РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2021Справа № 910/14727/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі"

до Державного підприємства "Укрінтеренерго"

про стягнення 167 810, 08 грн.

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі" (далі - ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Укрінтеренерго" (далі - ДП "Укрінтеренерго", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 167 810, 08 грн за договором про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 21.12.2018 р.

У обґрунтування своїх вимог позивач вказує на порушення ДП "Укрінтеренерго" умов вищевказаного договору в частині своєчасної сплати вартості наданих послуг з розподілу електроенергії, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість.

У позові ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" просить стягнути з відповідача борг у сумі 163 651, 72 грн., пеню в сумі 3 326, 69 грн. та 3% річних в сумі 831, 67 грн., що разом складає 167 810, 08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 р. вказаний позов був прийнятий до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк, надав суду відзив, у якому позов не визнав. Не заперечуючи факту укладення з позивачем договору, вказав, що з лютого 2019 року він позбавлений можливості розраховуватись за отримані послуги з розподілу електричної енергії, оскільки всі кошти, отримані від споживачів постачальника "останньої надії" перераховуються в рахунок погашення заборгованості перед оптовим постачальником електроенергії. Також зазначив про наявність заборгованості споживачів ТОВ "ДТЕК Високовольтні Мережі" перед ДПЗД "Укрінтеренерго" за період постачання з 01.01.2019 по 31.12.2019 в розмірі 10 698 507,80 грн. (станом на 11.06.2020), відмову споживачів, зокрема КП "Тернівське житлово-комунальне підприємство", від договірних відносин з відповідачем як постачальником "останньої надії". Крім того, вказав, що укладений між сторонами договір має дискримінаційний характер, умови якого, на думку відповідача, є такими, що суперечать ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті позову та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 20.12.2018 року ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" отримало заяву-приєднання до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії від ДП "Укрінтеренерго".

Згідно з п. 2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р., датою початку дії договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи розподілу заяви-приєднання.

Отже, 21.12.2018 року між ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" (оператор системи) та ДП "Укрінтеренерго" (електропостачальник) був укладений договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - договір).

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови передачі (розподілу) електричної енергії споживачам електропостачальника як послуги оператора системи. Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання постачальника до умов цього договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2 договору умови договору є однаковими для всіх електропостачальників та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р. (далі - ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 2.1 договору оператор системи надає послуги з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять до групи постачальника згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання.

Постачальник здійснює придбання та оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії згідно з умовами глави 3 цього договору за сукупністю споживачів постачальника, які згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій постачальника) здійснюють оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника, та інших послуг оператора системи згідно з Порядком розрахунків, який є додатком № 2 до цього договору (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 3.2 договору вартість договору складає вартість послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за сукупністю споживачів постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій постачальника) послуги з розподілу (передачі) електричної енергії придбаває постачальник, та вартість інших послуг згідно з договором. Розрахунковим періодом для цілей цього договору є календарний місяць (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 3.4 договору оплата (придбання) послуг з розподілу (передачі) здійснюється постачальником у формі попередньої оплати, у тому числі плановими авансовими платежами.

Вартість послуг оператора системи за цим договором для постачальника визначається на підставі обсягів електричної енергії і тарифів на розподіл електроенергії оператора системи на відповідних класах напруги, що затверджені НКРЕКП.

Згідно з п. 5.6 додатку № 2 до договору постачальник до 25 числа місяця (включно), що передує розрахунковому періоду здійснює попередню оплату вартості послуг з розподілу електричної енергії у розмірі 100% обсягу електроенергії, що підлягає розподілу, розрахованого у відповідності до п. 5.1 даного додатку, на поточний рахунок оператора систем.

За змістом пунктів 5.8, 5.9 додатку № 2 до договору оплата послуг з розподілу електроенергії здійснюється виключно в грошовій формі на підставі виставлених оператором системи рахунків, крім розрахунків, проведених відповідно до п. 6 цього додатку. Остаточний розрахунок за надані послуги постачальник здійснює в розрахунковому місяці на підставі акта наданих послуг, отриманого від оператора системи до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим.

За підсумками розрахункового періоду складається та підписується кожною стороною договору акт наданих послуг з розподілу електричної енергії та інші необхідні документи (пункт 10 Додатку № 2 до договору).

Договір набирає чинності з дня приєднання постачальника до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання (п. 9.1 договору).

