УХВАЛА

17 травня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/17658/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Водоканал-сервіс" (далі - ТОВ "Водоканал-сервіс", відповідач, скаржник),

про відвід колегії суддів Малашенкової Т.М., Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

за касаційною скаргою ТОВ "Водоканал-сервіс"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021

у справі № 910/17658/19

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - КП "Київтеплоенерго", позивач)

до ТОВ "Водоканал-сервіс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "К.Енерго"

про стягнення 2 351 692,05 грн,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Водоканал-сервіс" 16.04.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 у справі № 910/17658/19 та закрити провадження у справі № 910/17658/19.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 21.04.2021 для розгляду касаційної скарги у справі № 910/17658/19 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Колос І.Б.

Ухвалою Верховного Суду від 29.04.2021, зокрема відкрито касаційне провадження у справі № 910/17658/19 за касаційною скаргою ТОВ "Водоканал-сервіс" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 у справі № 910/17658/19; призначено розгляд касаційної скарги у засіданні Верховного Суду Касаційного господарського суду на 27.05.2021 о 15:00.

ТОВ "Водоканал-сервіс" 12.05.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із заявою про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Колос І.Б., яка зареєстрована Судом -13.05.2021.

Зазначену заяву із посиланнями на положення пункту 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) обґрунтовано наявністю сумнівів у неупередженості та об`єктивності колегії суддів у складі: Малашенкової Т.М., Бенедисюка І.М., Колос І.Б., оскільки ТОВ "Водоканал-сервіс" мотивує свою касаційну скаргу з підстав необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 910/17662/19 та від 16.02.2021 у справі № 910/17660/19. Водночас, скаржник наголошує на тому, що вказана колегія суддів у повному складі вже в друге призначена для розгляду справ за участю ТОВ "Водоканал-сервіс" та втретє, де призначено одного із суддів цієї колегії.

У справі № 910/17662/19 постанову Верховного Суду від 03.09.2020 прийнято у складі колегії суддів: Колос І.Б. - головуючий, Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.

У справі № 910/17660/19 постанову Верховного Суду від 03.09.2020 прийнято у складі колегії суддів: Булгакової І.В. - головуючий, Бенедисюка І.М., Львова Б.Ю.

При цьому, скаржник зазначає, що касаційна скарга у даній справі мотивована, зокрема тим, що Верховний Суд у справах № 910/17662/19 та № 910/17660/19 проігнорував висновки щодо застосування норм права викладених у справах: № 2-1390/11; № 910/25126/15; № 5011-71/17421-2012; № 910/5447/20 та не звернув уваги на встановлені обставини у справах №910/25126/15, № 5011-71/17421-2012 щодо відповідача та первісного кредитора, а також помилково застосував висновки у справі № 910/30728/15.

За таких обставин, ТОВ "Водоканал-сервіс" у відповідності до вимог частини третьої статті 38 ГПК України, заявляє відвід колегії суддів Малашенкової Т.М., Бенедисюка І.М., Колос І.Б.

Розглянувши заяву ТОВ "Водоканал-сервіс" про відвід колегії суддів, Верховний Суд вважає її необґрунтованою з огляду на таке.

Підстави для відводу, самовідводу судді встановлені статтями 35, 36 ГПК України.

За статтею 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених статтею 36 цього Кодексу.

Відповідно до частин четвертої та восьмої статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи та в розподіл справ між суддями має наслідком відповідальність, встановлену законом. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 ГПК України визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Поряд з цим, відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 частини першої Розділу XI "Перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VІІІ (далі - Закон № 2147-VІІІ) зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, зокрема: до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється після приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, встановленими цією редакцією Кодексу.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (зі змінами та доповненнями), зокрема, розподіл судових справ, здійснюється модулем автоматизованого розподілу виключно в автоматизований спосіб (без участі посадових осіб) під час реєстрації в суді передбачених законом процесуальних документів, на підставі інформації, внесеної уповноваженими особами суду до АСДС та до підсистеми обліку кадрів.

Отже, враховуючи вищенаведені норми, судді не мають жодного впливу на формування складу суду для розгляду конкретної справи, що спрямовано на забезпечення реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" наголосив на тому, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (аналогічна правова позиція, викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №9901/22/17).

Наявність безсторонності для цілей пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаушильд проти Данії" від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії" від 21.12.2000).

Щодо ж до суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 38 ГПК України на учасника справи, яким заявлено відвід судді на підставі пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України, покладається обов`язок в заяві про відвід зазначити мотиви відводу.

Так, істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена.

Саме по собі посилання щодо незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді; тлумаченням або застосуванням судами норм процесуального та/або матеріального права; прийняття рішення суддею у іншій справі або наявність окремої думки судді в інших справах; висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. При цьому доказів упередженості та/або небезсторонності колегії суддів в цілому або конкретного судді у розгляді даної справи заявником не надано.

Відповідно до частини четвертої статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З урахуванням наведених вище обставин та вимог процесуального законодавства, Касаційний господарський суд вважає, що заява про відвід колегії суддів у справі № 910/17658/19 не містить посилання на обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів, наведені доводи є неаргументованими і необґрунтованими та недоведеними, оскільки незгода заявника з процесуальними діями судді (суддів), враховуючи приписи частини 4 статті 35 ГПК України, не може бути підставою для відводу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи заявника щодо наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності колегії суддів є необґрунтованими та недоведеними. Відтак підстава для відводу колегії суддів, передбачену пунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України, відсутні.

Частинами третьою та четвертою статті 38 ГПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Згідно з частиною третьою статті 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З урахуванням встановленого у цій ухвалі обставин, враховуючи приписи частини 4 статті 35 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у заяві про відвід колегії суддів, є необґрунтованими, а тому дана заява відповідно до частини третьої статті 39 ГПК України підлягає передачі на авторозподіл для визначення судді для розгляду даної заяви.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати доводи, викладені у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Водоканал-сервіс" про відвід у справі № 910/17658/19 колегії суддів: Малашенкової Т.М. (головуючий суддя), Бенедисюка І.М., Колос І.Б., необґрунтованими.

2. Передати заяву про відвід на авторозподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід колегії суддів: Малашенкової Т.М. (головуючий суддя), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос