ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство

06 травня 2021 року Справа № 903/300/21

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Гримайло Олександр Петрович

за участю представника заявника Проскуровського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області матеріали по справі №903/300/21 за заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднана картонна компанія» про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2021 ОСОБА_1 подав до суду заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднана картонна компанія».

При цьому заявник просить суд розпорядником ТзОВ «Транс-Ресурс» призначити арбітражного керуючого Козлова В.О.

До матеріалів заяви долучено заяву арбітражного керуючого Козлова В.О. про згоду на участь у справі про банкрутство розпорядником майна.

Ухвалою господарського суду від 27.04.2021 заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.

05.05.2021 заявник подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що на підтвердження права власності на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ VITO 120 реєстраційний номер НОМЕР_1 , надав належним чином засвідчену копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Також додатково зазначив, що даний транспортний засіб на даний час перебуває у власності заявника. Подав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на ТОВ «ОКК».

Щодо доказів того, шо сума вимог кредитора не забезпечена повністю заставою майна боржника, з цього приводу зазначив, що договір застави з ТОВ «ОКК» не укладався. Також подав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на ТОВ «ОКК» № Р96616 від 28.04.2021.

Щодо письмових відомостей про стан здійснення виконавчого проводження, зазначив, що не звертався до Державної виконавчої служби з вимогами про примусове стягнення з ТОВ «ОКК» заборгованості в сумі 56775,00 грн. виниклої за Договором оренди автомобіля від 09.01.2014, та не має виконавчого листа щодо стягнення з ТОВ «ОКК» вказаної заборгованості.

Боржник 06.05.2021 подав до суду відзив, в якому не заперечує проти грошових вимог ОСОБА_1 в сумі 56775,00 грн. та визнає їх в повному обсязі, оскільки вказані вимоги виникли внаслідок укладеного між ТОВ «ОКК» та ОСОБА_1 . Договору оренди автомобіля від 09.01.2014, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 66. Згідно умов якого, ОСОБА_1 передав у строкове платне користування ТОВ «ОКК», а ТОВ «ОКК» прийняло у строкове платне користування автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 120, тип транспортного засобу - пасажирський легковий-В, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований Центр. ДАІ 0701 20.12.2013 року, на умовах, визначених цим Договором оренди. Внаслідок фінансових труднощів наше підприємство не здійснило своєчасний та повний розрахунок перед кредитором внаслідок чого і утворилась існуюча заборгованість.

ТОВ «ОКК» зазначає, що товариство має заборгованість перед наступними кредиторами:

Заборгованості перед ОСОБА_1 в розмірі 56775,00 грн. по Договору оренди автомобіля від 09.01.2014, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 66;

Заборгованості перед компанією «ДЖЕЙ. EC. КОРРУГЕЙТІНГ МАШИНЕРІ КО., ЛТД» (J.S. CORRUGATING MACHINERY CO., LTD) по Договору Гарантії, укладеного в серпні 2013 року в розмірі:

5 000 000 (п`ять мільйонів) доларів США;

452 865 (чотириста п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят п`ять) китайських юанів у якості компенсації коштів за сплачений аванс арбітражного збору;

судового збору в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят грн.) 50 коп., вказана заборгованість присуджена згідно арбітражного рішення Китайської міжнародної економічної і торговельної арбітражної комісії у справі № SZG20160099 від 27 листопада 2017 року в м.Шеньчжень, Китайська Народна Республіка.

За ухвалою Київського апеляційного суду від 26.03.2019 по справі № 824/4/19, - арбітражне рішення Китайської міжнародної економічної і торговельної арбітражної комісії від 27 листопада 2017 року у справі № SZG20160099 визнано та наданий дозвіл на його виконання. Постановою Верховного суду від 28.11.2019 по справі № 824/4/19 ухвалу Київського апеляційного суду від 26 березня 2019 року було залишено без змін.

Заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно-паперова фабрика - Україна» по Договору оренди транспортного засобу №01/04-ОР від 28.04.2017 року в розмірі 55587,60 грн.

Заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно-паперова фабрика» по Договору оренди (найму) № 08-ОР від 27.02.2016 року в розмірі 105000,00 грн.

Заборгованість зі сплати податків у ТОВ «ОКК» відсутня.

