ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/2772/20

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Калиновського Ю.С., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім будівельних матеріалів" до Акціонерного товариства "Київметробуд" про стягнення 5198968,88грн, за участю представників від:

позивача - Орлова О.В. (ордер серії КВ №814422 від 18.09.2020);

відповідача - Катрук С.А. (ордер серії КС №753079 від 04.11.2020)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім будівельних матеріалів" (далі - ТОВ "Дім будівельних матеріалів") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" (далі - ПАТ "Київметробуд") про стягнення 5 198 968,88грн, з яких: 5 064 674,91грн - основний борг; 134293,97грн - 3% річних за період з 14.08.2019 по 22.09.2020.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення ПАТ "Київметробуд" зобов`язань з оплати товару за договорами поставки товару, укладеними у спрощений спосіб. При цьому, позивач посилається на те, що у період з 13.08.2019 по 11.11.2019 передав відповідачу за видатковими накладними товар, який оплачений лише частково (т.1 а.с.1-12).

Ухвалою від 07.10.2019 судом відкрито провадження у справі за відповідним позовом, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 17:00 09.11.2020, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (т.1 а.с.73-74).

Копія вказаної ухали суду отримана відповідачем 13.10.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №757, а позивачем -21.10.2020, як свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №552 (т.1 а.с.76, 82).

Ухвалою від 23.10.2020 судом задоволено клопотання відповідача та продовжено строк для подання відповідачем відзиву на позов до 04.11.2020 (т.1 а.с.84-86).

04.11.2020 у встановлений судом строк від відповідача у даній справі надійшов відзив на позовну заяву (здано для відправлення відділенню зв`язку №1 м. Києва - 04.11.2020 ( т.1 а.с.90-95, 101-106).

У відзиві на позов відповідач просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на не доведення факту укладення між сторонами договорів поставки.

Так, у поданому відзиві відповідач вказує, що:

- позивач не довів досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору поставки;

- видаткові накладні, надані у підтвердження існування між сторонами відносин з поставки товару, містять лише підпис особи, яка не ідентифікована.

09.11.2020 позивачем подано клопотання про відкладення підготовчого засідання, у якому позивач також просив продовжити строк для подання відповіді на відзив та строк для подання додаткових доказів (т.1 а.с.115-117).

Клопотання відповідача про продовження строку для подання відповіді на відзив залишено без розгляду, оскільки відповідний строк ще не встановлювався судом.

09.11.2020 постановлено ухвалу, що занесена до протоколу засідання, якою встановлено строки для подання заяв по суті: позивачу - відповіді на відзив (10 днів); відповідачу - заперечення (протягом 10 днів з моменту отримання відповіді на відзив). Щодо встановлення строку для подання додаткових доказів суд визначив, що відповідні докази можуть бути надані позивачем у строк для подання відповіді на відзив. Також, ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву в судовому засіданні до 10:00 04.12.2020 (т.1 а.с.128-129).

У встановлений судом строк від позивача надійшла відповідь на відзив (т.1 а.с.131-135). У відповіді на відзив позивач вказує, що відсутність певного документа за наявності інших документів, що свідчать про здійснення господарської операції, не може заперечувати таку операцію, а надані документи у їх сукупності свідчать про наявність таких операції. При цьому, позивач зазначив, що на видаткових накладних, долучених до позовної заяви, наявний підпис уповноваженого працівника відповідача ОСОБА_1 , печатка відокремленого підрозділу відповідача та вони частково оплачені.

Також, позивачем подані заяви про забезпечення доказів шляхом проведення експертизи та допиту свідка ОСОБА_1 (т.1 а.с.172-172, 175-177), які ухвалою від 27.11.2020 призначено до розгляду в судовому засіданні 10:00 04.12.2020 (т.1 а.с.186-187).

02.12.2020 відповідачем подані заперечення на заяву позивача про забезпечення доказів, в яких відповідач вказує про безпідставність поданих позивачем заяв, враховуючи не доведення фактів, які свідчать про наявність загрози втрати або утруднення подання доказів, а також не наведення обґрунтування необхідності забезпечення доказів (т.1 а.с.190-191, 192-193).

02.12.2020 відповідачем подано клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів ( т.1 а.с.194-197).

