ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

05 травня 2021 року м. ХарківСправа № 922/2383/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання П`ятак А.С.

за участю представників учасників процесу:

стягувача не з`явився.

боржника не з`явився.

державний виконавець не з`явився.

розглянувши скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх. № 4123 від 18 лютого 2021 року) на дії органу державної виконавчої служби у справі

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради", смт.Рогань Харківської області,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради", про стягнення пені у сумі 339 642,77 грн., три проценти річних у сумі 108 720,36 грн., інфляційних втрат у сумі 123 695,66 грн. Рішенням господарського суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" борг у загальній сумі 572 058,79 грн., у тому числі: пеня у сумі 339 642,77 грн., три проценти річних у сумі 108 720,36 грн., інфляційні втрати у сумі 123 695,66 грн.

Постановою Східного Апеляційного Господарського суду від 16 грудня 2019 року рішення господарського суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року у справі № 922/2383/19 змінено, а резолютивну частину рішення Господарського суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року у справі № 922/2383/19 викладено у новій редакції: "Позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" задовольнити частково, а саме стягнути з Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у сумі 135 857,10 грн., три проценти річних у сумі 108 720,36 грн., інфляційні втрати у сумі 123 695,66 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" 3 056,79 грн. витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою. Господарським судом Харківської області 27 грудня 2019 року видано накази на примусове виконання вище зазначеного рішення суду.

18 лютого 2021 року Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області зі скаргою (вх. № 4123) на дії Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) під час виконання наказу господарського суду Харківської області по справі № 922/2383/19 щодо примусового списання грошових коштів у сумі 3 663,46 грн. з рахунку, відкритого акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в Акціонерному товаристві "Ощадбанк", в межах виконавчого провадження ВП № 63608775. Крім того, ставилось питання поновлення строку на подання скарги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 лютого 2021 року відмовлено АТ НАК "Нафтогаз України" у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на подання скарги (вх. № 4123 від 18 лютого 2021 року). Скаргу АТ НАК "Нафтогаз України" (вх. № 4123 від 18 лютого 2021 року) на дії Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) залишено без розгляду. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12 квітня 2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено. Ухвалу господарського суду Харківської області від 22 лютого 2021 року у справі № 922/2383/19 скасовано. Справу № 922/2383/19 направлено на розгляд до суду першої інстанції.

26 квітня 2021 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено суддю-доповідача у справі № 922/2383/19 суддю - доповідача Калініченко Н.В.

26 квітня 2021 року, ухвалою господарського суду Харківської області, задоволено клопотання АТ НАК "Нафтогаз України" про поновлення пропущеного процесуального строку, поновлено АТ НАК "Нафтогаз України" процесуальний строк на подання скарги на дії виконавця та призначено скаргу до розгляду на 05 травня 2021 року.

Учасники справи та державний виконавець у судове засідання 05 травня 2021 року не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду поданої боржником скарги. За приписами частини 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга та докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд, встановив наступне.

17 листопада 2020 року, на виконання наказу господарського суду Харківської області, Печерським РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 63608775 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 27 грудня 2019 року № 922/2383/19, який виданий на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 16 грудня 2019 року у справі № 922/2383/19. За вищевказаним виконавчим документом боржником є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", офіційне місцезнаходження якого, згідно даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6.

11 січня 2021 року господарський суд Харківської області, враховуючи, що старшим державним виконавцем Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Левіцьким Т.К. відкрито виконавче провадження № 63608775 не за місцем реєстрації боржника, у зв`язку з чим такі дії державного виконавця та сама постанова від 17 листопада 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 63608775 є неправомірними, ухвалою задовольнив скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" на дії Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ). Визнано неправомірними дії державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) щодо прийняття постанови від 17 листопада 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63608775. Визнано неправомірною постанову державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2020 року ВП № 63608775. Зобов`язано орган ДВС скасувати постанову державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2020 року ВП № 63608775. Зобов`язано Печерський РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ), в порядку статті 345 Господарського процесуального кодексу України, повідомити суд про виконання цієї ухвали.

Як вже було зазначено вище, предметом оскарження Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є дії державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) під час виконання наказу господарського суду Харківської області по справі № 922/2383/19 щодо примусового списання грошових коштів у сумі 3 663,46 грн. з рахунку, відкритого акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в акціонерному товаристві "Ощадбанк", в межах виконавчого провадження ВП № 63608775. В обґрунтування скарги боржник зазначає, що внаслідок визнання неправомірної постанови державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2020 року в межах ВП № 63608775 всі подальші дії державного виконавця є такими, що вчиняються у супереч закону.

Оцінюючи доводи скаржника, суд виходить з наступного.

Відповідно частини 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу (частина 1 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження").

Питання щодо територіальної належності відкриття виконавчого провадження було предметом судового розгляду в межах даної справи та за наслідками якого постановлено ухвалу господарського суду Харківської області від 11 січня 2021 року, якою визнано, в тому числі, неправомірними дії державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) щодо прийняття постанови від 17 листопада 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63608775. Визнано неправомірною постанову державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2020 року ВП № 63608775.