Заборгованість з виплати заробітної плати у ТОВ «ОКК» відсутня.

Щодо наявного у ТОВ «ОКК» майна, то товариство повідомляє про відсутність у власності майна.

Наступним ТОВ «ОКК» повідомляє, що у товариства відкриті рахунки в наступних банківських установах IBAN № НОМЕР_5 в AT «Укрексімбанк».

Поточні рахунки, які належать ТОВ «ОКК», в інших фінансових установах відсутні.

ТОВ «ОКК» не проводилась діяльність, що пов`язана з державною таємницею.

Також на виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 27.04.2021 по справі № 903/116/21 надав лист Управління забезпечення реалізації повноважень у Волинській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях №11-03-523 від 30.04.2021 року про відсутність на балансі ТОВ «ОКК» державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації.

В судовому засіданні представник заявника повідомив, що відзив боржника не отримував. Просить суд відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднана картонна компанія» та розпорядником ТзОВ «Транс-Ресурс» призначити арбітражного керуючого Козлова В.О.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Об`єднана картонна компанія», подані заявником та боржником у подальшому документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, заслухавши пояснення представника заявника, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України.

За приписами частини 1 статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства, справи про банкрутство розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Відповідно до абзацу 13 частини 1 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, під неплатоспроможністю слід розуміти неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви (абзац 5 частини1 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно з приписами абзацу 1 частини 1 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Згідно з частиною 3 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

Відповідно до частини 5 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство або відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:

- вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження;

- вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду (частина 6 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства).

Судом встановлено, що ініціюючий кредитор при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Об`єднана картонна компанія» вказує про наявність заборгованості на загальну суму 56775,00 грн, що підтверджена наступним.

09.01.2014 між ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Об`єднана картонна компанія» (надалі - ТОВ «ОКК», Орендар) укладений Договір оренди автомобіля, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 66 (Далі по тексту - Договір, а.с.7-10).

Відповідно до умов п. 1 договору, орендодавець передав у строкове платне користування ТОВ «ОКК», а останнє прийняло у строкове платне користування автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 120, тип транспортного засобу - пасажирський легковий-В, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований Центр. ДАІ 0701 20.12.2013 року, на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.2 договору, вищевказаний автомобіль належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Центр. ДАІ 0701 від 20.12.2013 року.

Сторони оцінюють вищевказаний автомобіль в 88000 (вісімдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок (п.3 договору).

У відповідності до п.4 договору, орендодавець свідчить, що дійсно є власником автомобіля, не має обмежень щодо свого права розпорядження автомобілем, автомобіль на момент укладення цього договору нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не наданий в заставу, не переданий в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною (арештом) не перебуває, права третіх осіб (права наймача, право застави, право довічного утримання тощо) щодо автомобіля відсутні, питання права власності на автомобіль не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначеного автомобіля відсутні, автомобіль не внесено до статутного капіталу юридичних осіб.

Згода дружини Орендодавця на передання ним в оренду вищевказаного автомобіля і укладення даного договору викладена в заяві, справжність підпису на якій засвідчено Денисовою О.А., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, 27.12.2013 року, реєстровий номер 65.

Пунктом 7 Договору визначено, що за користування зазначеним автомобілем ТОВ «ОКК» сплачує ОСОБА_1 орендну плату в розмірі 1500,00 грн. на місяць. Орендна плата сплачується не пізніше 15 числа кожного місяця за наступний місяць.

Положеннями п. 12 Договору на мене покладено обов`язок протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту укладання даного договору передати автомобіль, що є предметом даного договору, ТОВ «ОКК» і підписати акт приймання-передачі автомобіля.

Згідно п. 15 Договору, орендодавець зобов`язаний:

- передати вищевказаний автомобіль Орендарю у строк, визначений у п. 12 даного Договору, та підписати акт приймання-передачі автомобіля;

- забезпечити Орендарю безперешкодний доступ до автомобіля без будь-яких обмежень.

Пункт 14 Договору встановлює обов`язки ТОВ «ОКК», а саме орендар зобов`язаний:

- використовувати автомобіль належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства та даного договору;

- сплачувати орендну плату в строк та у розмірі, передбачених п. 7 даного Договору:

- підтримувати належний технічний стан автомобіля, не допускати погіршення його якісних технічних характеристик.

Орендар має право користуватися автомобілем без обмежень відповідно до його призначення, з метою, визначеного в п. 6 даного Договору, у спосіб, що не порушує якісних технічних характеристик автомобіля і прав та інтересів Орендодавця та/або інших осіб.

ТОВ «ОКК» зобов`язане підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані.

Як слідує з матеріалів справи, 09.01.2014 ОСОБА_2 надана заява приватному нотаріусу, згідно якої, остання надала згоду на передачу автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO 120 придбаного подружжям під час шлюбу. Справжність підпису ОСОБА_2 засвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О., вказана заява зареєстрована в реєстрі за № 65 (а.с.11).

На виконання умов п. 12 Договору, 09.01.2014 сторонами складений та підписаний акт приймання-передавання автомобіля (а.с.13).

Таким чином, ОСОБА_1 виконанав вимоги Договору в повному обсязі. Проте всупереч вимог Договору, ТОВ «ОКК» свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за користування автомобілем MERCEDES-BENZ VITO 120 виконало не в повному обсязі, внаслідок чого у боржника утворилась заборгованість в сумі 56775,00 грн.

З метою виконання ТОВ «ОКК» зобов`язань з оплати орендної плати в розмірі 56775,00 грн. за користування автомобілем, ОСОБА_1 надав ТОВ «ОКК» претензію-вимогу № 1 (а.с.18) в якій зазначалось про необхідність належного виконання умов Договору та оплати ОСОБА_1 грошових коштів за користування автомобілем в сумі 56775,00 грн., яка отримана товариством 14.05.2019, що підтверджується штемпелем боржника.

У своїй відповіді №30/05/19 від 30.05.2019 на вищевказану претензію-вимогу ТОВ «ОКК» повідомило, що заборгованість в розмірі 56775,00 грн. буде сплачена мені в строк до 01.08.2019 (а.с.21).

Всупереч вимог Договору та всупереч самостійно визначеному строку - 01.08.2019 ТОВ «ОКК» не виконало зобов`язання щодо оплати заборгованості по Договору та 05.11.2019 ОСОБА_1 повторно письмово звернувся до боржника з претензією-вимогою №2 (а.с.19) в якій вказував, про неналежне виконання Товариством своїх зобов`язань за Договором та вимагав ТОВ «ОКК» у семиденний строк сплатити прострочену заборгованість в розмірі 56775,00 грн. за Договором, шляхом перерахування грошових коштів на мій картковий рахунок (претензія отримана боржником 05.11.2019, що підтверджується штемпелем товариства).

У відповіді № 29/11/19 від 29.11.2019 на вищевказану претензію-вимогу ТОВ «ОКК» повідомило, що заборгованість в розмірі 56775,00 грн. буде сплачена мені в строк до 01.03.2020 (а.с.22).

ТОВ «ОКК» не виконало своїх обіцянок та не сплатило в строк до 01.03.2020 заборгованість в розмірі 56775,00 грн., внаслідок чого ОСОБА_1 повторно звернувся до ТОВ «ОКК» з претензією-вимогою № 3 (а.с.20), в якій вимагав сплатити прострочену заборгованість в розмірі 56775,00 грн. за Договором, шляхом перерахування грошових коштів на зазначений в претензії розрахунковий рахунок.

19.08.2020 за № 19/08/20 ТОВ «ОКК» надало письмову відповідь в якій зазначало, що визнає заборгованість в розмірі 56775,00 грн. в повному обсязі, не відмовляється від її сплати та запевняло, що ТОВ «ОКК» буде погашена існуюча заборгованість мені в розмірі 56775,00 грн. в строк до 01.11.2020 (а.с.23).

Таким чином, ТОВ «ОКК» повністю визнало заборгованість з орендної плати в розмірі 56775,00 грн., але всупереч вимог Договору та своїх обіцянок викладених в відповідях № 30/05/19 від 30.05.2019, № 29/11/19 від 29.11.2019 та від 19.08.2020 за №19/08/20 - не сплатило заборгованість в розмірі 56775,00 грн. на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства заява про відкриття провадження у справі про банкрутство повинна містити виклад обставин, що є підставою для звернення до суду та перелік документів, що додаються (частина 1). Заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті (частина 3).