02.12.2020 відповідачем подані заперечення (т.1 а.с.208-212), у яких відповідач вказує, що позивачем не доведено фактів:

- досягнення між сторонами усіх істотних умов договору у спрощений спосіб;

- отримання товару матеріально відповідальною особою відповідача.

04.12.2020 позивачем подано клопотання про продовження строку підготовчого провадження та оголошення перерви у підготовчому засіданні (т.1 а.с.216).

Ухвалою від 04.12.2020 судом відмовлено у задоволенні заяв ТОВ "Дім будівельних матеріалів" від 19.11.2020 щодо забезпечення доказів шляхом допиту свідка та шляхом призначення експертизи (т.1 а.с.223-226).

04.12.2020 постановлено ухвалу, що занесена до протоколу засідання, якою: судом продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в судовому засіданні до 17:10 28.12.2020 (т.1 а.с.218-220).

Строк підготовчого провадження продовжено судом на підставі ч.3 ст.177 ГПК України, враховуючи подані клопотання сторін, необхідність надання ними додаткових доказів, про які вони заявили, а також не вирішення частини питань, визначених ч.1 ст.182 ГПК України.

28.12.2020 позивачем подано клопотання про продовження строку підготовчого провадження та оголошення перерви в судовому засіданні (т.2 а.с.1).

Також позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, продовження строку для їх подання та про зміну найменування та місцезнаходження відповідача у даній справі (т.2 а.с.13-16).

28.12.2020 постановлено ухвалу, що занесена до протоколу, якою:

- вирішено вважати відповідачем у даній справі Акціонерне товариство "Київметробуд" (далі - АТ «Київметробуд»);

- долучено до матеріалів справи клопотання позивача про долучення документів;

- оголошено перерву в підготовчому засіданні до 11:30 15.01.2021 (т.1 а.с.129-130).

При цьому, суд виходив з того, що назва відповідача змінена, про що внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

14.01.2021 відповідачем подано клопотання про виклик для допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.2 а.с.132-135).

15.01.2021 позивачем подано клопотання про призначення у даній справі судової почеркознавчої та судової-технічної експертиз, для підтвердження чи спростування факту підписання долучених до матеріалів справи накладних ОСОБА_1 та відбитку печатки на них структурного підрозділу відповідача - Тунельного загону №4 ПАТ "Київметробуд" (т.2 а.с.145-148), а також клопотання про визнання поважними причин не подання у строк доказів та долучення доказів (т.2 а.с.156-). Окрім того, позивач просив змінити найменування та місцезнаходження відповідача у справі (т.2 а.с.156, зворот).

15.01.2021 постановлено ухвалу, що занесена до протоколу засідання, якою:

- визнано поважними причини неподання позивачем доказів разом з відзивом та долучено до матеріалів справи клопотання позивача від 28.12.2020, 15.01.2020;

-залишено без розгляду клопотання позивача про зміну найменування та місцезнаходження відповідача, оскільки ухвалою суду від 28.12.2020 вже вирішено вважати відповідачем у даній справі АТ "Київметробуд";

- встановлено відповідачу строк для висловлення у письмовому вигляді своєї думки щодо заявленого клопотання про призначення у даній справі експертиз - протягом 5 днів з дати засідання;

- оголошено перерву у підготовчому засіданні до 17:15 27.01.2021 (т.2 а.с.172-174).

27.01.2021 позивачем подано клопотання про витребування доказів та визнання поважними причини не подання відповідного клопотання у встановлений строк (т.2 а.с.176-180).

27.01.2021 відповідачем подані пояснення щодо заявленого позивачем клопотання про призначення у даній справі експертиз, відповідно до яких відповідач підтримав клопотання позивача про призначення у даній справі експертиз, надав перелік запропонованих на вирішення експертизи питань та пропозиції щодо експертної установи, якій він пропонує передати справу для проведення експертиз (т.2 а.с.182-185).

27.01.2021 постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, якою:

- задоволено клопотання відповідача про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення у даній справі судових експертиз;

- частково задоволено клопотання про витребування у відповідача документів;

- закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15:10 17.02.2021 та 16:00 24.02.2021, виклик свідків на 24.02.2021 (т.2 а.с.194-195).

Так, відмовляючи у задоволенні заяви про призначення у даній справі судових експертиз, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

- для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

- жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відмовляючи у призначені у даній справі експертиз суд виходив з того, що позивач у заяві по суті - відповіді на відзив вказував, що товар від імені відповідача прийнято матеріально відповідальною особою відповідача - ОСОБА_1 , у той же час відповідач відповідне твердження не спростував, а лише вказав на недоліки у оформленні відповідних видаткових накладних, що позбавляють можливості здійснити ідентифікацію особи, яка прийняла товар від його імені, а саме: не зазначення посади та ініціалів особи, яка підписала видаткові накладні.

У матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 , який би заперечував факт того, що такі видаткові накладні ним не підписувались.

Окрім того, для призначення судової почеркознавчої експертизи, суду необхідно відібрати у такої особи зразки її підписів, у той же час така особа не є стороною даної справи і жодною із сторін не подано покази такої особи у формі заяві свідка, що у подальшому могло б бути підставою для виклику такої особи в судове засідання для допиту відповідно до ст.89 ГПК України, а відповідачем не надано доказів у спростування тверджень позивача про те, що ОСОБА_1 не підписував відповідні видаткові накладні, а також не заперечено у заявах по суті факт належності відтисків печатки на накладних його структурному підрозділу.

У задоволенні клопотання про витребування доказів судом відмовлено в частині витребування доказів щодо яких достовірно невідомо чи володіє такими доказами відповідач, оскільки з наданих в судовому засіданні пояснень вбачається, що позивач лише припускає наявність у відповідача таких документів. Також, судом враховано, що дослідження частини доказів, які позивач просить витребувати, не є необхідним для розгляду справи, оскільки відповідач не заперечує певних фактів, зокрема, прийняття на роботу, звільнення свідків, відсутність у відповідача частини витребуваних доказів (трудових книжок осіб, які звільнені). Окрім того, частина вимог відповідного клопотання залишена судом без розгляду, враховуючи не підтримання його у підготовчому засіданні позивачем, а також враховуючи, що позивачем надані копії таких доказів - трудових книжок ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , у т.ч. посвідчених нотаріально, а відповідачем - Положення про тунельний загін №4 ПАТ «Київметробуд» (долучені до клопотання про виклик свідків, т.2 а.с. 136-142).

17.02.2021 ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засіданні оголошено перерву до 16:00 24.02.2021 (т.2 а.с.207-209).

24.02.2021 позивачем подано клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні, яке мотивовано тим, що свідки станом на момент проведення судового засідання перебувають у відрядженні, про що надані докази (т.2 а.с.212-214).

24.02.2021 ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, суд оголосив перерву в судовому засіданні з урахуванням неявки свідків з поважних причин до 14:40 17.03.2021 та викликав у відповідне судове засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.2 а.с.215-216).

16.03.2021 сторонами подано спільну заяву про оголошення перерви в судовому засіданні, яка мотивована тим, що між сторонами розпочато переговорний процес і необхідний час для підготовки проекту мирової угоди (т.2 а.с.220).

17.03.2021 ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засіданні оголошено перерву до 15:00 31.03.2021 з урахуванням поданого сторонами клопотання. При цьому, свідки не допитувались з урахуванням спільного клопотання учасників та вирішено їх викликати в судове засідання, яке призначено на 15:00 31.03.2021 (т.2 а.с.221-222).

31.03.2021 позивачем подано клопотання про оголошення перерви для врегулювання спору, у якому повідомлено, що сторонами проведено переговори та підготовлено проект мирової угоди, однак, залишились не вирішеними певні питання (т.1 а.с.228). Відповідне клопотання підтримано в судовому засіданні позивачем (т.1 а.с.228, зворот).

31.03.2021 ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засіданні оголошено перерву до 14:00 16.04.2021. При цьому, свідки не допитувались з урахуванням спільного клопотання учасників та вирішено їх викликати в судове засідання, яке призначено на 14:00 16.04.2021 (т.2 а.с.229-230).

16.04.2021 в судовому засіданні допитано свідків та оголошено перерву, про що прийнято ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, до 11:45 23.04.2021.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити; представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступні обставини.

