ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року м.Дніпро Справа № 912/4033/20

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Пясецький Д.В. (в режимі відеоконференції) адвокат, довіреність №14-15 від 15.01.2021 р.;

представник відповідача не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.02.2021 року (суддя Кабакова В.Г.) у справі № 912/4033/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", м. Світловодськ

про стягнення 13 588 619, 43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" із позовом про стягнення 13 588 619,43 грн, з яких 11 556 845,51 грн основного боргу, 923 394,62 грн пені, 553 366,11 грн 3% річних, 466 029,97 грн інфляційних втрат, 88 983,22 грн збитків, з покладенням на відповідача судових витрат.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 23.02.2021 року у справі № 912/4033/20 позов задоволено частково.

Cуд стягнув з Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 11 556 845, 51 грн. основного боргу, 461 697, 31 грн. пені, 553 366, 11 грн. 3% річних, 466 029, 97 грн. інфляційних втрат, 88 983,22 грн. збитків, а також 203 829,29 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог, а саме: стягнення пені в розмірі 461 697,31 грн.- відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.02.2021 у справі № 912/4033/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 461 697,31 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи в частині стягнення пені.

Зокрема, апелянт посилається на те, що заборгованість кінцевих споживачів не є винятковим випадком та підставою для зменшення пені; що судом не враховано ступінь виконання зобов`язання (строк прострочення виконання зобов`язання є значним та складає більше 1,5 року), несплачена сума основного боргу складає 85,03%; суд не надав належної оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, а також судом встановлено обставини, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Такими обставинами апелянт вважає те, що відповідач займається іншою діяльністю, а тому має дохід від іншої діяльності, а також те, що відповідач має інші рахунки,з яких можливе стягнення коштів.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.02.2021 у справі № 912/4033/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 461 697,31 грн. та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.02.2021 року у справі № 912/4033/20, розгляд справи призначено на 12.05.2021 о 9 годині 30 хвилин в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: проспект Дмитра Яворницького, будинок № 65, м. Дніпро, 49000 (зала судового засідання №207).

Відповідачем Спільним підприємством - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи позивача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представником апелянта підтримано доводи апеляційної скарги, а представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується позивачем лише в частині зменшення розміру пені на 50%, то колегія суддів здійснює апеляційний перегляд рішення саме в цій частині.

З матеріалів справи вбачається, що Договором визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 (пунктів 5.1, 5.6 - в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Звертаючись до відповідача із позовом про стягнення 923 394,62 грн пені, позивач Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору постачання природного газу №5359/18-БО-18 від 09.10.2018 в частині повної та своєчасної оплати, що є підставою для стягнення пені за сукупний період з 27.11.2018 по 30.09.2020 по кожному акту окремо.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд першої інстанції, що не було оспорено сторонами, зазначив, що позивачем арифметично вірно розраховано розмір таких вимог, пеня нарахована в межах визначених положеннями частини шостої статті 232 Господарського процесуального кодексу України, отже, за вказаних обставин вимоги про стягнення 923 394,62 грн пені, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Зменшуючи розмір пені на 50% від належної до стягнення суми, господарський суд першої інстанції виходив з того, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 Договору), що відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, та оплата із такого рахунку відповідних послуг, у тому числі послуг з транспортування природного газу, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів.

Згідно з принципом співрозмірності (пропорційності) не можуть покладатися на юридичну особу, яка діє з метою задоволення суспільних інтересів, зобов`язання, які перевищують межі необхідності, а тому суд вважав наявними підстави для зменшення розміру пені.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 8.2 Договору (пункт 7.2 - в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) сторони погодили, що у разі прострочення споживачем оплати, згідно пункту 6.1 договору (пунктів 5.1, 5.6 в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) цього Договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено статтею 3 зазначеного Закону.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначених норм наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач оплату за переданий газ у визначені договором строки за зобов`язаннями жовтня 2018 - квітня 2019 здійснив лише частково, що ним не спростовано під час розгляду справи.