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, довідки, листи, протоколи, акти звіряння та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

До обставин, які є підставою для звернення до суду, можна віднести відомості про вимоги до боржника, строк виконання яких настав, з чого вони складаються, чим підтверджуються, докази того, що вимоги не свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, а також докази того, що боржник не має можливості виконати свої зобов`язання і підтвердження того, що наявна саме неспроможність боржника.

З огляду на викладені норми права, провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора відкривається за наступних умов:

1) наявність вимог до боржника, строк виконання яких настав,

2) нездатність боржника виконати майнові зобов`язання, оскільки боржник може і погасити заборгованість до підготовчого засідання,

3) кредитор має довести суду, що його вимоги не свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження,

4) кредитор має довести наявність неплатоспроможності боржника, а саме - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, на момент подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство кредитор повинен надати документи (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози. Інакше таке банкрутство матиме ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань.

Отже, під час розгляду заяви кредитора, поданої в порядку ч. 2 ст. 34 КУзПБ, суд зобов`язаний перевірити додані до заяви документи щодо їх відповідності вимогам КУзПБ та іншим нормативно-правовим актам з метою встановлення на підставі належних та допустимих доказів обставин того, чи дійсно задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності).

Як зазначалось вище, кредитором зазначено про наявність у боржника грошових зобов`язань перед кредитором в сумі 56775,00 грн за договором оренди автомобіля від 09.01.2014.

Боржником не надано суду доказів погашення зазначеної заборгованості, але зазначено про визнання вказаної заборгованості повністю.

Разом з тим, в судовому засіданні суд з`ясовував у представника заявника щодо боргу, а саме на який рахунок боржник мав сплачувати орендну плату за автомобіль, за який період нараховано заборгованість, докази часткової оплати, строк нарахування.

Однак, представник заявника щодо рахунку для зарахування коштів посилається на лист від 09.01.2014 (а.с.12), однак доказів направлення чи вручення листа боржником у матеріалах справи відсутні та не подані представником в судовому засіданні.

Щодо розрахунку заборгованості (а.с.14-17).

Представник заявника не довів з чого складається сума боргу за кожен місяць оренди, а також в матеріалах справи відсутні докази часткової оплати, які зазначені у розрахунку.

Обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство.

Вимоги ініціюючого кредитора до боржника мають бути безспірними, тобто ґрунтуватися на первинних документах, які беззаперечно підтверджували би дійсний розмір заборгованості, правомірність підстави її виникнення та доводили би прострочення виконання грошового зобов`язання боржника. У такому разі безспірність не слід обов`язково пов`язувати (ототожнювати), ставити в залежність з наявністю судового рішення.

При цьому суд констатує, що посилання представника заявника, щодо обгрунтованості заборгованості не підтверджено належними та допустимими доказами в розмінні ст.ст. 74-76 ГПК України, не може бути підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Відповідно до частини 7 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Оскільки господарський суд не вбачає підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, сума сплаченого до бюджету судового збору та авансована на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області сума винагороди для виплати арбітражному керуючому підлягає поверненню ініціюючому кредитору.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" відмова у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі є підставою для повернення суми сплаченого судового збору за клопотанням сторони, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Станом на 06.05.2021, клопотання від кредитора про повернення сплаченого судового збору та авансованої ініціюючим кредитором суми винагороди для виплати арбітражному керуючому на адресу суду не надходило.

З урахуванням викладеного, за відсутності поданих кредитором клопотань про повернення судового збору, сплаченого при поданні заяви, та про повернення авансованої для виплати арбітражному керуючому суми винагороди, питання щодо повернення сплачених сум судом не вирішується.

Однак, ініціюючий кредитор (заявник) не позбавлений права на подання таких клопотань, з урахуванням приписів процесуального законодавства, після постановлення ухвали про відмову у відкритті провадження у справі.

Також, за викладених обставин, з огляду на відсутність підстав для розгляду заяви арбітражного керуючого Козлова В.О. про участь у справі про банкрутство слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 28, 34, 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Об`єднана картонна компанія" (вулиця Потебні, будинок 71, місто Луцьк, 43018, ).

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала суду підписана 11.05.2021.

Суддя І. О. Гарбар