ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/372/21

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

від позивача - Кульшик К.В,(самопредстаквництво), довіреність № 23-9/25, дата видачі : 05.02.21; Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт";

від відповідача - Витяганець В.С., ордер № 592258, дата видачі : 05.02.21; Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл";

розглянувши справу за позовом Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл" про стягнення 191 589,75 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл" про стягнення 409 251,03 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2021р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначення до розгляду по суті на "18" березня 2021 р. о 10:00 год.

12.03.2021р. до канцелярії Господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вх.№6870/21.

У судовому засіданні 18.03.2021р. було оголошено протокольну ухвалу про перерву до 29.03.2021р. о 11:00 год.

18.03.2021р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині основного боргу за вх.№7608/21.

29.03.2021р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив за вх.№8452/21.

У судовому засіданні 29.03.2021р. було оголошено протокольну ухвалу про перерву до 15.04.2021р. о 14:30 год.

14.04.2021р. до канцелярії Господарського суду Одеської області від відповідача надійшли заперечення за вх.№10339/21.

В судовому засіданні 15.04.2021 року представник позивача підтримує заяву про закриття провадження в частині стягнення 217 661,28 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.04.2021р. було закрито провадження у справі №916/372/21 за позовом Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл" про стягнення 409 251,03 грн. в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором №КД-18059 від 01.03.2013р. у розмірі 217 661,28 грн.

При цьому, зазначає, що нараховані 3 % річних в розмірі 23 003,53 грн., пеня у розмірі 102 494,83 грн. та інфляційні втрати у розмірі 66 091,39 грн. за порушення договірних зобов`язань в розмірі 191 589,75грн. не були оплачені зі сторони відповідача, а тому наразі залишається питання щодо стягнення вказаної суми з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл".

У судовому засіданні 15.04.2021р. було оголошено протокольну ухвалу про перерву до 19.04.2021р. о 14:15 год.

У даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

19.04.2021р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

19.12.2011 р. між Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» (далі - Орендодавець, Позивач, Одеський порт), з одного боку, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернешнл» (далі - Орендар, Відповідач), з іншого боку, було укладено договір оренди рухомого майна, що належить до державної власності № КД-16737 (далі - Договір КД-16737), згідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне рухоме майно (далі - Майно), а саме: токарний верстат 1К62Х1000, інв. № 100353; універсально-фрезерний верстат 680М, інв. №103401; верстат вертикально-свердлувальний 2С132К, інв. № 067165; точильно-шліфувальний верстат ЗК63.02, інв. № 067166; агрегат для відсмоктування пилу та дрібної стружки ПА-700.00.000, інв. 067182, що обліковується на балансі Орендодавця.

Згідно до п. 5.2. Договору КД-16737 Орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі вносити Орендодавцю орендну плату.

Відповідно до п. 3.2. Договору КД-16737 орендна плата вноситься Орендодавцю щомісяця не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним місяцем.

У відповідності до п. 3.5. Договору КД-16737 орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягуванню Орендодавцю відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Як встановлено, 10.06.2020р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 250592 на суму 6 587,32 грн., отже згідно до умов Договору КД-16737 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 15.06.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 30.12.2020р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00002690 від 30.12.2020 р., отже прострочення по оплаті рахунку з 16.06.2020 р. по 30.12.2020 р.

10.07.2020 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 250713 на суму 6 600,49 грн., отже згідно до умов Договору КД-16737 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 15.07.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 04.01.2021 р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00000002 від 04.01.2020 р., отже прострочення по оплаті рахунку з 16.07.2020 р. по 04.01.2021 р.

11.08.2020 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 250838 на суму 6 560,88 грн., отже згідно до умов Договору КД-16737 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 17.08.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 26.01.2021 р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00000153 від 26.01.2021 р., отже період прострочення по оплаті рахунку з 18.08.2020 р. по 26.01.2021 р.

10.09.2020 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 250957 на суму 6547,76 грн., отже згідно до умов Договору КД-16737 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 15.09.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 26.01.2021 р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00000153 від 26.01.2021 р., отже період прострочення по оплаті рахунку з 16.09.2020 р. по 26.01.2021 р.

09.10.2020 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 251073 на суму 6 580,50 грн., отже згідно до умов Договору КД-16737 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 15.10.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 26.01.2021 р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00000153 від 26.01.2021 р., отже період прострочення по оплаті рахунку з 16.10.2020 р. по 26.01.2021 р.

10.11.2020 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 251194 на суму 6 646,31 грн., отже згідно до умов Договору КД-16737 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 16.11.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 26.01.2021 р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00000153 від 26.01.2021 р., отже період прострочення по оплаті рахунку з 17.11.2020 р. по 26.01.2021 р.

10.12.2020 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 251310 на суму 6 732,71 грн., отже згідно до умов Договору КД-16737 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 15.12.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 26.01.2021 р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00000153 від 26.01.2021 р., отже період прострочення по оплаті рахунку з 16.12.2020 р. по 26.01.2021 р.

12.01.2021 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 251431 на суму 6 793,31 грн., отже згідно до умов Договору КД-16737 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 15.01.2021 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 26.01.2021 р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00000153 від 26.01.2021 р., отже період прострочення по оплаті рахунку з 16.01.2021 р. по 26.01.2021 р.

Крім того, 01.03.2013 р. між Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» (далі - Орендодавець, Позивач, Одеський порт), з одного боку, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернешнл» (далі - Орендар, Відповідач), з іншого боку, було укладено договір оренди рухомого майна, що належить до державної власності № КД-18059 (далі - Договір КД-18059), згідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне рухоме майно (далі - Майно), а саме: портальний кран «Сокіл АНС-500», інв. №001826, що обліковується на балансі Орендодавця.

У відповідності до п. 5.2. Договору КД-18059 Орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі вносити Орендодавцю орендну плату.

Згідно до п. 3.2. Договору КД-18059 орендна плата вноситься Орендодавцю щомісяця не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним місяцем.

У відповідності до п. 3.5. Договору КД-18059 орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягуванню Орендодавцю відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

11.02.2020 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 250102 на суму 427 588,78 грн., отже згідно до умов Договору КД-18059 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 17.02.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 03.07.2020 р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00001377 від 03.07.2020 р., отже період прострочення по оплаті рахунку з 18.02.2020 р. по 03.07.2020 р.

11.03.2020 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 250223 на суму 426 306,01 грн., отже згідно до умов Договору КД-18059 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 16.03.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 13.07.2020 р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00001441 від 13.07.2020 р., отже період прострочення по оплаті рахунку з 17.03.2020 р. по 13.07.2020 р.

10.04.2020 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 250348 на суму 429 716,46 грн., отже згідно до умов Договору КД-18059 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 15.04.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 13.07.2020 р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00001441 від 13.07.2020 р., отже період прострочення по оплаті рахунку з 16.04.2020 р. по 13.07.2020 р.

11.05.2020 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 250475 на суму 433 154,20 грн., отже згідно до умов Договору КД-18059 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 15.05.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 13.07.2020 р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00001441 від 13.07.2020 р., отже період прострочення по оплаті рахунку з 16.05.2020 р. по 13.07.2020 р.

10.06.2020 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 250594 на суму 434 453,65 грн., отже згідно до умов Договору КД-18059 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 15.06.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок сплачено 04.01.2021 р., що підтверджується Банківською випискою, сформованою бухгалтерією Орендодавця, за № БВ00000002 від 04.01.2021 р., отже період прострочення по оплаті рахунку з 16.06.2020 р. по 04.01.2021 р.

10.07.2020 р. Одеським портом Орендарю було виставлено рахунок за № 250715 на суму 217 661,28 грн., отже згідно до умов Договору КД-18059 останнім днем сплати по вищезазначеному рахунку було 15.07.2020 р., що Орендарем не було виконано. Даний рахунок станом на 10.02.2021 р. не сплачено, отже період прострочення по оплаті рахунку з 16.07.2020 р. по 10.02.2021 р.

Також, станом на 10.02.2021р. Відповідачем не сплачено на адресу Позивача рахунок Одеський порт № 250715 від 10.07.2020 р. на суму 217 661,28 грн. по Договору № КД-18059 від 01.03.2013 р.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, позивачем було заявлено до відповідача вимогу про стягнення пені у розмірі 102 494,83 грн., 3% річних у розмірі 23 003,53 грн. та інфляційних втрат у розмірі 66 091,39грн.

З наведених підстав, Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл" про стягнення 409 251,03грн.

Однак, з урахуванням сплати відповідачем суми основного боргу у розмірі 217 661,28 грн., за відповідачем залишається заборгованість у розмірі 191 589,75грн.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що правовідносини сторін склалися на підставі укладених між ними Договорів №КД-16737 від 19.12.2011р. та №КД-18059 від 01.03.2013р.

З урахуванням закриття провадження у справі в частині основного боргу у розмірі 217 661,28грн., за відповідачем залишається 3% річних у розмірі 23 003,53грн., пеня у розмірі 102 494,83грн. та інфляційні втрати у розмірі 66 091,39грн.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т. ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до п. 3.5. Договору КД-16737 орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягуванню Орендодавцю відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У відповідності до п. 3.5. Договору КД-18059 орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягуванню Орендодавцю відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річ-них від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо забезпечення зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

За приписами ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Із змісту ст.551 Цивільного кодексу України вбачається, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок суми 3 % річних, пені та інфляційних втрат наданий позивачем, суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, на підставі ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України господарський, суд зазначає наступне:

Згідно з положеннями ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми пені, що заявлена до стягнення позивачем, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає, що при зменшенні розміру пені, суд бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення пені, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належної до сплати пені. При цьому, як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Слід зауважити, що за своєю правовою природою штрафні санкції виконують саме стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягуються в разі порушення такого зобов`язання. Але, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка, як вже зазначалося вище, має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання, але не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

За змістом ст.552, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три відсотка річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому суд виходить з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або виконання зобов`язання.

З огляду на викладене, враховуючи необхідність дотримання збалансованості інтересів обох сторін, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України, вважає за доцільне та правомірне зменшити нараховані позивачем штрафні санкції у вигляді пені до 51 247,41 грн.

Відповідно до п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21 січня 2018 року у справі №5-249кс15.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необхідність дотримання збалансованості інтересів обох сторін, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України, господарський суд вважає за доцільне та правомірне зменшити нараховані штрафні санкції у вигляді пені до 51 247,41 грн., а позовні вимоги Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» 191 589,75 грн. частковому задоволенню.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2 873,85 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл" про стягнення 191 589,75 грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернейшнл" (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 67/69; ) на користь Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1; ) пеню у розмірі 51 247 /п`ятдесят одну тисячу двісті сорок сім/ грн. 41 коп., 3% річних у розмірі 23 003 /двадцять три тисячі три/ грн. 53 коп., інфляційні втрати у розмірі 66 091 /шістдесят шість тисяч дев`яносто одну/ грн. 39 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 873/ дві тисячі вісімсот сімдесят три / грн. 85 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повний текст складено 29 квітня 2021 р.

Суддя С.Ф. Гут