ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/1855/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Фоменко Євгенія Петровича, Миколаївська область

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.10.2020 р.

по справі № 915/1855/19

за позовом фізичної особи-підприємця Семери Вікторії Анатоліївни, м. Одеса

до відповідача фізичної особи-підприємця Фоменко Євгенія Петровича, Миколаївська область

про стягнення 134 000 грн.

суддя суду першої інстанії: Ткаченко О.В.

час та місце ухвалення рішення: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарский суд Миколавїської області

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Фоменко Євгенія Петровича, Миколаївська область на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.10.2020 р. у справі № 915/1855/19 та вирішено розглянути апеляційну скаргу у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В серпні 2019 р. фізична особа - підприємець Семера Вікторія Анатоліївна, м. Одеса звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовом до фізичної особи-підприємця Фоменко Євгенія Петровича, Миколаївська область про стягнення заборгованості за договором поставки від 21.11.2017 р. № 21/11/17-6 в сумі 134 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки від 21.11.2017 р. № 21/11/17-6 в частині оплати вартості поставленого товару.

07.10.2019 р. фізична особа - підприємець Семера Вікторія Анатоліївна, м. Одеса звернулась до Господарського суду Миколаївської області з заявою про збільшення позовних, зокрема просила стягнути з відповідача крім суми заборгованості, відсотки за користування чужими коштами в сумі 23 654,35 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.10.2020 р. позов фізичної особи-підприємця Семери Вікторії Анатоліївни, м. Одеса задоволено у повному обсязі. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Фоменко Євгенія Петровича, Миколаївська область заборгованість в сумі 134 000 грн. та відсотки за користування чужими коштами в сумі 23 654,35 грн.

Не погодившись з наведеним рішенням в частині стягнення відсотків за користування чужими коштами, фізична особа-підприємець Фоменко Євгеній Петрович, Миколаївська область оскаржив його до Південно західного апеляційного господарського суду.

В обґрунтування заявлених вимог відповідач посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права та процесуального права.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що при зверненні до суду першої інстанції з позовом фізична особа - підприємець Семера Вікторія Анатоліївна, м. Одеса не заявляла вимог щодо сплати передбачених договором відсотків. Проте, у подальшому позивач збільшив позовні вимоги, шляхом надання відповідної заяви, якою збільшив суму позовних вимог за рахунок відсотків за користування чужими коштами в сумі 23 654,35 грн.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 09.07.2020 р. у справі № 922/404/19, скаржник зауважує, що під збільшенням позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

На підставі викладеного, фізична особа-підприємець Фоменко Євгеній Петрович, Миколаївська область просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення в частині стягнення відсотків за користування чужими коштами скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Фізична особа - підприємець Семера Вікторія Анатоліївна, м. Одеса в поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Фоменко Євгенія Петровича, Миколаївська область не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

21.11.2017 р. між фізичною особою - підприємцем Семерою Вікторією Анатоліївною (постачальник) та фізичною особою - підприємцем Фоменком Євгенієм Петровичем (покупець) укладено договір поставки товару № 21/11/17-6.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується у строки, передбачені договором, поставити та передати у власність покупця товар, визначений у п. 1.2. договору, а покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його вартість з урахуванням індексації вартості товару та інших умов, передбачених договором.

Згідно з п. 3.3. договору оплата вартості товару здійснюється покупцем на умовах кредиту (відстрочення платежу). Строк оплати: не пізніше 30 вересня 2018 року.

За умовами п. 4.2. договору строк поставки товару - не пізніше 30 листопада 2017 року. Поставка (передача) товару в межах цього строку за згодою сторін, що підтверджуватиметься відповідними товарними накладними, може відбуватись частинами.

Відповідно до п. 6.1 договору у випадку порушення термінів оплати товару, обумовлених у п. 3.3 договору, на прострочене зобов`язання по оплаті товару нараховуються відсотки у розмірі 21 % річних, або 0,0575 % в день від суми простроченої заборгованості, яка на момент розрахунку процентів визначається з урахуванням її індексації згідно п. 3.1. договору за весь період прострочення оплати, включаючи день погашення заборгованості по оплаті товару.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу у власність товар, визначений у п. 1.2 договору на суму 134 000 грн., що підтверджується видатковою накладною від 21.11.2017 р. № 263.

Як зазначає позивач, фізична особа-підприємець Фоменко Євгеній Петрович, Миколаївська область в порушення умов договору поставки від 21.11.2017 р. № 21/11/17-6 не розрахувався за поставлений товар, що і стало підставою для звернення фізичною особою - підприємцем Семерою Вікторією Анатоліївною до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Також у зв`язку з порушенням фізичною особою - підприємцем Фоменко Євгенієм Петровичем, Миколаївська область грошового зобов`язання, фізичною особою - підприємцем Семерою Вікторією Анатоліївною нараховано останньому відсотки за користування чужими коштами в сумі 23 654,35 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.10.2020 р. позов фізичної особи - підприємця Семери Вікторії Анатоліївни задоволено у повному обсязі: стягнуто з відповідача заборгованість в сумі 134 000 грн. та відсотки за користування чужими коштами в сумі 23 654,35 грн.

Фізична особа - підприємець Фоменко Євгеній Петрович, Миколаївська область, оскарживши рішення місцевого господарського суду, не погоджується з висновком суду щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього відсотків за користування чужими коштами в сумі 23 654, 35 грн.

Така незгода обумовлена тим, що фізична особа - підприємець Семера Вікторія Анатоліївна, м. Одеса при зверненні з позовною заявою не заявляла вимог щодо сплати передбачених договором відсотків.

Проте, у подальшому позивач збільшив позовні вимоги, шляхом подання відповідної заяви, за рахунок відсотків за користування чужими коштами в сумі 23 654,35 грн.

На думку фізичної особи - підприємця Фоменко Євгенія Петровича, Миколаївська область під збільшенням позовних вимог не може розумітися як заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві, тобто вимога про стягнення відсотків за користування чужими коштами у даному випадку є не збільшенням позовних вимог, а новою вимогою.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

При цьому не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки щодо застосування ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 р. у справі № 924/1473/15 та у постанові Верховного Суду від 25.01.2021 р. № 910/10954/19.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондує із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема, у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

За змістом вимог, викладених позивачем у позовній заяві, предметом позову є стягнення суми боргу за поставлений товар в сумі 134 000 грн., а підставою позову є порушення фізичною особою - підприємцем Фоменко Євгенієм Петровичем, Миколаївська область умов договору поставки товару від 21.11.2017 р. № 21/11/17-6 в частині оплати товару, у встановлений строк.

Збільшуючи розмір позовних вимог шляхом подання заяви позивач просив суд стягнути з відповідача передбачені умовами договором поставки відсотки від суми простроченої заборгованості.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що правова підстава позову залишилась незмінною, правова підстава заяви є аналогічною позовним вимогам - порушення відповідачем умов договору поставки в частині сплати суми товару у встановлені строки.

Причиною доповнення предмету позову вимогою про стягнення відповідних відсотків стало застосування позивачем положень ст. 625 Цивільного кодексу України, яка стосується сплати відсотків за наявності порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, доповнення фізичною особою - підприємцем Семерою Вікторією Анатоліївною, м. Одеса позову новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин свідчить про те, що фактично позивач не змінив підстави позову.

Тобто, розмежування позивачем видів виплат, які підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з порушенням ним взятих на себе договором поставки зобов`язань, не є зміною підстав позову, оскільки фізична особа - підприємець Семера Вікторія Анатоліївна, м. Одеса не змінювала первісні фактичні підстави, а лише доповнила їх новими обставинами, які стосуються предмету спору, керуючись положеннями статті 625 Цивільного кодексу України, якими визначені наслідки відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.12.2019 р. у справі 923/1061/18 під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Отже, твердження фізичної особи - підприємця Фоменко Євгенія Петровича, Миколаївська область, що позивачем фактично подається нова позовна заява, є безпідставним.

Разом з тим, правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 09.07.2020 р. у справі № 922/404/19, на яку відповідач посилається в апеляційній скарзі, ухвалена за інших фактичних обставин справи, у зв`язку з чим не підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли у даній справі.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо стягнення з відповідача відсотків за користування чужими коштами в сумі 23 654,35 грн.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені фізичною особою - підприємцем Фоменко Євгенієм Петровичем, Миколаївська область в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 272 282 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.10.2020 р. по справі № 915/1855/19 залишити без змін, апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Фоменко Євгенія Петровича, Миколаївська область без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді О.Ю. Аленін

М.А. Мишкіна