ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021 Справа № 917/319/21

Суддя Киричук О.А. при секретарі судового засідання Тертичній О.О.., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ», 39600, м. Кременчук, вул. Свіштовська, 2 Код

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рідне містечко», 39600, м. Кременчук, провулок Героїв Бреста, буд. 75А, Код

про стягнення 52 731 грн. 33 коп,

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ» звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рідне містечко» про стягнення 52 731 грн. 33 коп заборгованості по договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 2456 від 23.11.2017 року з врахуванням Угоди № 1 від 01.06.2019 року про зміну Сторони у зобов"язанні, у тому числі: вартість спожитої теплової енергії в сумі 49 322 грн. 82 коп., інфляційні нарахування в розмірі 2 513 грн. 52 коп. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 894 грн. 99 коп.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2021р. даний позов був переданий на розгляд судді Киричуку О.А.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін (без проведення судового засідання), запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

З метою повідомлення учасників справи про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження позивача та відповідача, та отримана, зокрема, відповідачем 18.03.21.

26.03.21 від відповідача надійшов відзив, в якому він повідомив, що не визнає суму боргу вказану в позові в розмірі 52 731, 33 грн., в тому числі: 49 322, 82 грн. - як заборгованість за спожиту теплову енергію. При цьому, відповідач вказав, що 19.02.2021 року та 22.02.2021 року на користь позивача були сплачені кошти заборгованості в сумі 18817,87 грн.

Також, у відзиві відповідач просив суд розглядати справу 917/319/21 з повідомленням сторін.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням сторін, вирішив відмовити в його задоволенні, виходячи з наступного.

Положеннями частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктами 1, 2 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами, зокрема, є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 6 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що предметом даного спору є стягнення з відповідача суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, яке викладене у відзиві.

07.04.21 від позивача надійшла відповідь на позовну заяву, в якій він повідомив, що на дату подання даної заяви сума боргу за теплову енергію спожиту у спірний період становить 33 773 грн. 50 коп.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Також, 07.04.21 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 37 182 грн. 01 коп., у тому числі: вартість спожитої теплової енергії в сумі 33 773 грн. 50 коп., інфляційні нарахування в розмірі 2 513 грн. 52 коп. та 3 % річних в розмірі 894 грн. 99 коп. Також, позивач просив у даній заяві повернути надлишково сплачений судовий збір.

Суд розглянув подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог та постановив прийняти її до розгляду, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням зменшеного розміру позовних вимог, зокрема, про стягнення з відповідача 37 182 грн. 01 коп., у тому числі: вартість спожитої теплової енергії в сумі 33 773 грн. 50 коп., інфляційні нарахування в розмірі 2 513 грн. 52 коп. та 3 % річних в розмірі 894 грн. 99 коп.

Судом враховано, що за ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В зв`язку з установленням карантину на усій території України, для забезпечення процесуальних прав сторін, прийняття рішення судом відкладалося.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 568 від 19.04.2019 року ТОВ КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела ТОВ КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ.

Відповідно до рішення № 568 від 19.04.2019 року ТОВ КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ з 25.04.2019року надає послуги з теплопостачання.

До 25.04.2019 р., Виконавцем послуг з централізованого опалення та портачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука було АТ Полтаваобленерго. Договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам були укладені з АТ Полтаваобленерго.

Враховуючи зміну виконавця послуг, між Первісним виконавцем АТ «Полтаваобленерго», Споживачем - Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Рідне містечко» (далі Відповідач) та Новим виконавцем - ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» (далі - Позивач) 01.06.2019 року було укладено Угоду № 1 про зміну Сторони у зобов"язанні (далі - Угода).

Згідно п.1 Угоди Сторони домовилися, що Виконавець передає, а Новий виконавець приймає на себе всі права та обов"язки Виконавця, згідно Договору № 2456 від 23.11.2017 року та з 25.04.2019 року стає стороною Договору.

Пунктом 3 Угоди передбачено, що Споживач не заперечує проти заміни Виконавця на Нового виконавця в Договорі і, підписуючи зі своєї сторони цю Угоду, дає згоду на зміну сторони в порядку та на умовах, визначених цією Угодою.

Згідно п.5 Угоди Споживач за отримані з 25.04.2019 р. послуги по Договору проводить розрахунки з Новим виконавцем на рахунок зазначений у даній Угоді. У зв"язку з початком надання послуг з 25.04.2019 р. першим розрахунковим періодом є період з 25.04.2019р. по 31.05.2019 р. Споживач сплачує на користь Нового виконавця вартість отриманих послуг за період з 25.04.2019 р. по 31.05.2019 р. В подальшому розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п.7 Угоди заміна Сторони у зобов"язанні за цією Угодою не тягне за собою жодних інших змін умов Договору окрім тих, що передбачені цією Угодою. Ця Угода вважається укладеною з моменту підписання Сторонами та починає діяти з 25.04.2019 року і діє протягом дії Договору (п.8 Угоди).

