РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.03.2021Справа № 910/171/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТІ-КРИМ" (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 211 А кв.78, Суми, Сумська область,40021, ) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (вул. Грушевського, буд. 1-Д, м. Київ,01001, ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" (вул. Січеславська Набережна, будинок 29-А, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, 49000, ) про стягнення 429 543,35 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНТІ-КРИМ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - відповідач) стягнення 429 543,35 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором банківського рахунку №SI37AP від 08.06.2005 щодо неповернення залишку грошових коштів у розмірі 429114,24 грн, який знаходиться на поточному рахунку позивача № НОМЕР_1 позивача, що стало причиною звернення з даним позовом про стягнення вказаної суми з відповідача. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання. У зв`язку з тим, що суддя Господарського суду міста Києва Ягічева Н.І. перебувала у відпустці, розгляд справи здійснюється після виходу судді з відпустки. Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України. розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвала суду від 26.01.2021 отримана позивачем - 08.02.2021, відповідачем - 09.02.2021.

18.02.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником відповідача подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на положення п 1.1.7. 58 Умов та правил надання банківських послуг, які були розміщені офіційному сайті Банку https://privatbank.ua, в яких зазначено, що у зв`язку з анексією АР Крим та припинення діяльності Банку на цій території, позивач був зобов`язаний з`явитися в структурний підрозділ Банку, який розташований на материковій частині України, для здійснення Банком дій щодо уточнення інформації, ідентифікації та вивчення Клієнта. При цьому, ТОВ «АВАНТІ КРИМ» (далі-позивач) зобов`язаний був вчинити дії в термін до 31.12.2014 р. У разі невиконання Клієнтом обов`язків, передбачених п.1.1.7.59 цих Умов та Правил, подальша взаємодія по договору Клієнта з Банком буде здійснюватись з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ФІНІЛОН", у разі незгоди, позивач направляє відповідачу свої заперечення в срок до 15.02.2015 р. У разі ненадання ТОВ «АВАНТІ КРИМ» заперечень у вказаний в цьому пункті строк, позивач підтверджує здійснення Банком переводу боргу по договорам на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ФІНІЛОН" зі згоди Клієнта.

Проте, за доводами відповідача, будь-яких письмових заперечень від Позивача відносно переведення Банком на ТОВ ФК "ФІНІЛОН" боргу за договором, який є предметом спору у даній справі, на адресу Банку не надходило. Тому, 17.11.2014 року між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» було укладено договір про переведення боргу, в тому числі і по договору банківського рахунку № №SI37AP від 08.06.2005.

Також, в обґрунтування заперечень проти позову, відповідач зазначив, що ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк" не є належним відповідачем у справі, оскільки зобов`язання за договором банківського рахунку №si37ap від 08.06.2005 повинен виконувати з 17.11.2014 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон».

18.11.2021 року через канцелярію суду представником відповідача подано заяву про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон».

29.03.2021 року через канцелярію суду представником позивача подано відповідь на відзив, у якому позивач не погоджується з доводами відповідача, вазуючи, що своєї згоди на укладення між відповідачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача договору про переведення боргу від 17.11.2014 року не надавав та жодним чином не був повідомлений щодо врегулювання ситуаціїї, що склалася. В обгрунтування своїх заперечень, позивач зазначив, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту з приводу ознайомлення позивача із Умовами та правилами надання банківських послуг, на які посилається відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, у зв`язку з чим вважає доводи позивача необгрунтованими, безпідставними та просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що якщо до розгляду справи у порядку спрощеного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2014 р. ТОВ «АВАНТІ-КРИМ» (Клієнт) та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») в особі Філії «Кримське регіональне управління» (Банк) уклали Договір №SI37AP банківського рахунку (далі - Договір),

На підставі даного договору позивачу був відкритий поточний рахунок у національній валюті № НОМЕР_1 , за умовами якого (п.1.2 Договору) банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком (рахунками) у порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.1.3 Договору банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

У квітні 2014 року відповідач призупинив обслуговування рахунків ТОВ «АВАНТІ-КРИМ», на яких залишились грошові кошти.

Згідно з умовами Договору (п. 6.1) договір укладений на невизначений строк, набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і припиняє свою дію відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства. Зміни та доповнення до цього Договору можуть бути внесені тільки в письмовій формі шляхом укладення додаткових угод до Договору (п. 6.7 Договору) Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.05.2014 року поточному рахунку ТОВ «АВАНТІ-КРИМ» № НОМЕР_1 , відкритому у філії «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишок грошових коштів складав 429 11424 грн, що підтверджується випискою про залишки та рух коштів за рахунком № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за квітень 2014 року, отриманою від Банка з використанням електронних розрахунково-інформаційних програмних продуктів Банку як це передбачено п.2.1.8 Договору №SI37AP банківського рахунку від 08.06.2005 р.

