1957 га, було повідомлено, що питання про укладення договору оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення не належить до компетенції відповідача, оскільки згідно вимог ст. 122 Земельного кодексу України вирішення вказаного питання віднесено до компетенції Головного управління.

Листом №С-15762/0-1099/0/37-20 від 01.10.2020р. Головним управління було відмовлено СК „Садівниче товариство „Простоквашино у задоволенні клопотання про укладення договору із посиланням на розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації №2378/А-2008 від 21.11.2008р., яким передбачено необхідність укладення договору з відповідачем.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до Адміністрації про визнання договору укладеним, позивачем було наголошено про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог із посиланням на наявність волевиявлення відповідача на укладення договору згідно розпорядження №2378/А-2008 від 21.11.2008р.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 174 ГК України встановлено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Загальний порядок укладення господарських договорів врегульовано ст. 181 ГК України ч.ч. 1-4 якої передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Примусовий порядок укладання господарських договорів за рішенням суду врегульований ст. 187 ГК України, відповідно до положень якої спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору. У разі вирішення судом переддоговірного спору з дотриманням вказаних вимог днем укладення договору вважається день набрання чинності відповідним рішенням суду, враховуючи, що в такому випадку договірне зобов`язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення.

Предметом заявлених СК „Садівниче товариство „Простоквашино позовних вимог до Адміністрації є вимоги про визнання укладеним договору оренди земельних ділянок із земель запасу сільськогосподарського призначення (за межами населеного пункту), в редакції позивача, який мав бути укладений між сторонами відповідно до розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації №2378/А-2008 від 21.11.2008р., що, за переконанням позивача, свідчить про відмову відповідача від виконання раніше висловленого волевиявлення про намір укласти договір.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України „Про оренду землі від 06.10.1998р. № 161-XIV (з наступними змінами та доповненнями) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України „Про оренду землі орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Частиною 1 ст. 78 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

01.01.2013р. набув чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності № 5245-VI від 06.09.2012р., ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що у державній власності залишаються а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

Враховуючи звернення СК „Садівниче товариство „Простоквашино до суду із позовною вимогою про визнання укладеним договору оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населеного пункту, господарський суд доходить висновку що спірні земельні ділянки належать до земель державної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

В силу приписів ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З огляду на вищевикладені приписи чинного законодавства, господарський суд доходить висновку, що право передавати у власність або користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, вимога про визнання договору оренди укладеними щодо яких була заявлена СК „Садівниче товариство „Простоквашино у поданій до суду позовній заяві, станом на момент вирішення даного спору віднесена до компетенції Головного управління, яке є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.

Таким чином, саме Головне управління в силу вимог ч. 4 ст. 4 Закону України „Про оренду землі може виступати орендодавцем спірних земельних ділянок, що свідчить про звернення позивача до суду із позовними вимогами до неналежного відповідача. При цьому, слід зазначити, що лише факт прийняття відповідачем розпорядження №2378/А-2008 від 21.11.2008р., яким передбачено укладення договору між сторонами по справі, не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки при прийнятті рішення суд керується законодавством, яке є чинним на момент вирішення спору.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи звернення СК „Садівниче товариство „Простоквашино до суду із позовом до Адміністрації, до компетенції якої на час розгляду справи питання про передання у власність або користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населеного пункту, не віднесено, господарський суд доходить висновку про пред`явлення кооперативом позову до неналежного відповідача, що має наслідком необхідність відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо правомірності відмови у задоволенні заявлених садівничим кооперативом „Садівниче товариство „Простоквашино позовних вимог до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання укладеним договору оренди земельних ділянок із земель запасу сільськогосподарського призначення для розміщення садівничого товариства, з кадастровими номерами :01:006:0333, :01:004:0035, :01:005:0200, які розташовані за адресою: Одеська область, Лиманський район, Калинівська сільська рада (за межами населеного пункту), в редакції позивача.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 травня 2021 р.

Суддя С.П. Желєзна