Суд не погоджується із позицією скаржника (боржника) про те, що всі подальші дії органу державної виконавчої служби, після визнання неправомірними дій державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) щодо прийняття постанови від 17 листопада 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63608775, є такими, що вчиняються у супереч закону з урахуванням наступного.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню визначає також Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі за текстом - Інструкція). Відповідно до абзацу 2 пункту 6 розділу ІІІ Інструкції, виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого, зокрема у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Пунктом 9 Інструкції перебачено, що про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження. Державний виконавець, якому передано виконавче провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження матеріалів виконавчого провадження зобов`язаний винести постанову про прийняття виконавчого провадження, яку надсилає сторонам виконавчого провадження.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що орган державної виконавчої служби, до якого подано виконавчий документ не за місцем знаходження боржника, вправі його передати відповідному органу державної виконавчої служби шляхом прийняття постанови, а останній - в межах визначного строку (не пізніше наступного робочого дня, з дня надходження матеріалів виконавчого провадження) виносить постанову про прийняття вконавчого провадження. Передача виконавчого провадження переслідує мету швидкого та якісного виконання покладених на виконавця обов`язків по виконанню рішення суду, не змінює стан заборгованості боржника або коло його обов`язків.

Так, за даними автоматизованої системи виконавчого провадження по номеру ВП № 63608775 судом встановлено, що 10 грудня 2020 року Печерським РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) винесено постанову про передачу виконавчого документа/провадження, а 17 грудня 2020 року дане виконавче провадження було прийнято до виконання Шевченківським РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ).

Тобто, з 17 грудня 2020 року (з дати прийняття виконавчого провадження до виконання № 63608775) державний виконавець Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ), як особа, яка прийняла виконавче провадження № 63608775 від іншого органу виконавчої служби, діє у спосіб та в межах до Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, судом констатовано відсутність в матеріалах справи доказів скасування постанови від 17 грудня 2020 року про прийняття виконавчого провадження № 63608775 до виконання Шевченківським РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) або визнання дій державного виконавця такими, що не відповідають до Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, не зважаючи на те, що Печерським РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 63608775 допущено порушення щодо територіальності, такий недолік було усунено шляхом скерування виконавчого провадження № 63608775 за належністю до Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ), що повністю узгоджується із Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802. Суд вважає, що такі дії (щодо передачі виконавчого провадження з одного органу до іншого) не вплинули на суть виконавчого провадження № 63608775, яке спрямоване на швидке та зручне виконання рішень, у яких боржником є одна й та ж особа та стосується організації здійснення виконавчого провадження.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 124 Конституції України. Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року за № 5-рп/2013 також зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. В контексті викладеного суду зазначає, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення Європейського суду у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року.

Як свідчить дані матеріалів справи, 19 січня 2021 року Шевченківським РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) (тобто належним державним органом) проведено виконавчі дії по примусовому списанню грошових коштів у сумі 3 663,46 грн. з рахунку, відкритому Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в Акціонерному товаристві "Ощадбанк", в межах виконавчого провадження ВП № 63608775. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що до 19 січня 2021 року (до дати списання грошових коштів) боржником вжито будь-які заходи для належного виконання рішення суду у добровільному порядку. Разом з тим, за рахунок стягнутих в примусовому порядку з боржника коштів у виконавчому провадженні № 63608775, стягувачу відшкодовано витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Судом береться до уваги в контексті викладеного, що скаржником (боржником) не вказано, яким чином визнання неправомірними дії державного виконавця при примусовому списанні грошових коштів, з огляду на його конституційний обов`язок як боржника виконати рішення належним чином, може захистити його права та інтереси. Наявність недоліків у процедурі виконавчого провадження, які усунуті через передачу виконавчого провадження до іншого органу виконавчої служби, не можуть слугувати підставою для визнання неправомірними дії державного виконавця, результатом яких стало ефективне виконання судового рішення. Судова система не може використовуватися боржником як інструмент, що перешкоджає виконанню судового рішення, оскільки такі дії є зловживанням правом на судовий захист.

Скарга заявника не містить доводів щодо наявності порушення державним виконавцем будь якого права заявника, що вказує на безпідставність скарги та відсутність правових підстав для її задоволення, що в свою чергу свідчить про намагання та спроби заявника, як боржника, уникнути виконання боржником у примусовому порядку судового рішення у даній справі, яке набрало чинності.

Відповідно до частини 3 статті 343 Господарського процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи зі змісту статті 339 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до суду зі скаргою належить сторонам виконавчого провадження, саме за умови порушення їх прав рішенням або дією, зокрема, державного виконавця, під час виконання останнім судового рішення.

Оскільки господарським судом не встановлено порушення державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) під час виконання наказу господарського суду Харківської області по справі № 922/2383/19 вимог чинного законодавства при примусовому списанні грошових коштів у сумі 3 663,46 грн., у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення скарги боржника.

Керуючись статтями 42, 232-236, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у задоволенні скарги (вх. № 4123 від 18 лютого 2021 року) на дії органу державної виконавчої служби.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали відповідно до статей 256, 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Кодексу.

Копію ухвали надіслати учасникам справи та державному виконавцю.

Повну ухвалу підписано 11 травня 2021 року.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/2383/19