УХВАЛА

11 травня 2021 року

м. Київ

Справа № 909/318/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Кондратової І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області

(суддя Малєєва О. В.)

від 01.10.2020

та постанову Західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Плотніцький Б.Д., судді: Мирутенко О.Л., Скрипчук О.С.)

від 27.01.2021

у справі за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз"

про стягнення заборгованості у розмірі 79 647 515, 21 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2020 у справі № 909/318/20 в задоволенні позовних вимог АТ "НАК "Нафтогаз України" до АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про стягнення заборгованості у розмірі 79 647 515, 21 грн, з яких: основний борг - 44 778 721, 51 грн, пеня - 9 188 120, 15 грн, 3% річних - 5 518 280, 45 грн, інфляційні втрати -20 162 393, 10 грн, відмовлено.

27.01.2021 Західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" залишив без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

18.02.2021 АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося із касаційною скаргою на судові рішення, в якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі скаржник визначає підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме: неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм статей 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 372/1036/15-ц, постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 911/1555/17, від 14.03.2018 у справі № 917/1150/17, від 21.03.2018 у справі № 910/27026/14, від 02.04.2019 у справі № 902/326/16, від 19.06.2019 у справі № 905/1331/18 та від 30.04.2020 у справі № 19/49-10. Також зазначає, щодо не врахування висновків про наслідки спливу строку давності, викладених у постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 у справі № 6-78цс17 та у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 757/323777/15-ц та від 09.07.2019 у справі № 904/6892/17.

Верховний Суд, перевіривши форму і зміст касаційної скарги, установив, що скаргу подано без додержання вимог, викладених у пункті 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, який визначає, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вирішуючи питання щодо обов`язку скаржника сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.

За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункти 1, 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до вимог касаційної скарги заявник за подання касаційної скарги мав сплатити судовий збір у розмірі 1 471 400, 00 грн, оскільки 200 % від (79 647 515, 21 грн х1,5%) становить 2 389 425,46 грн, що більше, ніж максимальний розмір судового збору за подання касаційної скарги.

До касаційної скарги заявник не додав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, тому касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України для надання строку на усунення встановлених недоліків в частині сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини 4 статті 290, частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 у справі № 909/318/20 залишити без руху.

2. Установити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом: надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 471 400, 00 грн.

3. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Кондратова