За змістом ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з частинами 1, 2 статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до п. 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14.03.2018 р. "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - Правила) укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 1 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Отже, виходячи з наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин у справі, суд встановив, що відповідач шляхом підписання заяви-приєднання до договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії від 20.12.2018р. приєднався до вказаного договору, який розміщено на сайті оператора системи (позивача) та за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору позивач надав ДП "Укрінтеренерго" послуги з розподілу електроенергії у квітні 2020 р. на суму 163 651, 72 грн., що підтверджується актом приймання-передачі робіт (послуг) від 30.04.2020 р., підписаним відповідачем без зауважень, а також виставленим до сплати рахунком № 38/4 за квітень 2020 р. на зазначену суму, що були отримані ДП "Укрінтеренерго" 13.07.2020 р.

Проте, зі свого боку, відповідач зобов`язання зі сплати вартості наданих йому послуг не виконав, погоджений сторонами обсяг послуг в указаний період у формі попередньої оплати не сплатив, тому на час звернення позивача до суду в ДП "Укрінтеренерго" виникла заборгованість на суму 163 651, 72 грн.

За змістом ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання свого зобов`язання за договором не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості в сумі 163 651, 72 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому доводи відповідача про наявність заборгованості інших споживачів перед відповідачем та відмову споживачів від договірних відносин з відповідачем як постачальником "останньої надії", що не дає змогу ДП "Укрінтеренерго" розрахуватись із позивачем за надані послуги, суд відхиляє, оскільки вказані відповідачем обставини не ставились у залежність до умов розрахунку між сторонами за договором, такі обставини не стосуються даного спору та не можуть слугувати підставою для невиконання відповідачем грошових зобов`язань за договором.

Щодо тверджень ДП "Укрінтеренерго" про дискримінаційний характер укладеного між сторонами договору, то суд зазначає, що відповідачем не доведено того факту, що договір має сприятливі умови для позивача та явно обтяжливі умови для відповідача, з огляду на що твердження відповідача є недоведеними.

Так, у відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" є постачальником "останньої надії" з 1 січня 2019 до 1 січня 2021 р., територією провадження діяльності зазначеного підприємства визначено територію України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" та п. 3.4.2 Правил постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі:1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником Правил ринку, Правил ринку НДН та ВДР, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання (припинення) договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених цими Правилами.

Згідно з п. 1.2.9 Правил постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який розробляється постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил) та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Пунктом 2.1.15 Правил передбачено, що договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, розробляється оператором системи на основі додатка 4 до цих Правил, оприлюднюється на офіційному веб-сайті оператора системи та укладається шляхом надання електропостачальником заяви-приєднання. Датою початку дії зазначеного договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи заяви-приєднання електропостачальника щодо укладення такого договору.

Як було вказано вище, за умовами п. 9.1 договору він набирає чинності з дня приєднання постачальника до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання. Згідно із заявою-приєднання від 20.12.2018 р. договір вважається укладеним з 21.12.2018 р. та набирає чинності не раніше 01.01.2019 р.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Дослідивши зміст укладеного сторонами договору, суд дійшов висновку, що він містять всі необхідні суттєві умови, передбачені положеннями глави 63 Цивільного кодексу України, з якими відповідач погодився у повному обсязі. Отже, на час укладення договору сторони досягли взаємної згоди щодо усіх істотних умов договору, і цей договір у подальшому був прийнятий до виконання.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним договору, до якого відповідач приєднався на підставі заяви-приєднання від 20.12.2018 р., та/або його окремих положень, суду не надано, відтак посилання відповідача на те, що умови договору є такими, що суперечать ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, є безпідставними та не звільнять його від сплати наданих послуг.

Також позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 3 326, 69 грн., нараховану за прострочення грошового зобов`язання.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У пункті п. 6.6 договору сторони домовились, що за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених порядком розрахунків, постачальник сплачує оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожний день прострочення платежу.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Провівши перерахунок штрафних санкцій відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України, вимог ст. 232 ГК України та умов договору, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі, заявленій позивачем - 3 326, 69 грн.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення 3 % річних у сумі 831, 67 грн. суд зазначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши на підставі наведених норм чинного законодавства власний розрахунок заявлених до стягнення сум матеріальних втрат, встановив, що з відповідача на користь ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" підлягають стягненню 3% річних у заявленій позивачем сумі 831, 67 грн.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73 - 79, 129, 236 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі" до Державного підприємства "Укрінтеренерго" про стягнення 167 810, 08 грн. задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 19480600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі" (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Комерційна, буд. 8, ідентифікаційний код 31018149) заборгованість в сумі 163 651 (сто шістдесят три тисячі шістсот п`ятдесят одну) грн., 72 коп., пеню в сумі 3 326 (три тисячі триста двадцять шість) грн. 69 коп., 3% річних в сумі 831 (вісімсот тридцять одну) грн. 67 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 517, 16 (дві тисячі п`ятсот сімнадцять) грн. 16 коп.

Повне судове рішення складено 6 травня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.