ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3432/20
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Головея В.М.,

Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Бебик А.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: Швець О.В., за ордером;

від відповідача-2: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду Одеської області

від 03 березня 2021 року (повний текст складено 15.03.2021р.)

по справі № 916/3432/20

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до відповідачів: 1. Фермерського господарства "Терра-Україна"

2. ОСОБА_1

про стягнення 464 826,31 грн., -

суддя суду першої інстанції: Щавинська Ю.М.,

час та місце винесення рішення: 03.03.2021р., м. Одеса, просп. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 12.05.2021р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020р. Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (позивач, АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фермерського господарства (ФГ) "Терра-Україна" (відповідач-1) та ОСОБА_1 (відповідач-2) про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за договором №б/н від 04.07.2019р. в сумі 464 826,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Фермерським господарством "Терра-Україна" зобов`язань за договором банківського обслуговування від 04.07.2019р. у частині повного повернення використаних кредитних коштів.

Оскільки виконання зобов`язань ФГ "Терра-Україна" за цим договором забезпечено порукою згідно з договором поруки від 02.12.2019р. №Р326914097, укладеним між поручителем ОСОБА_1 та кредитором АТ КБ "Приватбанк", позивач вважає, що спірні суми необхідно стягнути з відповідачів солідарно.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.03.2021р. у справі №916/3432/20 (суддя Щавинська Ю.М.) позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задоволені частково; стягнуто солідарно з Фермерського господарства "Терра-Україна" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість у сумі 200 000,00 грн.; стягнуто з відповідача-1 на користь позивача заборгованість у сумі 264 826,31 грн.; в задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано встановленням наступних фактів:

- надання Банком відповідачу-1 кредитного ліміту у розмірі 200 000 грн. та збільшення останнього в подальшому до 500 000 грн.;

- несплата відповідачем-1 кредитних коштів в обумовлені договором строки;

- укладенням ОСОБА_1 та позивачем договору поруки, яким був погоджений кредитний ліміт у розмірі 200 000 грн.;

- відсутність доказів погодження поручителем зміни кредитного ліміту до 500 000 грн.

При цьому, відмовляючи у решті позовних вимог, суд першої інстанції послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.05.2020р. у справі №910/13109/18.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ "Приватбанк" звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2021р. у справі №916/3432/20 в частині відмови в задоволенні позовних до ОСОБА_1 у розмірі 264 826,31 грн. та ухвалити у цій частині нове рішення про стягнення із ОСОБА_1 заборгованість за договором за послугою «Кредитний ліміт».

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує, що умовами договору поруки №Р326914097 від 02.12.2019р. передбачено згоду поручителя на збільшення обсягу його відповідальності без додаткового узгодження, тому порука є чинною, а в суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови в позові до відповідача-2.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2021р. у справі №916/3432/20; розгляд справи призначено на 12.05.2021р. о 10:30 год.

Представник АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 у судове засідання 12.05.2021р. не з`явились, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду, неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, що від учасників справи до суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату та те, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, а явка представників сторін в судове засідання не визнавалася апеляційним судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та відповідача-2.

У судовому засіданні 12.05.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, Фермерського господарства "Терра-Україна", колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 04.07.2019р. Фермерське господарство "Терра-Україна" підписало Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 21-23).

Відповідно до змісту вказаної заяви ФГ "Терра-Україна" приєдналось до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк" (далі - Умови) тарифів банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування (далі - договір) та взяло на себе зобов`язання виконувати умови договору.

Відповідно до п. 3.2.1.1.5.Умов, кредитний ліміт являє собою суму грошових коштів, в межах якої Банк здійснює оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. Ліміт розраховується згідно затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух грошових коштів на поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників у відповідності з внутрішньобанківськими нормативами та нормативними актами Національного банку України. Обов`язковою умовою встановлення/користування Кредитним лімітом на розрахунковому рахунку є надання поруки фізичною особою Поручителем.

Судом першої інстанції встановлено, що з 04.12.2019р. відповідачу-1, було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 у сумі 200 000,00 грн. З 22.12.2019р. встановлений кредитний ліміт був збільшений до 270 000,00 грн. а з 27.12.2019р. - до 500 000,00 грн., що підтверджується довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів від 26.06.2020р. вих. №90705JDIVS09F (а.с.42).

Також місцевим господарським судом встановлено, що відповідачем-1 з 05.12.2019р. по 01.09.2020р. було отримано кошти в межах встановленого ліміту, що підтверджується банківською випискою (а.с.45-46), та станом на 28.10.2020р. заборгованість склала 464 826,31 грн.

02.09.2020р. грошові кошти у сумі 464 826,31 грн. АТ КБ "Приватбанк" було віднесено на прострочку кредиту, що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по рахунку (а.с.44).

За п. 3.2.1.6.1. Умов договір щодо обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку Клієнта набирає чинності з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором.

Отже, в частині виконання зобов`язань сторонами умови договору є чинними і на момент розгляду справи судом.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2019р. між АТ КБ "Приватбанк" (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки №Р326914097 (надалі - договір поруки), предметом якого (п.1.1 договору поруки). є надання поруки відповідачем - 2 за виконання зобов`язань відповідача -1 (боржник), які випливають з договору приєднання до:

- розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 1, по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно з п. 3.2.1.4.2.2 "Угоди 1" - 21% річних договорів, забезпечених порукою, 34% річних для договорів незабезпечених порукою;

- за період користування кредитом згідно з п.п. 3.2.1.4.2.3 "Угоди 1" - 42% річних для договорів, забезпечених порукою, 68% річних для договорів незабезпечених порукою;

б) комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.4.15 "Угоди 1" в розмірі 3% від суми перерахувань;

в) винагороди за використання Ліміту відповідно до п. 3.2.1.4.11 "Угоди 1" 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

г) кредиту у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч).

Якщо під час виконання "Угоди 1" зобов`язання Боржника, що забезпечені цим Договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладанні цього Договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою 1" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні.

Пунктом 1.2 договору поруки встановлено, зокрема, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1" в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

У випадку невиконання боржником зобов`язань за "Угодою 1/або Угодою 2", боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.1.5 договору поруки).

Згідно п.2.1.2 договору поруки, у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п.1.1 цього договору, кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання. Не направлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе поручителем зобов`язання та вимагати виконання поручителем взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржником зобов`язань за "Угодою 1" і/або "Угодою 2", незалежно від факту направлення чи не направлення кредитором поручителю передбаченої даним пунктом вимоги.

Договором поруки сторони обумовили, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за "Угодою 1/або Угодою 2" цей договір припиняє свою дію (п.4.1).

Пунктом 4.2. договору поруки визначено, що зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідного договору про внесення змін.

За вказаних обставин, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фермерського господарства "Терра-Україна" та до ОСОБА_1 про стягнення з останніх грошових коштів у сумі 464 826,31 грн.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Враховуючи, що апелянт не згоден з рішенням суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні вимог до ОСОБА_1 , апеляційна колегія переглядає дану справу лише в межах апеляційних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

04.07.2019р. Фермерське господарство "Терра-Україна" приєдналось до Умов і правил надання банківських послуг, які у сукупності з відповідною заявою складають договір банківського обслуговування від 04.07.2019р.

Як зазначалось вище, виконання зобов`язань за договором від 04.07.2019р. забезпечено договором поруки №Р326914097 від 02.12.2019р.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

При цьому, відповідно до приписів ст. 543 ЦК України кредитору надано право вимоги виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від кожного окремо. Частиною 2 вказаної статті також визначено, що кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Умовами п. 1.5., п. 2.1.2. договору поруки визначено, що боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладання Договору поруки), порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження надання поручителем згоди у будь-якій письмовій формі на збільшення кредитного ліміту відповідача-1 з 200 000,00 грн. до 500 000,00 грн., а відповідно на збільшення обсягу своєї відповідальності, в тому числі не надано доказів укладення будь-яких додаткових угод до договору поруки щодо збільшення такого кредитного ліміту (або обсягу відповідальності поручителя).

Судова колегія вважає цілком правильним посилання місцевим господарським судом на постанову від 26.05.2020р. у справі №910/13109/18, оскільки у даній справі викладений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 559 Цивільного кодексу України.

Так Велика Палата зазначила:

« 6.10. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою, як одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (частина перша статті 546 ЦК України).

6.11. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 Цивільного кодексу України).

6.12. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 Цивільного кодексу України).

6.13. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 Цивільного кодексу України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК).

6.14. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

6.15. Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 Цивільного кодексу України).

6.16. За змістом статті 559 Цивільного кодексу України зміна обсягу зобов`язань боржника може бути підставою для припинення поруки. Зокрема, частиною першою цієї статті (у редакції, чинній на момент укладання договору поруки) було передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

6.17. За загальним правилом, установленим частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим за змістом частини третьої статті 651 Цивільного кодексу України договором або законом може бути передбачено також право сторони договору відмовитися від договору в повному обсязі або частково, тобто розірвати або змінити договір на власний розсуд на підставі одностороннього правочину.

6.18. Особливістю одностороннього правочину є те, що такий правочин як юридичний факт здійснюється за волевиявленням однієї особи, однак може спричиняти відповідні правові наслідки (породжувати обов`язки) для інших осіб, коли це випливає зі спеціальних положень законодавства.

6.19. Так, за правилами, передбаченими абзацом 3 частини третьої статті 202 Цивільного кодексу України, односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

6.20. Настання правових наслідків, зумовлених вчиненням особою одностороннього правочину, для інших осіб пов`язане з дотриманням вимог щодо вчинення його у відповідній формі, обумовленій законом, та його реалізацією шляхом доведення цього правочину до відома зацікавлених осіб.

6.21. Приписи частини першої статті 559 Цивільного кодексу України передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого порукою зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя.

6.22. Умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 Цивільного кодексу України, та, відповідно, від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі.

6.23. За змістом частини першої статті 654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту».

Судова колегія зазначає, що пунктом 4.2. договору поруки сторони узгодили, що зміни та доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, у письмовому вигляді, шляхом укладення відповідного договору про внесення змін.

Матеріали справи свідчать, що будь-яких змін до договору поруки сторони не вносили, відтак кредитний ліміт за кредитними зобов`язаннями відповідача-1 збільшено без погодження з поручителем (відповідачем-2), а тому доводи позивача щодо узгодження сторонами у договорі поруки збільшення обсягу відповідальності поручителя без додаткового узгодження є безпідставними.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 09.10.2020р. у справі №903/998/19.

Враховуючи усе вищевикладене, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2021р. у справі №916/3432/20 винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2021р. у справі №916/3432/20 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 13.05.2021р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Головей В.М.

Суддя Разюк Г.П.

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції у Південно-західному апеляційному господарському суді, копії даної постанови поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови від 12.05.2021р. у справі №916/3432/20 на електронні адреси, зазначені учасниками справи.