На підтвердження фактів передачі відповідачу товару протягом 2019 року та виникнення відносин купівлі-продажу такого товару між сторонами без складання єдиного письмового документу - договору, позивачем, у підтвердження заявлених вимог, надані письмові докази, які оцінені судом у сукупності з іншими зібраними у справі доказами:

- видаткова накладна №529 від 13.08.2019 на суму 478 740грн (т.1 а.с.26), покупцем у якій зазначено ПАТ «Київметробуд», відповідно до якої прийнято товар - трубу ф630*10 у кількості 20,2т, на оплату якої позивачем виставлено відповідачу рахунок №809 від 16.07.2019 (т.1 а.с.27) та платіжне доручення від 18.07.2019 №1982, яким здійснено перерахування 474 000грн із зазначенням у графі «призначення платежу» відповідного платіжного документа: «оплата за трубу зг. рах. №809 від 16.07.2019» (т.1 а.с.28);

- рахунок від 02.09.2019 №1017, виставлений відповідачу на оплату балки №53 Б1 09Г2С на суму 3 080 729,63грн, (т.1 а.с.32), та видаткові накладні №589 від 05.09.2019 на суму 780 451,50грн, №590 від 06.09.2019 на суму 821 527,90грн та №591 від 06.09.2019 на суму 739 375,10грн, а всього на суму 2341354,50грн (т.1 а.с.29-31), які містять посилання на відповідний рахунок №1017 від 02.09.2019; платіжним дорученням №2504 від 06.09.2019 на суму 1 923 052,20грн,, у призначені платежу якого вказано: «оплата за трубу зг. рах. №1017 від 02.09.2019» (т.1 а.с.33);

- рахунок від 21.10.2019 №1245, виставлений відповідачу на оплату балки № НОМЕР_1 на суму 5384546,16грн (т.1 а.с.41), та видаткові накладні №758 від 08.11.2019 на суму 780 451,50грн, №759 від 08.11.2019 на суму 739 375,10грн, №760 від 08.11.2019 на суму 739 375,10грн, №761 від 08.11.2019 на суму 780 451,50грн, №762 від 11.11.2019 на суму 821 527,90грн, №764 від 11.11.2019 на суму 754 144,15грн (т.1 а.с.34-39), що місять посилання на відповідний рахунок.

На відповідних видаткових накладних, які надані у тому числі в оригіналі позивачем (т.2 а.с.149-155), у графі «покупець» вказано «ПАТ «Київметробуд» ТЗ-4», а у графі «отримав (ла)» наявний підпис у підтвердження отримання відповідного товару, засвідчений печаткою структурного підрозділу відповідача - Тунельного загону №4.

Позивач, звертаючись до суду, у заявах по суті стверджував, що товар за відповідними видатковими накладними, окрім видаткової накладної №529 від 13.08.2019, товар за якою оплачено у сумі 474 000грн, отриманий від імені відповідача ОСОБА_5 - начальником дільниці №214 ТЗ-4 (т.1 а.с.131-135).

Відповідач, заперечуючи щодо позову, у заявах по суті, вказав на порушення вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 (далі - Положення), при складанні відповідних накладних, а саме відсутність на них реквізитів щодо особи, відповідальної за здійснення господарської операції, тобто посилався на недоліки окремого первинного документа. Разом з тим, відповідач не заперечив у заявах по суті сам факт, на який позивач посилався - підписання відповідних видаткових накладних працівником структурного підрозділу відповідача - ОСОБА_1 . Так, відповідач не вказує у заявах по суті, що відповідна особа - ОСОБА_1 не підписувала такі накладні та не подає у встановленій формі заяв такої особи на спростування такої обставини, на яку позивач посилається. Поряд з цим, у заявах по суті відповідач не заперечив належність відбитку печатки його структурного підрозділу на підписах у графі «отримав(ла)» відповідних видаткових накладних, а також не посилався на факти втрати відповідної печатки або незаконного заволодіння нею.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на дату складання видаткових накладних), первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем видаткові накладні містять: назву та дату їх складання; назву підприємств, від імені яких складено такі накладні; зміст та обсяг господарської операції, одиницю її виміру; особистий підпис осіб, які брали участь у здійснені господарської операції. На таких видаткових накладних відсутнє зазначення посади осіб, які відповідальні за здійснення відповідних господарських операцій від імені відповідача.

Між тим, як визначено ч.2 ст.9 вказаного Закону, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Наявність підпису особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, засвідченого печаткою структурного підрозділу відповідача не унеможливлює її ідентифікацію.

