ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2021 р. Справа № 911/340/21

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

розглянувши матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лекора», (01011, вул. Панаса Мирного, буд. 11, офіс 2/9, м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргус Девелопмент», (08132, вул. Київська, буд. 4, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область)

про стягнення 1 250, 00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ «Компанія Лекора» звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до ТОВ «Аргус Девелопмент» про стягнення 1 000, 00 грн основної заборгованості, 250, 00 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати у повному обсязі за поставлений товар згідно з договором поставки № 41294387 від 02.01.2020 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.02.2021 р. відкрито провадження у справі № 911/340/21 за позовом ТОВ «Компанія Лекора» до ТОВ «Аргус Девелопмент» про стягнення 1 250, 00 грн і визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору.

12.03.2021 р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява б/н від 09.03.2021 р. про стягнення судових витрат, у якій він просить суд позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача судові витрати, зокрема витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000, 00 грн.

16.03.2021 р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив № 63/237 від 11.03.2021 р. на позов про стягнення 1 250, 00 грн, у якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та покласти судові витрати на позивача. Крім того, відповідач у своєму відзиві просив суд витребувати у позивача відомості про штатний розклад , форми звітності 1-ДФ з інформацією про розмір виплачуваної штатним робітникам заробітної плати та дані щодо фактичних виплат, здійснених на користь представника позивача адвоката Кобилецького В. В.

За наслідками розгляду вищевказаного клопотання відповідача про витребування документів суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю, оскільки зазначені відповідачем відомості безпосередньо не пов`язані з предметом/підставами позову та не є обставинами, які необхідно встановити для правильного вирішення справи та визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.2020 р. між позивачем (надалі Постачальник) та відповідачем (надалі Покупець) було укладено договір поставки № 41294387, згідно п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується передавати (поставляти), а Покупець приймати замовлений товар (щебінь, керамзит, відсів, пісок та інші будівельні матеріали) та здійснювати його оплату. Загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю вимірювання, загальна вартість, умови та строки поставки і оплати яких визначена Сторонами у рахунках, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору видаткові накладні підписуються Сторонами, з зазначенням в них кількості Товару, одиниці виміру, ціни за одиницю виміру та загальної ціни Товару, умов і строків поставки та оплати Товару.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що ціна одиниці виміру Товару та загальна вартість кожної партії Товару, за необхідності вартість доставки, визначаються Сторонами в рахунках, які формує Постачальник на кожну конкретну поставку.

Згідно з п. 2.2. Договору ціна товару, зазначена в рахунку може змінюватись Постачальником в односторонньому порядку, про що він завчасно має попередити Покупця.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що розрахунки за кожну партію Товару здійснюються Покупцем шляхом 100 % оплати не пізніше ніж 3 (три) банківських дні з моменту отримання Товару.

Відповідно до п. 3.2. Договору оплата здійснюється шляхом переказу Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, що визначений у цьому Договорі, або інший рахунок Постачальника, про що він повинен заздалегідь письмово попередити Покупця.

Згідно з п. 4.1. Договору поставка Товару здійснюється на підставі усних чи письмових замовлень Покупця.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що поставка Товару Продавцем здійснюється за згодою сторін: на умовах EXW (франко-завод), на умовах FCA (франко-перевізник) (згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року).

Відповідно до п. 5.2. Договору передача Товару здійснюється за товарно-транспортною накладною.

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця в момент приймання Товару за кількістю та якістю та підписання відповідних документів. Фактом, що підтверджує приймання та передачу продукції є підпис на товарно-транспортній накладній особи, призначеної Покупцем.

Згідно з п. 8.1. Договору даний Договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін, та діє до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного взаєморозрахунку.

На виконання умов договору поставки № 41294387 від 02.01.2020 р. позивачем у травні 2020 року було передано у власність (продано) відповідачу товар на загальну суму 11 050, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 1030 від 19.05.2020 р. на суму 5 550, 00 грн та видатковою накладною № 1062 від 20.05.2020 р. на суму 5 500, 00 грн, наявними в матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обов`язок по оплаті товару та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 10 050, 00 грн, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку позивача, наявними в матеріалах справи.