За Договором № 2456 від 23.11.2017 про постачання теплової енергії в гарячій воді, сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Теплопостачальна організація зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки та на умовах, передбачених договором і додатками до нього (п. 1.1 Договору);

- тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до ЗУ Про теплопостачання та діючого законодавства України. (п. 1.2 Договору);

- за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індекс інфляції та 3 % річних (п. 4.2.2 Договору).

За даними позивача Договір не розривався і на даний час є діючим.

До Договору сторонами було укладено (підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками сторін), зокрема, наступне:

- Додаток № 1 до Договору Перелік об`єктів;

- Додаток № 2 до Договору обсяги теплового навантаження та теплоспоживання;

- Додаток № 3 до Договору "Тарифи на теплову енергію";

- Додаток № 4 до Договору "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію".

Додатком № 2 до Договору встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної Споживачу за поточний рік відповідно до тарифів діючих на момент укладання Договору, а Додатком № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення Договору, можливість його зміни і повідомлення про це Споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією (далі Правила) затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року, п. 2.2.2 Договору та Додатку № 4 Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію до Договору.

Згідно з п. 23 Правил - розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору, на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 2 Додатку № 4 до Договору - Споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає покази станом на 25 число календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює «Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку» та надає її Теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та «Акта про обсяги спожитої Споживачем теплової енергії». Наявність приладу обліку на об`єкті Споживача вказано в Додатку № 1 до Договору.

Згідно пункту 1 Додатку № 4 до Договору - Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал (гігакалорії), передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми «заборгованості» на початок місяця. Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Позивачем у листопаді 2019 р. - жовтні 2020 року було виконано договірні зобов`язання з надання послуг по постачанню споживачу теплової енергії.

В дотримання умов Договору, сторонами складались відомості та акти про фактичні обсяги спожитої теплової енергії, які підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін (копії наявні у матеріалах справи).

Позивачем в дотримання умов Договору було пред`явлено відповідачу відповідні рахунки на оплату отриманої ним енергії (копії наявні у матеріалах справи).

Позивач вказує, що порушуючи договірні зобов`язання в період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року Відповідач здійснював не своєчасні розрахунки за теплоспоживання, що призвело до виникнення станом на 10.02.2021 року заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 49 322 грн. 82 коп. (заборгованість за період червень 2020 року - жовтень 2020 року) та нарахування відповідних санкцій.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 52 731 грн. 33 коп заборгованості, у тому числі: вартість спожитої теплової енергії в сумі 49 322 грн. 82 коп., інфляційні нарахування в розмірі 2 513 грн. 52 коп. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 894 грн. 99 коп. (розрахунки із зазначенням нарахувань та оплат додано до позовної заяви).

У відзиві відповідач зазначив, що вказана у позові заборгованість виникла з незалежних від відповідача об"єктивних причин (відсутність фінансування) та за відсутності вини останнього. При цьому, відповідач повідомив, що 19.02.2021 року та 22.02.2021 року на користь позивача були сплачені кошти заборгованості в сумі 18817,87 грн, в тому числі:

1) 19.02.2021 року платіжним дорученням № 757 від 19.02.2021 року сплачено 7052 грн.;

2) 19.02.2021 року платіжним дорученням № 758 від 19.02.2021 року сплачено 11000,00 грн.;

30 22.02.2021 року платіжним дорученням № 756 від 22.02.2021 року сплачено 765,87 грн.

У відповіді на відзив позивач щодо названих відповідачем оплат вказав на наступні обставини:

- згідно призначень платежу вищевказаних платіжних доручень Відповідачем було сплачено рахунок від 31.01.2021 року, тобто нарахування за січень 2021 року. Згідно рахунку від 31.01.2021 року до сплати нараховано 5 462 грн. 70 коп. Тому переплата за січень 2021 року становить 13 355 грн. 17 коп. Враховуючи спірність призначення платежу при зверненні до суду дану оплату не було враховано. У зв`язку з тим, що Відповідач у Відзиві на позовну заяву погоджується з віднесенням вищевказаної оплати в рахунок погашення боргу за спірний період вважаємо, що є підстави для зменшення суми боргу за теплову енергію, спожиту у спірний період на 13 355 грн. 17 коп.

- після відкриття провадження у справі № 917/319/21 Відповідач здійснив оплату рахунку від 28.02.2021 року на загальну суму 31 281 грн. 64 коп., а саме: 12.03.2021 року -362 грн 37 коп. (платіжне доручення № 772 від 11.03.2021 року - проведено банком та отримані Позивачем 12.03.2021 року), 9 400 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 770 від 11.03.2021 року: проведено банком та отримано Позивачем 12.03.2021 року), 19 059 грн. 44 коп. (платіжні доручення № 771 від 11.03.2021 року - проведено банком та отримано Позивачем 12.03.2021 року) та 15.03.2021 року - 2 459 грн. 83 коп. (платіжне доручення № 774 від 12.03.2021 року - проведено банком та отримано Позивачем 15.03.2021 року). Згідно рахунку від 28.02.2021 року до сплати нараховано 29 087 грн. 49 коп. Тому переплата за лютий 2021 року становить 2 194 грн. 15 коп, яку віднесено в рахунок погашення заборгованості за теплову енергію, спожиту у спірний період.