На відміну від положення, визначеного ч.2 ст.9 Закону, п.2.4 Положення, визначає, що первинні документи бухгалтерського обліку мають містить окрім посади, ще і прізвище осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Разом з тим, не дотримання вимог відповідного положення, як і вимог ст.9 вказаного Закону, не є підставою для суду вважати, що відповідні операції не здійснювалась.

Так, як визначено преамбулою вищезгаданого Закону, цей Закон визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Пунктом 1.1 Положення визначено, що воно встановлюєпорядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

Порушення в організації та веденні бухгалтерського обліку та складанні фінансової звітності є підставою для відповідальності осіб, які відповідні дії здійснюють, однак, не визначенні як підстава звільнення від виконання господарських зобов`язань, за умови встановлення факту їх виникнення.

При цьому, в силу ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.. Відповідно до ч.ч.2, 3 такої статті, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, у заяві свідок ОСОБА_2 , який працював в ПАТ «Київметробуд» з липня 1997 по січень 2020 року начальником Тунельного загону №14 ПАТ «Київметробуд», що не заперечив відповідач, зазначив, що позивач з червня по листопад 2019 року здійснював поставку відповідного товару, який приймав начальник дільниці №214 Тунельного закону №14 ОСОБА_1 , та підтвердив, що особисто підписав видаткову накладну №529 від 13.08.2019, а також вказав, що відповідний товар використаний у подальшому на будівництві.

Свідок ОСОБА_3 , яка працювала головним бухгалтером Тунельного загону №4 у відповідний період, що підтверджується записами у трудовій книжці (т.2 а.с.99-100), у своїй заяві, а також в судовому засіданні, оглянувши оригінали відповідних накладних, підтвердила, що проставляла на них печатку Тунельного загону №4 ПАТ «Київметробуд» , яка зберігалась в бухгалтерії, на підписах ОСОБА_1 .

У заяві свідок ОСОБА_4 , який працював начальником відділу закупівель ПАТ «Киїметробуд» з серпня 2009 року по січень 2020 року, що підтверджується записами у його трудовій книжці (т.2 а.с.85-96), зазначив, що кожного календарного місяця відбувались збори керівництва ПАТ «Київметробуд», на яких затверджувались, зокрема, плани будівельних робіт, визначались обсяги та види будівельних матеріалів на наступний місяць, обсяги і види будівельних матеріалів, необхідних для виконання плану і згідно зазначених планів відділом закупівель, який очолював свідок, здійснювалося замовлення товарно-матеріальних цінностей постачальникам. При цьому, позивач протягом багатьох років був серед постійних постачальників та у період з вересня 2019 року по листопад 2019 року здійснював постачання балки №55 Б1, як пояснив свідок (т.2 а.с.85).

Окрім того, на підтвердження реальності господарської операції позивачем надано лист від 25.11.2020 за вих.№353 (т.2 а.с.27-28) договір поставки №730219КРП від 12.03.2019 (т.1 а.с.141-143), відповідно до якого позивачем придбано у ТОВ «Фірма Вікант» товар - балку № НОМЕР_2 , що у подальшому поставлялась відповідачу, та видаткові накладні на підтвердження факту передачі відповідного товару за вказаним договором позивачу (т.1 а.с.144-150) та товаротранспортні накладні, які підтверджують здійснення транспортування відповідного товару на замовлення ТОВ «Фірма «Вікант» вантажоодержувачу - позивачу за адресою місця розташування будівництва об`єкту, яке здійснював відповідач: м.Київ, вул.Північно-Сирецька, 3 (т.1 а.с.151-157).

Позивачем здійснена реєстрація податкових накладних, виданих відповідачу, щодо податку на додану вартість, включеного до вартості переданого товару (т.2 а.с.107-115), що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (т.2 а.с.116-124).

Також, судом досліджено Положення про Тунельний загін №4 ПАТ «Київметробуд», затверджене наглядовою радою ПАТ «Киїметробуд» 15.07.2010 (протокол №2), яке діяло у відповідний період (т.2 а.с.136-142).

В силу п.4.1, п.9.2 такого Положення, Тунельний загін № 4 є відокремленим структурним підрозділом товариства та не наділений статусом юридичної особи, який очолює начальник, що представляє такий структурний підрозділ в установах, організаціях, підприємствах з питань, що входять до повноважень Тунельного загону №4, укладає договори, угоди відповідно до довіреностей, що видаються товариством, видає довіреності на отримання матеріально-технічних засобів, іншого майна.