Оскільки зобов`язання з оплати природного газу виконані не у встановлений пунктом 6.1 Договору (пункт 5.1 - в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018), до 25 числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу, то відповідач є таким, що допустив порушення зобов`язання.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 923 394,62 грн. пені за сукупний період з 27.11.2018 по 30.09.2020 по кожному акту окремо.

Відповідач звернувся з клопотання про зменшення розміру пені до 50% від заявленої суми, а саме зменшити пеню до 461 697,31 грн.

Статтею 233 ГК України передбачено право суду зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Водночас, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з приписами частини 3 статті 551 ЦК України, право суду щодо зменшення розміру неустойки розширено: розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи, тощо.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України) та засадах господарського судочинства, визначених статтею 2 ГПК України .

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 27.03.2019 у справі №912/1703/18.

Верховний Суд зазначив, що реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень ст, 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, суди повинні виходити з фактичних обставин, встановлених у кожній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, та яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами ст. 86 ГПК України, тобто судами повинні досліджуватися конкретні обставини справи щодо ступеня виконання умов договорів, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення пені, суд першої інстанції врахував наступні обставини.

Так, судом встановлено, що відповідач є єдиним спеціалізованим підприємством по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Світловодськ, який здійснює виробничу діяльність по забезпеченню тепловою енергією в опалювальні періоди, як населення міста, так і юридичних осіб, в тому числі закладів охорони здоров`я, освіти, дитячих садків.

Природний газ, що постачається за договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 Договору).

Тобто, Відповідач діє з метою задоволення суспільного інтересу, не отримуючи прибутків від вироблення теплової енергії.

Стан розрахунків відповідача з позивачем залежить від стану розрахунків кінцевих споживачів з теплопостачальною організацією та від встановлених НКРЕКП нормативів перерахування коштів за категоріями споживачів, що дає можливість прийти до висновку про винятковість даного випадку, виходячи з інтересів сторін, які беруть участь у зобов`язанні та заслуговують на увагу.

Відповідно до умов Договору (п. 5.3.) платежі в т.ч. за цим Договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію.

Нормами ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. На кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Відповідно до вказаного Порядку уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14 - 26 цього Порядку.

Згідно п. 14 Порядку, у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та самостійно виробляє всю необхідну для цього теплову енергію, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від споживачів, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15 - 26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості, зокрема, послуг з транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) - на рахунок оператора газотранспортної системи.

Отже, розрахунки за поставлене тепло здійснюються на рахунки зі спеціальним режимом використання за схемою: споживач тепла сплачує грошові кошти за отриману теплову енергію теплопостачальній організації на рахунок зі спеціальним режимом використання. Грошові кошти, які надходять на цей рахунок, розподіляються за затвердженими постановами НКРЕКП Реєстрами нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію.

Таким чином, відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, та оплата із такого рахунку відповідних послуг, у тому числі послуг з транспортування природного газу, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів.

Отже, в діях відповідача відсутній умисел на порушення зобов`язання.

Крім того, судом враховано, що підприємство працює збитково, поточні розрахунки за теплопостачання здійснюються Споживачами (усіх категорій) не в повному обсязі, заборгованість за послугу з опалення станом на 01.12.2020 року складає 62492662,38 грн, а тому стягнення з СП-ТОВ "Світловодськпобут" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" в такому розмірі пені та штрафу призведе до неможливості підприємства забезпечити послугою централізованого опалення споживачів міста, що може тягнути за собою порушення чи зупинення технологічного процесу виробництва та постачання теплової енергії в опалювальному періоді, оскільки на підприємстві склалась важка економічна ситуація.

Споживачі відповідача несвоєчасно здійснюють оплату за послуги з теплопостачання. Станом на 01.12.2020 заборгованість по всім категоріям споживачів за отриману теплову енергію перед СП ТОВ "Світловодськпобут" становить 62 492 662,38 грн, що підтверджується довідкою від 05.01.2021 №9 (а.с.39 т. 2).

