УХВАЛА

м. Київ

12.05.2021Справа № 40/202

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у судовому засіданні матеріали скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву на дії державного виконавця у справі

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Фізичної особи-підприємця Шевченка Олександра Валерійовича

про стягнення 15 383,04 грн

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Державного підприємства „Укржитлосервіс"

до Фізичної особи-підприємця Шевченка Олександра Валерійовича

про стягнення заборгованості у розмірі 597,11 грн.

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Шевченка О.В. про стягнення на користь Державного бюджету суму основної заборгованості у розмірі 13 472,43 грн., пеню у розмірі 1 083,80 грн. та збитки від інфляції - 826,81 грн.

17.06.09 через службу діловодства Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Державного підприємства „Укржитлосервіс" з вимогами до Фізичної особи-підприємця Шевченка О.В. про стягнення на користь ДП „Укржитлосервіс" заборгованості у сумі 597,11 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Пукшин Л.Г.) від 14.07.2009 у справі № 40/202 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву задоволено повністю; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Шевченка Олександра Валерійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем в процесі виконання судового рішення) на користь Державного бюджету України (одержувач -ВДК у Шевченківському районі м. Києва, код 26077968, банк одержувача -УДК у м. Києві, р/р 0011, МФО 820019, КЕКД 22080300, назва - плата за оренду державного майна) суму заборгованості у розмірі 13472,43 (тринадцять тисяч чотириста сімдесят дві грн. сорок три коп.) грн., пеню - 1083,80 (одна тисяча вісімдесят три грн. вісімдесят коп.) грн., збитки від інфляції - 826,81 (вісімсот двадцять шість грн. вісімдесят одна коп.) грн.; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Шевченка Олександра Валерійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем в процесі виконання судового рішення) до державного бюджету державне мито у розмірі 153,83 (сто п`ятдесят три грн. вісімдесят три коп.) грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 312,50 (триста дванадцять грн. п`ятдесят коп.) грн; позов Державного підприємства „Укржитлосервіс" задоволено повністю; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Шевченка Олександра Валерійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем в процесі виконання судового рішення) на користь Державного підприємства „Укржитлосервіс" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 24-а, р/р НОМЕР_2 в „Укрексімбанку" м. Києва, МФО 322313, ) заборгованість у сумі 597,11 (п`ятсот дев`яносто сім грн. одинадцять коп.) грн. суму сплаченого державного мита у розмірі 102,00 (сто дві грн. нуль коп.) та 312,50 (триста дванадцять грн. п`ятдесят коп.) грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

12.08.2009 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

19.12.2019 через загальний відділ діловодства суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву надійшла заява про видачу дубліката наказу та відновлення пропущеного строку пред`явлення його до виконання.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з відпусткою судді Пукшин Л.Г., вказану заяву було передано на розгляд судді Трофименко Т.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 розгляд заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про видачу дубліката наказу та відновлення пропущеного строку пред`явлення його до виконання у справі №40/202 призначено до розгляду на 14.01.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 суд задовольнив заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, поновив пропущений строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 12.08.2009 у справі №40/202 до виконання та постановив видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 12.08.2009 у справі №40/202.

13.04.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшла скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на дії головного державного виконавця Стеценко Наталії Василівни Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій скаржник просить суд скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19.02.2021 за №64444934/6 та зобов`язати Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до провадження заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 25.01.2021 за вих.. №30-10/474 та винести постанову про відкриття виконавчого провадження у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 суд прийняв до розгляду скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву та призначив до розгляду.

Судом переглянуто матеріали справи та встановлено, що при виготовленні вищевказаної ухвали Господарського суду міста Києва від 14.04.2021, судом було допущено описку у даті призначення судового засідання щодо розгляду скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 виправлено описку допущену в ухвалі Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 у справі №40/202.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 суд відклав розгляд скарги на 28.04.2021.

У судовому засіданні 28.04.2021 суд на місці ухвалив відкласти розгляд скарги на 12.05.2021.

12.05.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання скаржника про приєднання до матеріалів скарги додаткових матеріалів.

У судовому засіданні 12.05.2021 представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши матеріали скарги, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі відповідних виконавчих документів, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

З матеріалів справи вбачається, що 12.08.2009 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2009 у справі №40/202 було видано відповідний наказ зі строком пред 'явлення його до виконання 14.07.2012.

Як вказує скаржник та підтверджується матеріалами справи, вищевказаний наказ був неодноразово пред 'явлений до виконання до ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві та Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва.

30 червня 2011 року органом Солом`янського РВДВС було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документа до ВДВС Дарницького району м. Києва. Відповідно до листа Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби від 08.02.2019 №8032 наказ Господарського суду міста Києва від 12.08.2009 №40/202 було втрачено при пересилці.

Відповідно до ч. 1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред 'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 суд задовольнив заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, поновив пропущений строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 12.08.2009 у справі №40/202 до виконання та постановив видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 12.08.2009 у справі №40/202.

В обґрунтування поданої скарги Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву зазначає, що 22.01.2020 року ним було подало до Солом`янського районного ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу від 12.08.2009 року, виданого Господарським судом м. Києва по справі №40/202.

Згідно повідомленням вих.№37103 від 06.02.2020 року Солом`янський районний ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) повернув Регіональному відділенню дублікат наказу Господарського суду м. Києва №40/202 від 12.08.2009 року з тих підстав, що останній пред`явлено не за місцем виконання.

24 липня 2020 року за вих. №30-10/5956 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києве повторно направило до Солом`янського районного ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання дублікату наказу від 12.08.2009 року, виданого Господарським судом м. Києва по справі №40/202.

Згідно повідомлення вих. № 121744/33 від 12.08.2020 року Солом`янський районний ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) повторно повернув Регіональному відділенню дублікат наказу з аналогічних підстав.

25 січня 2021 року за вих.№ 30-10/474 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернулось до Дарницького районного відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з Фізичної особи-підприємця Шевченка Олександра Валерійовича заборгованості у розмірі 15 383,04 грн. на користь Державного бюджету України та надав оригінал дублікату наказу від 12.08.2009, виданого Господарським судом міста Києва по справі № 40/202.

З долученого до матеріалів скарги опису вкладення у цінний лист, накладної №621 та фіскального чеку вбачається, що вищевказана заява була надіслана на адресу Дарницького районного відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28.01.2021.

02 квітня 2021 на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву надійшов лист Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.02.2021 за № 64444934/6 з повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 19.02.2021 та оригінал дублікату наказу від 12.08.2009 по справі № 40/202 про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 40/202 від 14.07.2009.

З вищевказаного повідомлення вбачається, що виконавчий документ був повернутий стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звертаючись з скаргою на дії державного виконавця зазначає, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19.02.2021 є незаконним та таким, що винесено з мотивів не повного з`ясування усіх фактичних обставин та з грубим порушенням приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення; (п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно з вимогами ч. 4 Закону визначено, у виконавчому документі, зокрема, зазначається строк пред`явлення рішення до виконання (пункт 7).

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 4. зазначеної статті виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений Законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, за приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Отже, із наведених положень законодавства не вбачається, що строки пред`явлення до примусового виконання виконавчих документів встановлюються судом, та вбачається, що такі строки встановлено законом (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 по справі № 907/134/17).

Приймаючи до уваги ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2020, якою суд поновив пропущений строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 12.08.2009 у справі №40/202 до виконання, суд дійшов висновку, що строк пред`явлення наказу до виконання стягувачем, яким є державний орган - Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву, сплив 14.04.2020.

Тобто, звертаючись 25.01.2021 до Дарницького районного відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про відкриття виконавчого провадження, Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву допустило пропущення встановленого ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Поряд з викладеним, суд також уважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до приписів ст. 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 №18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес особи (у цьому випадку скаржника) має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Згідно зі ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Звертаючись до суду із згаданою скаргою Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву жодним чином не обґрунтовано та не доведено відповідно до вимог господарського процесуального законодавства факту порушення його права або охоронюваного законом інтересу при винесенні Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 19.02.2021.

Отже, за наведених обставин, суд дійшов висновку, що повідомлення Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.02.2021 є правомірним, а скарга Регіонального відділенням Фонду державного майна України по м. Києву необґрунтована та така, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги Регіонального відділенням Фонду державного майна України по м. Києву на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала набирає законної сили 12.05.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 13.05.2021.

Суддя Л. Г. Пукшин