ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" травня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1704/15

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

розглянувши спільну заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі», Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (вх. №2-570/21 від 23.04.2021р.) про внесення змін до мирової угоди, затвердженої ухвалою суду у справі № 916/1704/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28 Б, )

до відповідача: Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, ).

про стягнення 42 258 066,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/1704/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про стягнення 42 258 066,05 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.06.2015 року у справі № 916/1704/15 позов був задоволений частково, стягнуто з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» 41 115 263 грн. 33 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 327 912 грн. 88 коп. заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії, 3 500 000 грн. 00 коп. пені, яка нарахована за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, 348 635 грн. 69 коп. 3% річних, що нараховані за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, 15 000 грн. 00 коп. пені, яка нарахована за несвоєчасне внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії, 6 160 грн. 74 коп. суми 3% річних, що нараховані за несвоєчасне внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії, 8 703 433 грн. 41 коп. інфляційних витрат, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, 188 370 грн. 48 коп. інфляційних витрат, нарахованих за несвоєчасне внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії.

13.07.2015 року Господарським судом Одеської області на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

01.03.2021р. до Господарського суду Одеської області від головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. надійшла заява (вх.№ 2-272/21), відповідно до якої останній просив суд винести ухвалу про затвердження мирової угоди від 26.01.2021р. в процесі примусового виконання рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2015р. у справі №916/1704/15, укладеної між АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та КП «Теплопостачання міста Одеси», які є сторонами виконавчого провадження №49603862, відкритого 04.12.2015р. на виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.07.2015р. у справі №916/1704/15.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.03.2021р. заяву Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було задоволено, затверджено мирову угоду, укладену між АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та КП «Теплопостачання міста Одеси» в процесі примусового виконання рішення суду від 23.06.2018р. по справі № 916/1704/15на умовах, визначених сторонами.

27.04.2021р. до господарського суду від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України разом із оригіналом наказу від 13.07.2015р. надійшла постанова від 20.04.2021р. про закінчення виконавчого провадження ВП №49603862 відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

23.04.2021р. до господарського суду від АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та КП «Теплопостачання міста Одеси» надійшла спільна заява (вх. № 2-570/21), відповідно до якої сторони просять суд внести зміни до мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 09.03.2021р., шляхом викладення абзацу 1 п. 3 мирової угоди (в частині визначення джерела погашення заборгованості) в наступній редакції: «Боржник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену в п. 2 мирової угоди, шляхом проведення оплати за рахунок бюджету міста Одеси або за рахунок власних коштів на поточний рахунок Стягувача, відповідно до наступного графіка погашення заборгованості»; інші умови мирової угоди сторони просили залишити незмінними.

В обґрунтування поданої заяви АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та КП «Теплопостачання міста Одеси» було наголошено, що мирова угода є формальною письмовою домовленістю сторін судового процесу, що укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується прав та обов`язків сторін та предмета позову, і за своєю суттю є правочином та договором. Посилаючись на приписи ст. ст. 626, 627, 651 ЦК України, сторони просили задовольнити подану заяву. При цьому, у поданій до суду заяві сторонами було наголошено, що положеннями матеріального та процесуального права не встановлено заборони вносити зміни до мирової угоди.

30.04.2021р. до господарського сулу від КП «Теплопостачання міста Одеси» на підтвердження можливості погашення існуючої заборгованості не лише власними коштами, а також і за рахунок бюджетних коштів, було надано суду витяг з протоколу засідання Постійної комісії з питань планування, бюджету і фінансів Одеської міської ради від 14.04.2021р.

Розглянувши спільну заяву АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та КП «Теплопостачання міста Одеси» про внесення змін до мирової угоди без повідомлення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

В силу положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Статтею 330 ГПК України врегульовано, що мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 192 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 191 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 09.03.2021р. заява органу державної виконавчої служби про затвердження мирової угоди була задоволена шляхом затвердження мирової угоди, укладеної між АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та КП «Теплопостачання міста Одеси» в процесі примусового виконання рішення суду від 23.06.2015р. на умовах, визначених сторонами.

Враховуючи доводи сторін по справі про можливість внесення змін до мирової угоди, яка за твердженням останніх є формальною письмовою домовленістю сторін, що укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується прав та обов`язків сторін та предмета позову, і за своєю суттю є правочином, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Верховним Судом у постанові від 21.05.2021р. по справі №916/2889/13 наголошено, що на відміну від звичайного договору, мирова угода укладається в процесі розгляду справи у господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення. Тобто мирова угода не є договором у цивільному/господарському правовому розумінні, оскільки порядок її укладення та затвердження регламентовано положеннями ГПК України, проте вона має на меті припинення спору на умовах, погоджених сторонами та затверджених судом. Крім того, у постанові від 12.06.2018р. по справі №908/1604/17 Верховний Суд також дійшов висновку, що мирову угоду не можна розглядати в якості договору у цивільно-правовому розумінні і визнавати недійсною у позовному провадженні, оскільки порядок її укладання та затвердження регламентовано відповідними положеннями ГПК України.

З викладених обставин господарським судом відхиляються доводи АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та КП «Теплопостачання міста Одеси», якими у поданій до суду заяві було наголошено, що мирова угода за своєю суттю є правочином, до якого можна вносити зміни на підставі приписів ст. ст. 626, 627, 651 ЦК України.

Статтею 1 ГПК України врегульовано, що Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, якими закріплено порядок здійснення судочинства, приймаючи до уваги відсутність передбаченого ГПК України права суду вносити зміни до мирової угоди, яка була затверджена відповідної ухвалою, господарський суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої сторонами спільної заяви про внесення змін до мирової угоди. Доводи КП «Теплопостачання міста Одеси» про можливість погашення існуючої заборгованості за рахунок бюджетних коштів лише після внесення судом змін до мирової угоди як на підставу для задоволення поданої заяви судом відхиляються, оскільки положеннями чинного законодавства не встановлено обов`язку боржника сплачувати наявну заборгованість лише за рахунок власних коштів.

Крім того, враховуючи, що у випадку задоволення поданої сторонами заяви судом фактично буде внесено зміни до раніше прийнятого судового рішення, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 243 ГПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення. З викладених обставин, враховуючи відсутність у суду права змінювати зміст раніше прийнятого судового рішення або розглядати питання, які не були предметом оцінки під час розгляду заяви про затвердження мирової угоди, господарський суд доходить висновку про відсутність передбачених законом підстав для внесення змін до ухвали Господарського суду Одеської області від 09.03.2021р., якою судом було затверджено мирову угоду.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи відсутність у процесуальному законі повноважень суду на внесення змін до мирової угоди, яка була затверджена відповідної ухвалою, а також повноважень вносити зміни до змісту раніше прийнятого судового рішення, господарський суд дійшов висновку щодо необхідності відмови у задоволенні поданої Акціонерним товариством «ДТЕК Одеські електромережі» та Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» спільної заяви про внесення змін до мирової угоди, затвердженої ухвалою суду.

Керуючись ст.ст. 1, 3 192, 193, 234, 243, 330 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні заяви Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» та Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (вх. № 2-570/21 від 23.04.2021р.) про внесення змін до мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.03.2021р. по справі №916/1704/15 - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 12.05.2021 року та не підлягає оскарженню.

Суддя О.В. Цісельський