РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2021Справа №910/2553/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс"
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення збитків у розмірі 832 920,00 грн.,

Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Дячкіна Т.О.
від відповідача:Котовська Т.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 832 920,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із бездіяльністю Акціонерного товариства "Українська залізниця" в частині забезпечення схоронності (збереження) цілісності вагонів, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" на праві власності та на підставі договорів оренди, такі вагони були розкомплектовані та позивач зазнав збитків у загальному розмірі 832 920,00 грн.

До позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" долучено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, у відповідності до якого позивач поніс витрати на оплату судового збору у розмірі 12 493,80 грн. та очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у орієнтовному розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 відкрито провадження у справі №910/2553/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору; підготовче засідання призначено на 18.03.2021.

16.03.2021 через відділ діловодства суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів з урахуванням положень п. 19 Розділу IV "Про затвердження правил користування вагонами і контейнерами" Наказу №113 від 25.02.1999, затвердженого Міністерством транспорту України.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 оголошено перерву в підготовчому засіданні без визначення дати та часу; вирішено наступне підготовче засідання здійснювати в режимі відеоконференції у зв`язку з чим необхідно погодити дату та час наступного підготовчого засідання з Господарським судом Одеської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 призначено підготовче засідання в режимі відеоконференції на 02.04.2021; доручено Господарському суду Одеської області забезпечено проведення відеоконференції по справі №910/2553/21 за участю представника Акціонерного товариства "Українська залізниця".

22.03.2021 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" надійшла відповідь відзив, в якій позивач зазначає, що неналежне оформлення відповідачем в односторонньому порядку документів, на підставі яких у позивача виникло право з відшкодування збитків, не нівелює можливості реалізувати таке право, тим більше не може бути основою правової позиції Акціонерного товариства "Українська залізниця" з приводу безпідставності позовних вимог у даному спорі.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2021 оголошено перерву в підготовчому засіданні без визначення дати та часу; вирішено наступне підготовче засідання здійснювати в режимі відеоконференції у зв`язку з чим необхідно погодити дату та час наступного підготовчого засідання з Господарським судом Одеської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2021 призначено підготовче засідання в режимі відеоконференції на 16.04.2021. Доручено Господарському суду Одеської області забезпечити проведення відеоконференції по справі №910/2553/21 за участю представника Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2021 закрито підготовче провадження, встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи, призначено розгляд справи по суті в цей же день.

В підготовче засідання 16.04.2021 з`явились представники позивача та відповідача надали пояснення по суті справи; представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, а відповідач проти їх задоволення заперечував.

У судовому засіданні 16.04.2021 судом було закінчено розгляд справи по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються правові позиції сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У березні-серпні 2020 року Залізницею було здійснено перевезення вантажних вагонів №№ 56952575, 60619822, 63680003, 56343346, 55428155, 52368875, 66022047, 55427520, 56143423, 52366168, 56563075, 65308686, 56342140, 54780572, 68085372, 52375029, 52367349, 55485593, 56328867, 64770944, 64407471, 64617319, 64594005 які належали та перебували в користуванні (оренді) Товариства, що підтверджується залізничними накладними №№ 53979837, 48338164, 46562427, 41074353, 41955683, 41273491, 42779132, 40825671, 42907758, 40322463, 47525894, 40883969, 41301045, 47334479, 41741562, 42066167, 41850397, 41955709, 41970518, 42080937, 42385526, 42246330, 42686683, за наслідками чого на станціях Краматорськ (код 491802), Слов`янськ (код 492006), Куп`янськ-Сортувальний (430002) та Помічна (код 411901) було встановлено розкомплектованість відповідних вагонів - відсутність головної частини повітророзподільника, розукомплектування ручного та стоянкового гальма, про що було складено повідомлення форми ВУ-23М та ВУ-36М.

Позивачем зазначено, що оскільки пошкодження вагонів №№ 56952575, 60619822, 63680003, 56343346, 55428155, 52368875, 66022047, 55427520, 56143423, 52366168, 56563075, 65308686, 56342140, 54780572, 68085372, 52375029, 52367349, 55485593, 56328867, 64770944, 64407471, 64617319, 64594005 відбулось саме під час знаходження вагонів на залізничних коліях загального користування після укладання договору перевезення, то відповідальність за дотримання якості проведеного технічного обслуговування та ремонту, безпеки руху вагонів несе відповідач.

