УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Київ

11.05.2021Справа №910/5572/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Романчук"
доФізичної особи-підприємця Лесика Володимира Дмитровича
простягнення 20 000,00 грн.
Суддя Бойко Р.В.
Ухвалу постановлено в порядку письмового провадження.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Романчук" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Лесика Володимира Дмитровича про стягнення 20 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Романчук" було надано Фізичній особі-підприємцю Лесику Володимиру Дмитровичу згідно заявки №1532 від 21.01.2021 послуги з перевезення вантажів, в той час як відповідач своїх зобов`язань з оплати наданих послуг не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 20 000,00 грн.

У змісті позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Романчук" викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач поніс витрати на оплату професійної допомоги у розмірі 4 500,00 грн., а також у разі задоволення позовних вимог - очікує понести витрати на оплату гонорару успіху адвокату у розмірі 2 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 відкрито провадження у справі №910/5572/21; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

20.04.2021 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Романчук" надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості у повному обсязі.

Крім того, у вказаній заяві позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., витрати на оплату професійної допомоги у розмірі 4 500,00 грн., а також витрати на оплату гонорару успіху адвокату у розмірі 2 000,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приписи господарського процесуального закону суд не містять вказівок, щодо обов`язкового розгляду у судовому засіданні заяви про закриття провадження у справі, у зв`язку зі сплатою заборгованості, тому суд вважає за можливе розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Романчук" в порядку письмового провадження без проведення судового засідання (без повідомлення учасників справи).

Розглянувши заяву позивача про закриття провадження у справі №910/5572/21, суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Позовні вимоги позивача у даній справі обґрунтовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням Фізичною особою-підприємцю Лесиком Володимиром Дмитровичем своїх зобов`язань з оплати наданих згідно заявки №1532 від 21.01.2021 послуг з перевезення вантажів, у останнього виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Романчук" у розмірі 20 000,00 грн.

Заява позивача про закриття провадження у справі мотивована тим, що Фізичною особою-підприємцю Лесиком Володимиром Дмитровичем сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю "Романчук" заборгованість у загальному розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №20 від 06.04.2021 на суму 10 000,00 грн. (призначення платежу - за транспортні послуги зг. рахунку №14 від 26.01.2021. без ПДВ) та №36 від 08.04.2021 на суму 10 000,00 грн. (призначення платежу - доплата за транспортні послуги зг. рахунку №14 від 26.01.2021. без ПДВ).

Таким чином, оскільки заборгованість у розмірі 20 000,00 грн., яка є предметом спору у даній справі, сплачена відповідачем у повному обсязі (що підтверджується платіжними дорученнями №20 від 06.04.2021 та №36 від 08.04.2021), суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

У частині 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В той же час, ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, а саме - невиконання своїх грошових зобов`язань з оплати транспортних послуг та з урахуванням того, що відповідачем сплачено заборгованість до початку розгляду справи по суті, а отже ним визнано позов, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення 50 відсотків судового збору з відповідача, а 50 відсотків судового збору вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету України.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Романчук" у своїй позовній заяві виклало попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, згідно якого позивач поніс та очікує понести витрати на професійну правничу допомогу розмірі 4 500,00 грн., відшкодування яких просив покласти на відповідача.

30.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Романчук", як довірителем, та ОСОБА_1 , як повіреним, було укладено Договір про правову допомогу відповідно до п. 1.1 якого повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії - надати правову допомогу у спорі, що виник із ФОП Лесик В. Д. з цією метою:

- здійснити огляд, вивчення та попередню правову оцінку документів та інших доказів за їх місцезнаходженням (4 години);

- провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет безспірного повернення боргу (0,5 години);

- підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (6 годин);

- вивчити інші дії необхідні для розгляду справи та її повного юридичного супроводу (3 години).

Відповідно до п. 2.1 Договору про правову допомогу за здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 4 500,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було долучено до матеріалів справи копії Договору про правову допомогу від 30.03.2021, Акту приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2021 та платіжне доручення №917 від 16.03.2021 на суму 4 500,00 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, як зазначає Об`єднана Палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд вважає необґрунтованими заявлені позивачем витрати у визначеному розмірі з урахуванням наступного.

В Договорі про правову допомогу від 30.03.2021 було погоджено загальну вартість послуг, що надавались позивачу, у розмірі 4 500,00 грн., а саме:

- огляд, вивчення та попередня правова оцінка документів та інших доказів за їх місцезнаходженням (4 години);

- проведення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет безспірного повернення боргу (0,5 години);

- підготовка пакету документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви (6 годин);

- вивчення інших дій необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу, в тому числі забезпечення виконання судового рішення (3 години).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за надані послуги за договором укладеним у спрощеній формі (тобто, за перевезення вантажу за заявкою).

В ухвалі Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 судом було надано оцінку складності справи та визнано, що справа №910/5572/21 є незначної складності з огляду на те, що предметом позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Романчук" є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та з урахуванням характеру спірних правовідносин та предмет доказування.