Посилаючись на відповідне Положення, відповідач вказував на те, що у ОСОБА_2 були відсутні повноваження на підписання та прийняття матеріальних цінностей за накладною №529 від 13.08.2019.

Однак, в рахунок оплати товару за такою накладною здійснено перерахування коштів у розмірі 474000грн з посиланням на рахунок, виставлений щодо її оплати, що свідчить про схвалення дій відповідної особи навіть у випадку відсутності у неї повноважень на вчинення таких дій на момент їх здійснення.

Так, відповідно до ч.2 ст.241 ЦК України, наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Також, на відповідне Положення посилався відповідач, сумніваючись у показах свідка ОСОБА_3 , у зв`язку з чим така особа викликана та допитана в судовому засіданні, яка стверджувала, що оформляла та видавала довіреності на приймання товарно-матеріальних цінностей.

Копії відповідних довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_1 від імені відповідача позивачем не надані, хоча в силу ч.2 ст.527 ЦК України, позивач мав вимагати від особи, яка діяла від імені відповідача доказів наявності повноважень приймати виконання від імені відповідача.

Так, в силу ч.2 ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Між тим, як свідчить п.4.3 Положення про Тунельний загон №;4 такий структурний підрозділ має печатку із зображенням свого найменування і зазначенням належності до товариства, а його начальник, в силу п.9.3 Положення здійснює керівництво поточною діяльністю такого структурного підрозділу, видає накази, розпорядження, обов`язкові для виконання усіма працівниками підрозділу, отже, є особою, яка відповідальна за поточну діяльність товариства, розподіл обов`язків та організацію роботи.

Як визначено ч. ст.581 ГК України, суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки; використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

В силу ч.3 такої норми, наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Отже, сама по собі наявність печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків на відміну від підпису уповноваженої особи. Поряд з цим, наявність на видатковій накладній особистого підпису особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції від імені певної особи, який засвідчено печаткою такої особи, що нею володіє, може свідчити про схвалення дій такої особи, що здійснені.

З урахуванням зазначеного, оцінивши вищевказані докази кожний окремо та у їх сукупності, суд вважає доведеним факт передачі позивачем та прийняття товару відповідачем за вищевказаними видатковими накладними.

Крім того, позивачем надана видаткова накладна №763 від 11.11.2019 на суму 26 307,36грн (т.1 а.с.40), на якій відсутній підпис про отримання товару від імені відповідача. Фактів оплати такого товару судом також не встановлено та позивачем не надано інших доказів, які б свідчили про отримання такого товару, у зв`язку з чим суд не вважає доведеним факт передачі відповідного товару відповідачу.

10.04.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією від 10.04.2020 (т.1 а.с.42-43), відповідно до якої вимагав оплатити борг за поставлений товар у розмірі 5 064 674,91грн, а також 3% річних в сумі 65 796,32грн, направлення якої на адресу відповідача підтверджується поштовими накладними та описами вкладень у відправлення, прийняті за такими накладними (т.1 а.с.44,45).

Як свідчать рекомендовані повідомлення (т.1 а.с.46) претензія отримана відповідачем 14.04.2020, однак, оплата за товар не здійснена, у зв`язку з чим позивач звернувся осуду з даним позовом.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплатити поставлений товар, а також застосування до нього відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення взятих на себе зобов`язань

Заявлені вимоги суд вважає, такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов; істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При цьому, в силу ч.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Так, згідно ч. 4 ст.203 ЦК України, правочин (договір є правочином за змістом ч.2 ст.202 ЦК України) має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1 ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом; заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. При цьому, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Факт укладення сторонами договору купівлі-продажу товару, вказаного у видаткових накладних, в усній формі підтверджена у даному випадку письмовими доказами - підписаними видатковими накладними, які свідчать про виконання зобов`язання з передачі відповідного товару та прийняття його відповідачем, платіжними дорученнями, з якої вбачається, що відповідач вчинив дії щодо часткової оплати товару з посиланнями на виставлені рахунки, які також відображені в таких видаткових накладних (№529 від 13.08.2019, та №589 від 05.09.2019 та №590, №591 від 06.09.2019).