28.05.2014 р. відповідачем було переведено вищевказаний залишок коштів з поточного рахунку ТОВ «АВАНТІ-КРИМ» № НОМЕР_1 в сумі 429 114,24 грн. на транзитний рахунок № НОМЕР_1 , відповідно до меморіального ордера без повідомлення про це позивача, якому належали вказані грошові кошти. У реквізитах призначення платежу вказаного меморіального ордера відповідачем було зазначено: «Сальдо счета согласно приказа 6695879». Позивачем було направлено письмову вимогу щодо повернення коштів вих.№1 від 23.09.2020 року з вимогою надати пояснення щодо вищевикладеного та повернути безпідставно переведені кошти з рахунку позивача у № НОМЕР_1 на рахунок відповідача. Також, позивач зазначив, що 16.09.2014 року змінив своє місцезнаходження з окупованого Російською Федерацією АРК на материкову частину України про що неодноразово як в усній так і в письмовій формі зверталось до відповідача з проханням відновити обслуговування банківського рахунка та повернути позивачу безпідставно переведені кошти з його поточного рахунку № НОМЕР_1 на транзитний рахунок № НОМЕР_1 , відповідно до меморіального ордера.

З огляду на те, що вимога позивача про повернення помилково списаних коштів у сумі 429 114, 24 грн. відповідачем задоволена не була, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою являється договором банківського рахунка.

Згідно зі ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Нормами ст. 1068 ЦК передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Відповідно до п. 1.6 постанови Правління НБУ від 22.01.2004р. №22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» зареєстровану в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 р. за №377/89761.6, (надалі за текстом - Інструкція), Банк, тобто Відповідач здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що розміщені на банківському рахунку. Судом встановлено, що відповідачем було переведено з поточного рахунку позивача залишок коштів у сумі 429 114,24 на транзитний рахунок ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до меморіального ордера без згоди та повідомлення про це позивача, якому належали вказані грошові кошти. Вказана обставина підтверджена матеріалами справи та визнана відповідачем у відзиві.

Відповідач стверджує, що 17.11.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ Фінансова компанія "Фінілон" було укладено договір про переведення боргу з подальшим укладенням 18.11.2014 р Додаткової угоди до цього договору. Відповідно до умов договору електронний Додаток №1 містить перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування, за якими було здійснено переведення боргу на ТОВ ФК "Фінілон", в тому числі і по договору банківського рахунку, який є предметом спору в даній справі.

Заперечення відповідача у своєму відзиві, судом вважаються необгрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Норма ст. 520 ЦК України має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника.

Чинним законодавством встановлено лише форму правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні - цей правочин вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання (статті 513, 521 ЦК). Водночас форми надання згоди кредитором щодо заміни боржника у зобов`язанні законом не передбачено.

Наведене дає підстави для висновку про те, що для заміни боржника в зобов`язанні істотне значення має не форма виразу волі кредитора, а наявність відповідної волі, що й вимагається згідно з приписами ст.520 ЦК.

Таким чином, Умови та правила надання банківських послуг на які посилається відповідач, які були розміщені офіційному сайті Банку https://privatbank.ua, в яких зазначено, що у зв`язку з анексією АР Крим та припинення діяльності Банку на цій території, позивач був зобов`язаний з`явитися в структурний підрозділ Банку, який розташований на материковій частині України, для здійснення Банком дій щодо уточнення інформації, ідентифікації та вивчення Клієнта не є належним та достатнім доказом волі (згоди) кредитора на заміну боржника в зобов`язанні, що відповідає приписам ст.520 ЦК. За таких підстав, суд дійшов висновку, що укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" Договір про переведення боргу укладеного від 17.11.2014 року, в частині договору банківського рахунку №SI37AP від 08.06.2005 є недійсним у силу закону, тобто нікчемним, оскільки ТОВ "АВАНТІ-КРИМ", тобто кредитором не було надано згоди на заміну боржника.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми, суд дійшов висновку, що відповідачем здійснено перерахування коштів з поточного рахунку позивача № НОМЕР_1 в сумі 429 114,24 грн. на транзитний рахунок № НОМЕР_1 , без законних підстав та з порушенням умов укладеного договору банківського рахунку №SI37AP від 08.06.2005 .

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 429 114, 24 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 429,11 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Так, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 5.1. Договору встановлено, що у разі порушення банком установлених строків виконання доручення клієнта на переказ або порушення строків завершення переказу, банк сплачує клієнту пеню у розмірі 0,01 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 0,1 відсотка від переказу за весь період порушення за кожний випадок порушення. У зв`язку із вищевикладеним, у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу пеню, передбачену до п. 5.1. Договору. Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 429, 11 грн. є арифметично вірним, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму у розмірі 429114, 24 грн переказ якої не був здійснений відповідачем у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про законність та доведеність позовних вимог позивача до відповідача, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача. Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 73-74, 76-77, 86, 129, 232, 233, 237- 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю. 2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (вул. Грушевського, буд. 1-Д, м. Київ,01001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТІ-КРИМ" (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 211 А кв.78, Суми, Сумська область,40021, ) грошові кошти у сумі 429 114 (чотириста двадцять дев`ять тисяч сто чотирнадцять) грн. 24 коп, суму пені у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 11 коп та судовий збір у розмірі 6 443 (шість тисяч чотириста сорок три) грн 15 коп. 3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 14.05.2021

Суддя Н.І. Ягічева