Таким чином, станом на 05.04.2021 року за рахунок сум переплат за січень та лютий 2021 року віднесено в рахунок погашення заборгованості за теплову енергію, спожиту у спірний період 15 549 грн. 32 коп.

- на теперішній час сума боргу за теплову енергію спожиту у спірний період становить 33 773 грн. 50 коп.

При вирішенні справи судом досліджено докази, наявні у матеріалах справи, зокрема: договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 2456 від 23.11.2017 року з додатками, Угоду № 1 від 01.06.2019 року про зміну Сторони у зобов`язанні, відомості про фактичні покази засобів обліку теплової енергії за спірний період, акти про обсяги спожитої (поставленої) Споживачем (субспоживачем) теплової енергії за спірний період, рахунки на оплату спожитої за спірний період, докази оплати та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 2456 від 23.11.2017 року щодо здійснення поставки товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 612 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до наявних у справі доказів станом на момент вирішення спору у даній справі сума боргу за теплову енергію спожиту у спірний період, яка становить 33 773 грн. 50 коп., відповідачем не сплачена.

При цьому, судом враховані здійснені відповідачем оплати, про які повідомляли відповідач у відзиві та позивач у відповіді на відзив.

Суд зазначає, що відповідач при розгляді справи не вказував на неправильність здійснених позивачем оплат (з огляду на призначення платежу), тому факт правомірності порядку зарахування позивачем платежів приймається як юридичний факт з відповідними юридичними наслідками.

Також, при розгляді справи судом враховано, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1082 від 24.12.2.019 року у період з грудня 2019 року по квітень 2020 року Позивачем здійснювався перерахунок за теплову енергію у зв`язку зі зміною ціни газу, придбаного у поточному місяці. В рахунках Позивача відображено коефіцієнт перерахунку в місяці наступному за звітним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 33 773 грн. 50 коп. є обґрунтованими, підтверджені належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 6 Додатку № 4 до Договору, п. 4.2.2. Договору про постачання теплової енергії в гарячій воді, ЗУ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань - за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індекс інфляції та 3 % річних за весь час прострочення, що передбачено ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків, що додані до позовної заяви, станом на 10.02.2021 року за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Відповідачу нараховано:

- 3% річних за прострочення оплати у листопаді 2019 року, грудні 2019 року, січні 2020 року, лютому 2020 року, березні 2020 року, квітні 2020 року, червні 2020 року, липні 2020 року та жовтні 2020 року, що становить - 894 грн. 99 коп. (за період з 19.12.2019 по 10.02.21).

- інфляційні нарахуваня за прострочення оплати у січні 2020 року, лютому 2020 року, березні 2020 року, червні 2020 року, липні 2020 року та жовтні 2020 року, становить 2 513 грн. 52 коп. (за період з лютого 2020 по січень 2021).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення з відповідача 37 182 грн. 01 коп., у тому числі: вартість спожитої теплової енергії в сумі 33 773 грн. 50 коп., інфляційні нарахування в розмірі 2 513 грн. 52 коп. та 3 % річних в розмірі 894 грн. 99 коп., є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом враховано, що при розгляді справи позивач змінював ціну позову. Так, при зверненні до суду у позові позивач заявляв вимогу про стягнення коштів у розмірі 52 731,33 грн. заборгованості. При цьому, до позову позивачем додане платіжне доручення № від 23.02.202 року про сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача 37 182,01 грн. заборгованості. Суд вирішив спір, виходячи з нової ціни позову - 37 182,01 грн.

Позивач подав заяву про повернення надлишково сплаченого судового збору.

Суд зазначає, що частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру позивачем сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб 1 січня 2021 року встановлений в розмірі 2270,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивач за подання вказаної вище позовної заяви сплатив 2270,00 грн. судового збору, що становить мінімальну ставку судового збору за подання позову майнового характеру в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в даному випадку підстав для повернення сплаченого судового збору немає.

Таким чином, на відповідача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, покладається в сумі 2 270,00 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рідне містечко», 39600, м. Кременчук, провулок Героїв Бреста, буд. 75А, Код на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУЦЬКА ТЕЦ», 39600, м. Кременчук, вул. Свіштовська, 2 Код вартість спожитої теплової енергії в сумі 33 773 грн. 50 коп., інфляційні нарахування в розмірі 2 513 грн. 52 коп. та 3 % річних в розмірі 894 грн. 99 коп. та 2270 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.05.21

Суддя Киричук О.А.