Відповідні накладні містять найменування товару, його кількість, одиницю виміру, ціну за одиниці і загальну вартість товару.

Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивача про укладення між сторонами договорів в усній (спрощеній) формі, що підтверджено письмовими доказами.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 вказаної норми, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як унормовано ч.1 ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, строк виконання зобов`язання з оплати відповідного товару настав з моменту передачі товару.

Частиною першою ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, здійснивши оплату переданого товару лише частково, відповідач допустив порушення зобов`язань. Так, доказів у спростування твердження позивача щодо наявності боргу відповідач не подав.

За вказаних обставин, суд вважає обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача 5 038 367,55грн основного боргу; в частині стягнення з відповідача 26 307,36грн боргу за товар за видатковою накладною №763 від 11.11.2019 (т.1 а.с.40) суд відмовляє, враховуючи не доведення позивачем факту передачі такого товару відповідачу та укладення сторонами, у т.ч. у спрощеній формі, договору щодо поставки (купівлі-продажу) такого товару.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 134 293,97грн -3% річних, нарахованих на борг за період з 14.08.2019 по 22.09.2020.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок таких вимог, суд не погоджується зі здійсненими позивачем нарахуваннями за період з 12.11.2019 по 22.09.2020. оскільки такі нарахування здійсненні на суму боргу у розмірі 5 064 674,91грн, між тим під час розгляду даної справи доведеним суд вважає борг у розмірі 5 038 367,55грн.

За розрахунком суду розмір 3% річних за відповідний період на суму боргу, який визначений з урахуванням дати виникнення обов`язку з оплати товару за кожною накладною окремо та дату, з якої зобов`язання є простроченим (наступний день з дня отримання товару), за заявлений позивачем період - 14.08.2019 по 22.09.2020 складає 133 612,27грн.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню у розмірі 133 612,27грн, а в частині стягнення 681,70грн суд відмовляє.

Також в попередньому (орієнтованому) розрахунку суми судових витрат позивачем вказано про понесення судових витрат в загальному розмірі 100 035,53, з яких 77 984,53грн судового збору за подання позовної заяви, 1 051,00грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а також 21 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу. У поданій позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню частина витрат, понесених на оплату позову судовим збором, а саме - 77 579,70грн, враховуючи часткове задоволення позовних вимог.

Понесені позивачем витрати на оплату заяви про забезпечення позову судовим збором у розмірі 1051грн підлягають покладенню на позивача, оскільки ухвалою від 24.09.2020 у задоволенні такої заяви відмовлено з урахуванням відсутності підстав для вжиття заходів до забезпечення позову (т.1 а.с.54-56).

Щодо витрат на надання професійної правничої допомоги, суд зазначає про наступне.

Інші судові витрати, як визначено п.4 ч. 4 ст. 129 ГПК України, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На виконання вимог п.9 ч.3 ст.162 ГПК України у позовній заяві позивач надав лише попередній орієнтовний розрахунок витрат, у т.ч. на професійну правничу допомогу, які поніс та які планує понести.

Так, як визначено ч.ч.1-3 ст.124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, у разі неподання якого, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору; попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як визначено ч.3 ст.126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази, як унормовано згаданою частиною ст. 129 ГПК України, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, згідно ч.1 ст.221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Позивачем під час розгляду вказаної справи не надано доказів понесення витрат, не надано детального опису робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, а також не заявлено про намір наявність поважних причин не подання них до закінчення судових дебатів та намір подати їх після прийняття рішення у справі.

Враховуючи, вищевикладене у суду відсутні підстави для розподілення між сторонами у даній справі, витрат на надання професійної правничої допомоги, оскільки заявлено про орієнтовний їх розмір, та не подано детальний опис виконаних робіт та понесених витрат з метою їх розподілу.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Київметробуд" (ідентифікаційний код 01387432; 03065, м. Київ, вул. Світлогірська, 2/25) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім будівельних матеріалів" (ідентифікаційний код 38590110; 03680, м. Київ, вул. Пшенична, 9, офіс 402) 5 038 367,55грн основного боргу, 133 612,27грн - 3% річних, а також 77 579,70грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 26 307,36грн основного боргу, 681,70грн - 3 % річних.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України

Повний текст рішення складено 13.05.2021.

Суддя А.Р. Ейвазова