У грудні 2020 р. позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 01257 від 30.12.2020 р. про закриття боргу на суму 1 000, 00 грн, у якому він просив протягом трьох робочих днів з моменту отримання вказаного листа погасити заборгованість за поставлені будівельні матеріали у розмірі 1 000, 00 грн. Факт направлення листа на адресу відповідача підтверджується фіскальним чеком № 0186 від 31.12.2020 р. та описом вкладення у цінний лист № 428 від 31.12.2020 р., наявними в матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обов`язок щодо оплати товару у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 1 000, 00 грн, що підтверджується договором поставки № 41294387 від 02.01.2020 р., видатковою накладною № 1030 від 19.05.2020 р. на суму 5 550, 00 грн, видатковою накладною № 1062 від 20.05.2020 р. на суму 5 500, 00 грн, листом позивача вих. № 01257 від 30.12.2020 р. про закриття боргу на суму 1 000, 00 грн, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов`язку по оплаті товару за договором поставки № 41294387 від 02.01.2020 р.

Заперечення відповідача щодо непогодження та односторонньої зміни ціни товару позивачем є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідно до наявних у матеріалах справи видаткових накладних товар був прийнятий відповідачем без заперечень, що підтверджується наявними підписами представника відповідача на них та не заперечується відповідачем у відзив на позовну заяву, а претензії щодо ціни поставленого товару були заявлені вже після його фактичного отримання.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 1 000, 00 грн за договором поставки № 41294387 від 02.01.2020 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача штраф, передбачений договором поставки № 41294387 від 02.01.2020 р., за затримку оплати товару на строк більше десяти календарних днів всього на загальну суму 250, 00 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.2. Договору встановлено, що у випадку затримки оплати на строк більше 10 (десяти) календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 25 % від вартості неоплаченого Товару.

Розрахунок штрафу від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача штрафу від суми основної заборгованості за договором поставки № 41294387 від 02.01.2020 р. у розмірі 250, 00 грн.

Крім того, позивач у своїй заяві б/н від 09.03.2021 р. просить суд покласти на відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000, 00 грн.

Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 124 цього ж кодексу разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 126 цього ж кодексу передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами 1-8 ст. 129 цього ж кодексу передбачено, що судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

3. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

4. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

6. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

7. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

8. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000, 00 грн підтверджуються договором про надання правової допомоги від 10.12.2020 р., укладеним між ТОВ «Компанія Лекора» та адвокатом Кобилецьким В. В., звітом про виконання доручення за договором про надання правової допомоги від 09.03.2021 р., видатковим касовим ордером від 09.03.2021 р. на суму 7 000, 00 грн, довіреністю б/н від 21.01.2021 р., свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 5185 від 29.08.2012 р., виданим Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури, наявними у матеріалах справи.

Як було зазначено вище, відповідач у своєму відзиві № 63/237 від 11.03.2021 р. на позов, просив суд покласти судові витрати на позивача, а також зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу не відповідає звичайному рівню вартості подібних послуг та значно перевищує суму позову.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що підтверджують надання позивачу правничої допомоги адвокатом Кобилецьким В. В., доводи та заперечення відповідача щодо її неспіврозмірності, суд дійшов висновку, що характер та обсяг, виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг), відповідає критеріям розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, а отже відсутні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

З таких обставин, судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргус Девелопмент» (08132, вул. Київська, буд. 4, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область; ідентифікаційний код 41294387) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лекора» (01011, вул. Панаса Мирного, буд. 11, офіс 2/9, м. Київ; ідентифікаційний код 43317636) 1 000 (одна тисяча) грн 00 (нуль) коп. основної заборгованості, 250 (двісті п`ятдесят) грн 00 (нуль) коп. штрафу та судові витрати 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 (нуль) коп. судового збору, 7 000 (сім тисяч) грн 00 (нуль) коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца