УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

12.05.2021Справа № 910/7227/21

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерноком Херсон Агро" (м. Херсон)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа сервісний станцій "Тідісі-Дальнобой" (м. Київ)

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерноком Херсон Агро" (далі - ТОВ "Зерноком Херсон Агро", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа сервісний станцій "Тідісі-Дальнобой" (далі - ТОВ "МСС "Тідісі-Дальнобой", відповідач) про зобов`язання виконати умови договору № 281/2019П від 12.04.2019 р. з поставки товару.

Вивчивши подані матеріали, суддя приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, позивач не надав доказів на підтвердження обставин, якими обгрунтований позов, зокрема, рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Продавців послуг та товарів для автомобілів» від 09.07.2020 р. у справі № 557/04/20, у читабельному вигляді (щоб його можна було прочитати).

Також згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів. Позивач зобов`язаний до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення (ч. 1 ст. 172 ГПК України).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що юридичною адресою та місцезнаходженням відповідача - ТОВ "МСС "Тідісі-Дальнобой" є - 01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 2, каб. 201. Проте, заявник до позовної заяви додав копії опису та поштової квитанції про направлення копії позову з додатками на іншу адресу - 01042, м. Київ, вул. Кудрі Івана, 5, кім. 312.

Таким чином, заявник не надав суду належних доказів відправки відповідачу позову з додатками з описом вкладення.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається із позову, ТОВ "Зерноком Херсон Агро" заявило немайнову вимогу про зобов`язання виконати умови договору № 281/2019П від 12.04.2019 р., за подання якої сплатило судовий збір згідно з квитанцією № 0.0..1 від 30.04.2021 р. на 2 270,00 грн. Проте, з указаної квитанції вбачається, що платником судового збору є не позивач, а інша особа - ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судовий збір" платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Вказаною нормою Закону встановлюється можливість здійснення оплати судового збору іншою особою, але платником має бути особа, яка звертається до суду, що обумовлено необхідністю дотримання платіжної дисципліни платниками судового збору, недопущення безпідставного повернення коштів з державного бюджету та здійснення правильного розподілу судових витрат між учасниками справи за результатами розгляду справи. Вказана позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 910/23408/17, від 17.01.2019 у справі № 922/4734/16.

Також згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Державної судової адміністрації України № 6-17517/18 від 14.09.2018 "Про забезпечення заходів контролю за надходженням та поверненням судового збору", суд при розгляді як позовних заяв, так і заяв на повернення помилково сплачених до бюджету коштів, має перевіряти чи є заявник (позивач) платником судового збору відповідно до документів, що підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Отже, враховуючи положення статті 2 Закону України "Про судовий збір", надана суду квитанція № 0.0..1 від 30.04.2021 р. на суму 2 270,00 грн., платником за яким є ОСОБА_1 , не може вважатись належним доказом сплати судового збору за подання до Господарського суду міста Києва позову ТОВ "Зерноком Херсон Агро", оскільки особа, яка сплатила судовий збір, не є юридичною особою, яка звертається до суду із даною позовною заявою.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 162, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерноком Херсон Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа сервісний станцій "Тідісі-Дальнобой" про зобов`язання вичнити певні дії залишити без руху.

Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Зерноком Херсон Агро" строк у 10 днів з дня вручення даної ухвали на усунення вказаних в ній недоліків шляхом належного виконання вимог ст.ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України.

Роз`яснити, що у разі неусунення недоліків у визначений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Головіна К. І.