Суд не вбачає обґрунтованою та співмірною витрату суб`єктом професійної діяльності, який 13 років (згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №507 від 16.05.2008) надає послуги в сфері надання юридичних послуг, 4 години часу на огляд, вивчення та попередню правову оцінку документів та інших доказів за їх місцезнаходженням, враховуючи, що в якості доказів на підтвердження обставин, на які позивач посилається, ним до позовної заяви долучено копії п`яти документів на п`яти аркушах, а саме: заявки №1532 від 21.01.2021 (1 арк.), міжнародної товарно-транспортної накладної від 22.01.2021 (1 арк.), копія експрес-накладної №3300 від 29.01.2021 (1 арк.), фіскальний чек від 04.03.2021 (1 арк.) та опис вкладення у цінний лист від 04.03.2021 (1 арк.), у зв`язку з чим суд вважає співмірною витратою часу на надання таких послуг в обсязі - одна година.

Крім того, судом враховано, що текст позовної заяви викладено на 2 аркушах, а додані до позовної заяви докази невеликого обсягу по 5 документів (заявки №1532 від 21.01.2021 (1 арк.), міжнародної товарно-транспортної накладної від 22.01.2021 (1 арк.), копія експрес-накладної №3300 від 29.01.2021 (1 арк.), фіскальний чек від 04.03.2021 (1 арк.) та опис вкладення у цінний лист від 04.03.2021 (1 арк.), а тому суд вважає неспівмірною та необґрунтованою витратою адвокатом із 13 річним досвідом роботи у сфері надання юридичних послуг 6 годин часу на підготовку пакету документів, необхідних для звернення до суду та підготовку позовної заяви (з урахуванням витрат 1 години на огляд, вивчення та попередня правова оцінка документів та інших доказів за їх місцезнаходженням).

У зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність зменшення таких витрат до 3 годин, оскільки вони не відповідають критерію розумності та необхідності у справі, предметом якої є стягнення заборгованості у розмірі менше 9 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Щодо надання адвокатом послуг з вивчення інших дій необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу, в тому числі забезпечення виконання судового рішення (3 години), суд зазначає, що надання таких послуг підтверджується лише заявою про закриття провадження у справі, текст якої міститься на одному аркуші та доданими до неї двома доказами (платіжні доручення №20 від 06.04.2021 на суму 10 000,00 грн. та №36 від 08.04.2021 на суму 10 000,00 грн.), у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що співмірною витратою часу на надання таких послуг є 30 хвилин.

На проведення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет безспірного повернення боргу адвокатом витрачено 30 хвилин, які суд вважає обґрунтованими, зокрема, з огляду на надання опису вкладення у цінний лист від 04.03.2021, яким підтверджується направлення відповідачу претензії.

Таким чином, у даному випадку суд вважає, що співмірною є витрата часу на надання правничої допомоги в межах даної справи - 5 годин.

Пунктом 2.1 Договору сторони погодили, що вартість послуг адвоката (огляд, вивчення та попередня правова оцінка документів та інших доказів за їх місцезнаходженням; проведення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет безспірного повернення боргу; підготовка пакету документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви; вивчення інших дій необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу, в тому числі забезпечення виконання судового рішення), тобто вартість судових витрат за 13,5 годин часу (810 хв.), складає 4 500,00 грн.

Тобто, у відповідності до даного пункту Договору сторонами була погоджена ціна послуг адвоката у розмірі 5,56 грн./хв. (4 500, 00 грн. / 810 хв.).

Оскільки суд прийшов до висновку, що обґрунтованим, доцільним та співмірним обсягом наданих послуг адвокатом є витрати часу у розмірі 5 годин (300 хв.), то правомірним є покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 668,00 грн. (300 хв. х 5,56 грн.)

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату гонорару успіху адвоката у розмірі 2 000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,90 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).

Таким чином не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд приходить до висновку, що в частині стягнення "гонорару успіху" в розмірі 2 000,00 грн. такі витрати не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, не містить обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер.

До того ж, у п. 2.3 Договору про правову допомогу сторонами погоджено, що при задоволенні позову довіритель сплачує повіреному премію (гонорар успіху) у сумі 2 000,00 грн.

В свою чергу, задоволення позовних вимог можливе виключно шляхом винесення рішення у справі, однак сам позивач звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі, яка судом задоволена та у справі винесено відповідну ухвалу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача відшкодування "гонорару успіху", так як у п. 2.3 Договору передбачена його сплата лише у випадку задоволення позову.

Таким чином, здійснюючи розподіл понесених позивачем судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, зважаючи на недоведеність співмірності таких витрат, суд, керуючись ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, який підлягає покладенню на Фізичну особу-підприємця Лесика Володимира Дмитровича, та стягнути з відповідача суму відшкодування витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 1 668,00 грн.

Керуючись ст.ст. 124, 126, 129, 130, 191, 231, 233, 234, 235, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №910/5572/21 закрити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лесика Володимира Дмитровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Романчук" (44401, Волинська обл., Старовижівський р-н, селище міського типу Стара Вижівка, вул. Соборності, буд. 34; ідентифікаційний код 43024461) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 668 (одна тисяча шістсот шістдесят вісім) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Романчук" (44401, Волинська обл., Старовижівський р-н, селище міського типу Стара Вижівка, вул. Соборності, буд. 34; ідентифікаційний код 43024461) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 00 коп., сплачений за платіжним дорученням №917 від 16.03.2021, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи. Видати наказ.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко