СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"18" травня 2021 р. Справа № 917/153/21

Суддя Пуль О.А.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаватепло» (вх.№1363П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 08.04.2021 (повний текст рішення складено 08.04.2021 суддею Пушком І.І. у приміщенні господарського суду Полтавської області) у справі №917/153/21

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго, м.Полтава,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Полтаватепло, м.Полтава,

про стягнення 3855931,04 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 08.04.2021 у справі №917/153/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Полтаватепло на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго 3810490,60 грн основного боргу, 33067,30 грн пені; 8266,82 грн 3% річних; 57777, 37 грн - витрати по сплаті судового збору. В іншій частині вимог у задоволенні позову відмовлено.

Відповідач з рішенням господарського суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Полтавської області від 08.04.2021 у справі №917/153/21 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення 3810490,60 грн основного боргу, 33067,30 грн пені, 8266,82 - 3% річних відмовити повністю. Судові витрати покласти на позивача. Одночасно заявник просить задовольнити клопотання ТОВ «Полтаватепло» про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі №917/153/21.

Дослідивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, виходячи з такого.

Згідно з пунктом 2 частини 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Розмір та порядок оплати судового збору за подання апеляційної скарги визначено Законом України Про судовий збір.

Статтею 8 Закону України Про судовий збір передбачено, що, ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, зокрема, зазначено, що Законом України Про судовий збір визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України Про судовий збір чітко убачається, що законодавець, застосувавши конструкцію суд, враховуючи майновий стан сторони, може…, тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням. Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір, то законодавець, застосувавши слово або, не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Слід також зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України Про судовий збір перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.

Виходячи із системного аналізу змісту норм зазначеної статті, суд наголошує, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд звертає увагу, що предметом даної справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що на виконання ухвали господарського суду Полтавської області від 08.04.2021, якою накладено арешт на грошові кошти відповідача, відкрито виконавче провадження №65097729, у межах якого накладено арешт на кошти, що належать ТОВ «Полтаватепло» у розмірі 3851824,72 грн, і знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, згідно з довідкою відповідача загальний розмір коштів на його рахунках становить 1499299,58 грн. Отже, майновий стан відповідача позбавляє його будь-якої можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, у зв`язку з чим просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Заявником надано роздруківку з офіційного сайту Єдиний державний реєстр судових рішень ухвали господарського суду Полтавської області від 08.04.2021 у справі №917/153/21, копію постанови ВП №65097729 про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2021, копію постанови ВП №65097729 про арешт коштів боржника від 09.04.2021, довідку ТОВ «Полтаватепло» №12/16 від 26.04.2021 про стан рахунків товариства.

Надаючи оцінку наданим заявником в обґрунтування клопотання доказам, суд звертає увагу, що пунктом 30 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №45) закріплено, що не проводяться платежі за платіжними дорученнями боржника або бюджетної установи щодо операцій, пов`язаних із централізованим обслуговуванням боржника, за всіма рахунками, кодами класифікації видатків бюджету, крім платежів, зазначених у пункті 25 цього Порядку. У свою чергу, відповідно до пункту 25 Порядку на час здійснення безспірного списання коштів проводяться платежі боржника, зокрема, зі сплати податків і зборів, у тому числі судового збору.

Таким чином, посилання на вказані докази як на підставу для звільнення відповідача від сплати судового збору є необґрунтованим.

Суд також ураховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі Пелевін проти України та від 30.05.2013 у справі Наталія Михайленко проти України, в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини положення пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 року у справі Ейрі проти Ірландії, серія А, N 32, п. 25 - 26).

Отже, заявником не наведено та не підтверджено наявність умов для відстрочення сплати судового збору, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір". Також відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що під час розгляду справи у нього буде реальна можливість сплатити необхідну суму судового збору за подання апеляційної скарги.

Підсумовуючи вищенаведене, у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги з викладених скаржником мотивів слід відмовити.

Відповідно до частини 1 ст.4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною 1 ст.2 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставка судового збору з апеляційних скарг, що подаються на рішення суду; складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (підпункт 4 пункту 2 частини 2 ст.4 Закону України Про судовий збір).

Ураховуючи викладене, судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 08.04.2021 у справі №917/153/21 складає 57777,37 грн*150% = 86666,06 грн.

Проте до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку та розмірі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником апеляційної скарги не виконано вимоги пункту 2 частини 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України).

Ураховуючи відсутність доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.174, 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач;-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаватепло» залишити без руху.

Встановити заявнику апеляційної скарги десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.А. Пуль