ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/635/21

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

за участю представників сторін:

позивача: Волканов Є.В., згідно ордеру

відповідача: не з`явився,

розглянувши справу №916/635/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мираторг" до Stearin Group OU про стягнення 14038809,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що між ТОВ "Мираторг" та Stearin Group OU, що зареєстровано та діє за законодавством Естонії 20.09.2018р. було укладено контракт №MIR-4-R на поставку товару - жита 4-го класу, українського походження, врожаю 2018-2019 рр. На виконання вказаного контракту позивач поставив відповідачу обумовлений ним товар за МД №UA500050/2020/203821 від 30.03.2020р. на суму 505786,40 дол. США, що еквівалентно 14038809,63 грн. (офіційний курс національної валюти по відношенню до долару США, станом на 03.03.2021р. склав 27,7564 грн. за 1 дол. США за курсом НБУ). За умовами згаданого контракту відповідач мав здійснити розрахунки з позивачем шляхом банківського переказу протягом 330 календарних днів від дати виставлення рахунку-фактури продавця, але не пізніше 23.02.2021р., однак, відповідач зобов`язань по оплаті вартості отриманого від позивача товару не виконав.

Відповідач подав до справи відзив на позов від 06.04.2021р. за вх.№9461/21, де зазначає, що, користуючись наданим відповідачу згідно ст.165 ГПК України правом, у відзиві повністю визнає позовні вимоги та вважає, що вони підлягають задоволенню, виходячи з факту укладення між сторонами контракту№MIR-4-R від 20.09.2018р., його виконання з боку позивача, неможливістю його виконання з боку відповідача у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем та невиконанням своїх зобов`язань зі сторони покупців-контрагентів компанії Stearin Group OU. З огляду на викладене, компанія Stearin Group OU підтвердила заборгованість перед ТОВ "Мираторг" у розмірі 505786,40 доларів США (еквівалент - 14038809,63 грн.).

Щодо представника Лук`яненко Т.В. та її повноважень відповідач зазначив, що відповідно до п.12.3. укладеного між сторонами контракту було визначено, що "для виконання представницьких функцій на території України призначено представника покупця - Лук`яненко Т.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 24.02.1998 р., що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ). Представник діє на підставі довіреності виданої покупцем". Відповідно до довіреності від 29.08.2018 р. компанія Stearin Group OU призначила Лук`яненко Т. В, діючим та законним повіреним компанії по представництву її прав та законних інтересів на території України. Тобто Лук`яненко Т.В. є уповноваженим представником компанії Stearin Group OU на території України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.03.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначити на "30" березня 2021 р. о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.03.2021р. відкладено підготовче засідання на "27" квітня 2021 р. о 10:45 год.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

20.09.2018р. між ТОВ "Мираторг" (продавець) та Stearin Group OU (покупець) було укладено контракт №MIR-4-R, згідно умов якого продавець бере зобов`язання поставити, а покупець прийняти та оплатити товар - жито 4-го класу, українського походження, врожаю 2018-2019 рр., насипом (п.1.1. контракту).

Відповідно до п.п.3.1., 3.2., 4.1. контракту №MIR-4-R від 20.09.2018р. кількість товару, що постачається, складає 3000 (три тисячі) метричних тон +/- 10% в опціоні продавця та за контрактною ціною. Остаточна кількість поставленого продавцем покупцю товару визначається за показниками портової ваги й підтверджується вантажно-митною декларацією (ВМД). Пункт призначення товару зазначено в п.4 даного контракту. Поставка товару буде здійснена залізничним та/або автомобільним транспортом на вибір продавця на умовах DAP Одеса, Україна, та згідно з Інкотермс 2010, умовами даного контракту та документарних інструкцій покупця. Всі ризики, пов`язані з товаром, переходять до покупця у момент розвантаження товару у місці призначення згідно Інкотермс 2010. Право власності переходить від продавця до покупця в момент підписання акту прийому-передачі товару.

Згідно п.6.1. контракту №MIR-4-R від 20.09.2018р. поставка товару повинна бути здійснена не пізніше 30.09.2020р. Датою поставки вважається: при відвантаженні залізничним транспортом - дата залізничної накладної, оформленої на станції відправлення; при відвантаженні автомобільним транспортом - дата на штампі вантажоодержувача з відміткою про прийняття вантажу.

Ціна жита 4-го класу 160 (сто шістдесят) долар США за метричну тонну. Загальна сума контракту 480 000,00 (чотириста вісімдесят) дол. США +/- 10% (п.7 контракту №MIR-4-R від 20.09.2018р.).