Постановою про арешт коштів боржника від 10.03.2020 у ВП №58618954, прийнятою головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Борисенко Л.П., накладено арешт на грошові кошти в сумі 7 799 611,91 грн, що містяться на рахунках № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в філії Кіровоградське обласне управління АТ "Ощадбанк" м. Кровоград, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику СП ТОВ "Світловодськпобут".

Арешт накладено при примусовому виконанні наказів, виданих у справах про стягнення коштів за природний газ на користь ПАТ "НАК Нафтогаз України".

26.08.2020 та 08.09.2020 органами виконавчої служби прийнято постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника СП ТОВ "Світловодськпобут".

У зв`язку із накладенням арештів на всі рахунки боржника, СП ТОВ "Світловодськпобут" позбавлене можливості придбання необхідних матеріалів для забезпечення безперебійного теплопостачання мешканцям міста Світловодська.

Більше того, наявність значної кількості виконавчих проваджень відкритих щодо стягнення з СП ТОВ "Світловодськпобут" заборгованості, в т.ч. пені на користь АТ НАК "Нафтогаз України" в повному розмірі, також свідчить про скрутний матеріальний стан відповідача.

В той же час, суд врахував, що позивач є великим і економічно стабільним підприємством, яке є монополістом з постачання природного газу в регіоні і має постійне джерело надходжень грошових коштів.

Станом на 30.09.2020 відповідно до консолідованого звіту позивача, розмір короткострокових позик складає 78,419 млрд грн, довгострокових - 89,097 млрд грн; всього 167,516 млрд грн.

Поряд із цим позивачем не надано детальних розшифровок по Консолідованому звіту про фінансовий стан на 30.09.2020 в розрізі окремо ідентифікованих покупців/споживачів підприємств теплоенергетики, зокрема, обсягу заборгованості яка обраховується за відповідачем із зазначенням суми такого боргу (заборгованості) протягом дії Договору № 5359/18-БО-18.

Крім того, відповідно до загальновідомої інформації:

- звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід), розміщеному на сайті (htpp://smida.gov.ua) у 2018 році ПАТ "НАК "Нафтогаз України" як окрема юридична особа отримав чистий фінансовий результат: прибуток у розмірі 13 613 258 тис. грн. (рядок 2355),

- звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід), розміщеному на сайті (htpp://smida.gov.ua) у 2019 році АТ "НАК "Нафтогаз України" як окрема юридична особа отримав чистий фінансовий результат: прибуток у розмірі 50 658 211 тис. грн. (рядок 2355).

Вищезазначене спростовує доводи позивача про нестачу коштів для здійснення його поточної діяльності, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2019/2020 років, а також про недотримання судом балансу інтересів сторін.

Судом враховано інтереси позивача та прийнято до уваги, що діяльність АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має важливе значення щодо надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи, проте, зменшення нарахованої пені на 461 697,31 грн. не призведе до порушення прав Позивача.

При цьому, доводи позивача про те, що відповідач окрім рахунку зі спеціальним режимом використання має інші рахунки, які може використовувати для оплати за договором, як і те, що відповідач здійснюєінші види діяльності, не спростовують існування підстав для зменшення пені з огляду на вищезазначені докази.

За таких обставин, господарський суд першої інстанції, дотримуючись принципів справедливості, пропорційності у господарському судочинстві, збалансованості інтересів сторін, обґрунтовано задовольнив клопотання відповідача та зменшив розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50%, що дорівнює 461 697,31 грн.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення щодо зменшення пені, суд першої інстанції навів відповідне обґрунтування та мотиви такого зменшення, а тому доводи позивача є безпідставними.

Таким чином, господарський суд Кіровоградської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 23.02.2021 року у справі № 912/4033/20- залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.05.2021року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.Г.Іванов

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020 та 04.01.2021, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2021 у справі №912/4033/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ; Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", м. Світловодськ.