Спір у справі виник внаслідок того, що, як стверджує позивач, він зазнав матеріальних збитків у сумі 832 920,00 грн., які зобов`язаний відшкодувати відповідач, оскільки він не забезпечив збереження цілісності вагонів під час здійснення вантажних перевезень силами Української залізниці. Вартість таких збитків позивач розрахував, виходячи з ціни придбаних деталей і запасних частин для полагодження вагонів, а також вартості ремонтних робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За приписами ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Пункт 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Статут залізниць України (надалі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Наявними в матеріалах справи залізничними накладними №№ 53979837, 48338164, 46562427, 41074353, 41955683, 41273491, 42779132, 40825671, 42907758, 40322463, 47525894, 40883969, 41301045, 47334479, 41741562, 42066167, 41850397, 41955709, 41970518, 42080937, 42385526, 42246330, 42686683 підтверджується прийняття Залізницею до перевезення та його здійснення вагонів Товариства (власних та орендованих) за №№ 56952575, 60619822, 63680003, 56343346, 55428155, 52368875, 66022047, 55427520, 56143423, 52366168, 56563075, 65308686, 56342140, 54780572, 68085372, 52375029, 52367349, 55485593, 56328867, 64770944, 64407471, 64617319, 64594005.

Згідно з ст. 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Як свідчать матеріали справи, на станціях Краматорськ (код 491802), Слов`янськ (код 492006), Куп`янськ-Сортувальний (430002) та Помічна (код 411901) виявлено відсутність деталей, про що свідчать повідомлення форми ВУ-23М від відповідної дати.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

З матеріалів справи вбачається, що вагони №№ 56952575, 60619822, 63680003, 56343346, 55428155, 52368875, 66022047, 55427520, 56143423, 52366168, 56563075, 65308686, 56342140, 54780572, 68085372, 52375029, 52367349, 55485593, 56328867, 64770944, 64407471, 64617319, 64594005 були відремонтовані з встановленням головних частин повітророзподільника, ручного та стоянкового гальма, що підтверджується відповідними актами, копії яких долучено позивачем до позовної заяви.

Доданими до матеріалів справи документами підтверджується понесення позивачем витрат на відновлення внаслідок розукомплектування (відсутності головних частин повітророзподільника, ручного та стоянкового гальм) вагонів №№ 56952575, 60619822, 63680003, 56343346, 55428155, 52368875, 66022047, 55427520, 56143423, 52366168, 56563075, 65308686, 56342140, 54780572, 68085372, 52375029, 52367349, 55485593, 56328867, 64770944, 64407471, 64617319, 64594005, які належали та перебували в користуванні (оренді) Товариства, при їх перевезенні Залізницею на загальну суму 832 920,00 грн. (яка складається з вартості придбаних взамін втрачених деталей та вартості робіт).

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 №551, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням, визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-469св10 від 02.06.2010).

Як зазначено у п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" №01-8/91 від 29.11.2007, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Згідно із ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи наведені норми Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що оскільки при перевезенні вагонів №№ 56952575, 60619822, 63680003, 56343346, 55428155, 52368875, 66022047, 55427520, 56143423, 52366168, 56563075, 65308686, 56342140, 54780572, 68085372, 52375029, 52367349, 55485593, 56328867, 64770944, 64407471, 64617319, 64594005, які належали та перебували в користуванні (оренді) позивача, залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого позивачем були понесені витрати на оплату вартості ремонту, на загальну суму 832 920,00 грн., покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним та справедливим, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" про стягнення збитків в розмірі 832 920,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що в актах про пошкодження вагону не достатньо підписів уповноважених осіб, або підписані невстановленими особами, а також відсутнє зазначення форми акта, відхиляються, оскільки дані акти (повідомлення) складались відповідачем та саме на нього покладено обов`язок чітко та належно здійснити їх складання. Зокрема, чітко зазначити в них обставини, які мають вирішальне значення для покладення відповідальності за шкоду на певну особу та у разі необхідності Акціонерне товариство "Українська залізниця" не позбавлене можливості подати інші докази на підтвердження обставин, що виключають обов`язок з відшкодування останнім завданих збитків.

Натомість неналежне оформлення відповідачем в односторонньому порядку документів, на підставі яких у позивача виникає право до Акціонерного товариства "Українська залізниця" з відшкодування збитків, не може мати наслідком нівелювання можливості реалізувати таке право відповідною особою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, площа Героїв Майдану, буд. 1, кімната 524; ідентифікаційний код 33074226) збитки у розмірі 832 920 (вісімсот тридцять дві тисячі дев`ятсот двадцять) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 12 493 (дванадцять тисяч чотириста дев`яносто три) грн. 80 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 06.05.2021.

Суддя Р.В. Бойко