ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"17" травня 2021 р.Справа № 922/1812/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Коровинська сільська рада, село Коровинці,

до фізичної особи-підприємця Євтєєв Микола Михайлович, місто Харків,

про стягнення заборгованості за договорами,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Коровинська сільська рада, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, фізичної особи-підприємця Євтєєв Микола Михайлович, про стягнення за укладеним договором № 1 від 04 січня 2021 року про тимчасове користування місцем для зовнішньої реклами заборгованості в розмірі 2 329,60 грн., пені в розмірі 39,40 грн., три проценти річних в розмірі 8,76 грн., а також про стягнення за укладеним договором № 2 від 04 січня 2021 року про тимчасове користування місцем для зовнішньої реклами заборгованості в розмірі 1 913,60 грн., пені в розмірі 32,36 грн., три проценти річних в розмірі 7,20 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, зважаючи на наступне.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Положеннями частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. При цьому, зміст наведеної норми свідчить про можливість, а не про обов`язковість об`єднання декількох вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Навіть у випадку, коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Під вимогою слід розуміти матеріально - правову вимогу позову, яка складає його предмет. Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відтак, допускається можливість об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв`язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов`язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об`єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об`єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

З огляду на зазначене, суб`єкту господарювання (позивачу) для побудови ефективної стратегії судового захисту необхідно при викладенні в позовній заяві кількох фактів та вимог стежити за структурою їх подання в прив`язці відразу до двох аспектів: підстави виникнення спору та доказової бази. У разі розбіжності в деяких обставинах спору в контексті його виникнення або доказів доцільно формувати окремі позовні заяви.

Як-то встановлено з поданої позовної заяви, в межах даного позову позивачем об`єднано позовні вимоги, які ґрунтуються на двох договорах, а саме:

- договір № 1 від 04 січня 2021 року про тимчасове користування місцем для зовнішньої реклами (стягнення основного боргу, пені та 3 % річних);

- договір № 2 від 04 січня 2021 року про тимчасове користування місцем для зовнішньої реклами (стягнення основного боргу, пені та 3 % річних).

Однак, заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ні поданими доказами, а саме:

- підстави виникнення вимог позивача різні договори хоча і мають одну правову природу (регулювання правовідносин по договору надання послуг), однак це два самостійних правочинів;

- обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача - не підтверджуються тими ж самими доказами, що й обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача на підставі кожного з двох правочинів;

- вимоги за вказаними договорами не є основними або похідними позовними вимогами.

Отже, за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню два окреми спори між тими ж сторонами, що зумовлює суд здійснити аналіз та встановити факт виконання відповідачем кожного договору окремо, з`ясувати обставини щодо належного/неналежного виконання контрагентами взятих на себе зобов`язань за договорами, а також підстави для стягнення заборгованості за кожним з договорів окремо. Крім того, судом має бути надана правова оцінка договорам з точки зору правової природи укладених договорів, настання строку виконання зобов`язання, і в свою чергу при вирішенні вимог, що виникли з договорів, суд має надати оцінку договірним відносинам сторін по двом договорам, визначити строк їх дії, встановити чи є обставини, на які зроблені посилання про наявність порушення відповідачем своїх зобов`язань підставою вважати їх такими, що виникли з договорів тощо. Крім того, у зв`язку з тим, що позивачем заявлено до стягнення за кожним з договором пеня та 3% річних, судом має бути визначено початок перебігу прострочення відповідача та закінчення нарахування за кожним випадком неналежного виконання відповідачем його договірного грошового зобов`язання.

Єдиною спорідненістю вимог за позовом є склад учасників, проте, зазначена обставина не є процесуально спроможною підставою для їх (вимог) об`єднання в одному провадженні, а схожість вимог, договорів, відносин (їх однорідність), спільність предмету договорів і однаковість їхніх істотних умов, так само як і подібність документів, які є доказами невиконання умов договорів, не дає права позивачеві об`єднувати в одній позовній заяві вимоги із виконання 2-х договорів. Таке об`єднання вимог не відповідає статті 173 Господарського процесуального кодексу України і тягне за собою повернення позовної заяви, оскільки стаття 174 цього кодексу зобов`язує, а не надає суду право повернути позовну заяву, якщо у ній об`єднані вимоги, не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ані поданими доказами.

Позивач, штучно об`єднавши в одному позові вимоги по двом договорам, ухиляється від сплати судового збору в більшому розмірі (фактично необхідно сплатити 2 270,00 грн. х 2), що спричиняє не поповнення державного бюджету України та внаслідок чого держава України не отримує грошові кошти, які є необхідними для виконання функцій держави.

Враховуючи вище викладене, а також те, що підставами виникнення спірних правовідносин сторін є господарські договори, кожен із яких, незважаючи на однаковий суб`єктний склад та правову природу, породжує різні взаємні права та обов`язки, які хоч і є подібними, але стосуються окремих предметів, врегульованих сторонами окремими договорами, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог не лише суперечить приписам статті 173 Господарського процесуального кодексу України, але й значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті, так як подані в обґрунтування позовних вимог та ті, що мають бути ще додані докази, в тому числі ті, на які посилається в позовній заяві позивач, є окремими по вказаним договорам, а відтак, суд, повертає позивачу позовну заяву та додані до неї документи через порушення у даному позові правил об`єднання вимог.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків. Окрім того, позивач жодним чином не позбавлений права звернутись до суду з вимогами про стягнення заборгованості з окремими позовами, які у встановленому порядку мають бути розглянуті компетентним судом.

Суд звертає увагу заявника, що даний спір також може бути вирішений в наказному порядку, провадження по якому проводиться щодо заборгованості за договорами, укладеними у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 173, 174, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи Коровинській сільській раді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали відповідно до статей 256, 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Кодексу.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу підписано 17 травня 2021 року.

Суддя Калініченко Н.В.