ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"05" травня 2021 р. Справа№ 910/2469/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Куксова В.В.

Козир Т.П.

розглянувши заяву Громадської організації «Київ. Стратегія 2025» про відвід колегії суддів головуючого судді Суліма В.В., суддів Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г. від участі у розгляді справи №910/2469/19

за апеляційною скаргою Громадської організації «Київ. Стратегія 2025» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 (повний текст складено 14.05.2019 року (суддя: Мудрий С.М)

у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо»

до Громадської організації «Київ. Стратегія 2025»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про звільнення об`єкту оренди та стягнення 14 049,66 грн

ВСТАНОВИВ:

У провадженні колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Суліма В.В., суддів: Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г. перебуває справа №910/2469/19 за апеляційною скаргою Громадської організації «Київ. Стратегія 2025» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019.

13.04.2021 від представника Громадської організації «Київ. Стратегія 2025» надійшла заява про відвід усьому складу колегії суддів: головуючому судді Суліму В.В., суддям - Гаврилюку О.М., Майданевичу А.Г.

Відвід мотивовано тим, що існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності колегії суддів, так як у даній справі ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 вказаною колегією суддів залишено без руху апеляційну скаргу Громадської організації «Київ. Стратегія 2025» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 року у справі № 910/2469/19. При цьому, залишаючи апеляційну скаргу Громадської організації «Київ. Стратегія 2025» без руху колегія суддів, зокрема, висловила звинувачення в «недобросовісності», «уникненні в отриманні процесуальних документів» на припущеннях без посилання на докази, які містяться в справі, та/або здобуті судом. На думку заявника, такі дії суддів, є виявом солідарності з такою ж небездоганною позицією колег - суддів Кропивної Л.В., Калатай Н.Ф., Пономаренка Є.Ю. викладеній в постанові апеляційного суду від 27.07.2020 року і відсутність власної принципової позиції.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Колегія суддів у складі головуючого судді Суліма В.В., судді: Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу колегії суддів, в зв`язку з чим ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 матеріали справи №910/2469/19 передано для вирішення питання про відвід колегії суддів у порядку ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2021, заява Громадської організації «Київ. Стратегія 2025» про відвід колегії суддів головуючого судді Суліма В.В., суддів: Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г. від участі у розгляді справи №910/2469/19 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючому судді Тищенко О.В., суддям: Куксову В.В. Козир Т.П.

Згідно ч. 7, 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Колегія суддів у складі головуючого судді Тищенко О.В., суддів: Куксова В.В., Козир Т.П., враховуючи приписи ст.ст. 115, 116 ГПК України розглянувши заяву Громадської організації «Київ. Стратегія 2025» про відвід колегії суддів головуючого судді Суліма В.В., суддів: Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г дійшла висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) ( рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відтак, розглянувши заяву Громадської організації «Київ. Стратегія 2025» про відвід колегії суддів головуючого судді Суліма В.В. суддів Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г. у даній справі, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи в її обґрунтування, в розумінні ст. ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути підставою для відводу вказаної колегії суддів.

Як зазначалось вище, заява про відвід судді мотивована тим, що колегія суддів висловила звинувачення в "недобросовісності", "уникненні в отриманні процесуальних документів" на припущеннях без посилання на докази, які містяться в справі, та/або здобуті судом.

Однак, з такими доводами заявника колегія суддів погодитися не може, оскільки залишаючи без руху подану скаржником апеляційну скаргу, колегією суддів було зазначено про необхідність сплати судового збору у розмірі 5763,00 грн та подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення, так як наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі визнані судом не поважними. На переконання колегії суддів, в ухвалі від 05.04.2021 про залишення апеляційної скарги без руху, судом надано саме оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи з урахуванням практики Європейського суду та висновків Великої Палати Верховного Суду.

Заява фактично мотивована незгодою сторони з процесуальним рішенням суду (судді), а саме - з прийняттям ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Отже, заява скаржника є безпідставною та необґрунтованою, оскільки незгода з процесуальними рішеннями судді не є підставою для відводу судді та не свідчить про його упередженість.

Заява про відвід судді не містить даних про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 35, 36, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Громадської організації «Київ. Стратегія 2025» про відвід колегії суддів головуючого судді Суліма В.В. суддів Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г. від участі у розгляді справи №910/2469/19 - відмовити.

2. Справу №910/2469/19 повернути колегії суддів у складі: головуючого судді Суліма В.В. суддів - Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді В.В. Куксов

Т.П. Козир