За положеннями п.п.9.1., 9.2. контракту №MIR-4-R від 20.09.2018р. валютою платежу за даним контрактом є долари США. Валюта ціни товару - долари США. Покупець здійснює оплату товару шляхом банківського переказу протягом 30 (тридцяти) банківських днів за поданням покупцеві рахунку- проформи продавця.

У п.12.12. контракту №MIR-4-R від 20.09.2018р. сторони узгодили, що він набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

Додатковою угодою №1 від 30.03.2020р. сторони змінили п.9.2. контракту №MIR-4-R від 20.09.2018р. та виклали його в наступній редакції: "Покупець здійснює оплату товару шляхом банківського переказу протягом 90 (дев`яносто) календарних днів від дати виставлення рахунку-фактури продавця, але не пізніше 28 червня 2020 року".

Додатковою угодою №2 від 29.06.2020р. сторони змінили п.9.2. контракту та виклали його в наступній редакції: "Покупець здійснює оплату товару шляхом банківського переказу протягом 330 (триста тридцять) календарних днів від дати виставлення Рахунку-фактури Продавця, але не пізніше 23 лютого 2021 року".

За вантажною митною декларацією №UA50050/2020/203821 від 13.01.2020р. позивач на виконання контракту поставив відповідачу товар на суму 505786,40 дол. США, у кількості 3167500кг. Крім того, на підтвердження фактичного здійснення поставки сторони 27.03.2020р. підписали акт передачі права власності на товар.

Позивачем було виписано рахунок-фактуру №MIR-4-R від 30.03.2020р. на суму 505786,40 дол.США

Позивачем було виставлено відповідачу претензію №043/02 від 24.02.2021р. з проханням сплатити заборгованість за контрактом №MIR-4-R від 20.09.2018р. на суму 505786,40 дол. США.

У відповіді на претензію позивача від 26.02.2021р. відповідач зазначив, що не має фінансової можливості погасити заборгованість за поставлений товар, оскільки перебуває у скрутному фінансовому становищі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наведені в позові обґрунтування, надавши мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України „Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

У випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини. Вибір права щодо окремих частин правочину повинен бути явно вираженим (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.5 Закону України „Про міжнародне приватне право").

Відповідно до п.12.8. контракту №MIR-3-BR3 від 20.09.2018р., у разі, якщо сторони не можуть самостійно дійти згоди, рішення таких суперечок або розбіжностей буде здійснюватися за місцем передачі товару покупцю (Одеський морський торгівельний порт) в Господарському суді Одеської області (Україна), відповідно до матеріального і процесуального законодавства України. Правом, яке регулює даний контракт, є матеріальне і процесуальне право України.

Таким чином, даний позов підсудний Господарському суду Одеської області.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.191 ГПК України).

Отже, наявні в матеріалах справи первинні документи, зокрема, контракт №MIR-4-R від 20.09.2018р., додаткові угоди до нього №1 від 30.03.2020р., №2 від 29.06.2020р., митна декларація №UA50050/2020/203821 від 30.03.2020р., акт передачі права власності на товар від 27.03.2020р. свідчать про поставку позивачем відповідачу товару, його отримання останнім, та за відсутності доказів повної оплати відповідачем товару, судом встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 505786,40дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2021р. еквівалентно 14038809,63грн.

Звідси, за умови повного визнання відповідачем позовних вимог позивача, суд ухвалює рішення, яким повністю задовольняє позовні вимоги ТОВ "Мираторг" до Stearin Group OU про стягнення 505786,40 дол. США, що еквівалентно 14038809,63 грн.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 210582,14грн.

Вищевказані судові витрати позивача підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у розмірі 50% внаслідок повного визнання відповідачем позову та задоволення судом позовних вимог позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 130, 185, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мираторг" (65012, м. Одеса, вул. б. Французький, буд. 11, корп. б, кв. 4) до Stearin Group OU (Естонія 5-309В, 10143, Талінн, округ Гарджу; адреса представника Лук`яненко Т.В.: АДРЕСА_1 ) про стягнення 505786,40 дол. США, що еквівалентно 14038809,63грн.

2. Стягнути з Stearin Group OU (Естонія 5-309В, 10143, Талінн, округ Гарджу; рег. Код 14277352; адреса представника Лук`яненко Т.В.: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мираторг" (65012, м. Одеса, вул. б. Французький, буд. 11, корп. б, кв. 4, ) заборгованість в сумі 505786,40 (п`ятсот п`ять тисяч сімсот вісімдесят шість) доларів США 40 центів, що еквівалентно 14038809 (чотирнадцять мільйонів тридцять вісім тисяч вісімсот дев`ять) грн. 63 коп., 105291 (сто п`ять тисяч двісті девяносто одна) грн. 07 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 05 травня 2021 р.

Суддя С.Ф. Гут