ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року Справа № 5/75-05

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

за участю представників сторін:

від скаржника: не з`явився

від кредиторів: не з`явились

від боржника: не з`явився

від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України: не з`явився

арбітражний керуючий (розпорядник майна): не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої", м.Кам`янка Черкаської області в особі ліквідатора Голінного А.М.

на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 27.01.21р. суддею Тісецьким С.С. о 10:23 год. у м.Вінниці, повний текст складено 05.02.21р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої", м.Кам`янка Черкаської області в особі ліквідатора Голінного А.М.

до Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод", м.Чечельник Вінницької області

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

про стягнення 192 215,07грн.

в межах справи № 5/75-05

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої", м.Київ

до Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод", м.Чечельник Вінницької області

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 27.01.2021р. у справі №5/75-05 в позові ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. б/н від 03.01.2020р. про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" 192215,07грн., з яких: 149777,98грн. інфляційних та 42437,09грн. 3% річних, в межах справи №5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод" - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" в особі ліквідатора Голінного А.М. звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" на користь ТОВ "Українські національні напої" 149777,98грн. інфляційних втрат, 42467,09грн. 3% річних від простроченої суми за 1064 дні прострочення, всього 192215,07грн.. Також, просить судові витрати покласти на відповідача.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду є таким, що постановлено з порушенням норм чинного законодавства;

- вказує, що рішення прийняте з порушенням процесуальних норм, закріплених в ст.ст.86,236,238 Господарського процесуального кодексу України та з невірним застосуванням норм матеріального права, які закріплені в ст.625 Цивільного кодексу України, ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства, п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, ч.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній станом на 04.11.2012р.);

- зауважує, що рішення суду першої інстанції було обґрунтоване тим, що Кодексом України з процедур банкрутства введеним в дію з 21.10.2019р. регламентовано, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми. Відтак, суд зробив висновок про те, що виключається можливість нарахування до стягнення з відповідача індексу інфляції та трьох відсотків річних, що є предметом даного спору, в силу дії мораторію на задоволення грошових вимог кредиторів;

- на противагу висновкам суду вважає за необхідне зазначити про наступне. Відповідно до п.3 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. Разом з цим, Кодекс України з процедур банкрутства був ведений в дію з 21.10.2019р.. А відтак його положення можуть поширюватись на правовідносини, які виникли з дати його введення в дію, оскільки жодними положеннями Кодексу не закріплено його зворотну дію в часі;

- стверджує, що з цього слідує, що положення про не застосування індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, діє починаючи з 21.10.2019р., відтак індекс інфляції та 3% річних не застосовуються щодо невиконання боржником грошових зобов`язань, саме протягом періоду прострочення, починаючи з 21.10.2019р.;

- обґрунтовує, що з цього слідує, що положення даної норми з урахуванням Прикінцевих та перехідних положень, слід розуміти наступним чином: введення мораторію є наслідком не застосування протягом всього періоду його введення інфляційних втрат та 3% річних; обмеження щодо не застосування інфляційних втрат та 3% річних було закріплене нормою Кодексу України з процедур банкрутства, який введений в дію з 21.10.2019р.; обмеження щодо не застосування інфляційних втрат та 3% річних введене з 21.10.2019р.; обмеження відповідно діє не протягом усього часу виконання грошового зобов`язання (в силу відсутності в Кодесу зворотньої дії в часі), а лише стосовно періоду коли прострочення виконання зобов`язання виникло або продовжується після 21.10.2019р. (тобто, у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання боржником протягом періоду до 21.10.2019р., такі обмеження не діяли, відтак жодних підстав не застосовувати інфляційні втрати та 3% річних за цей період прострочення, немає);

- вважає, що є ґрунтовним твердженням, що вимоги Кодексу щодо обмеження нарахування і застосування інфляційних втрат та 3% річних можуть бути застосованими або щодо введеного мораторію з 21.10.2019р. або по відношенню до справи про банкрутство, яка була відкрита до 21.10.2019р., однак обмеження, які додатково введені в дію Кодексом, можуть застосовуватись виключно щодо періоду починаючи з 21.10.2019р.;

- додає, що разом з цим, як грошове зобов`язання у ДП "Чечельницький спиртовий завод", так і інфляційні нарахування і 3% річних заявлені даним позовом нараховані за період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з 01.01.2017р., коли положення Кодексу іще не діяли, в тому числі й щодо норм, які визначають не застосування протягом дії мораторію нарахувань інфляційних та 3% річних. Тобто, за розрахований період з 01.01.2017р. по 21.10.2019р., індекс інфляції та 3% річних застосовувались до грошових зобов`язань, відтак за вказаний період існував обов`язок у боржника щодо їх оплати;

- стверджує, що судом залишено поза увагою той факт, що індекс інфляції розраховується щомісячно і оприлюднюється десятого числа наступного місяця (ст.3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"), відтак грошове зобов`язання підлягає виконанню боржником у випадку прострочення, з урахуванням щомісячно розрахованих інфляційних втрат;

- констатує, що право на нарахування, застосування та отримання відшкодування інфляційних втрат у позивача виникло не з дати подання позову (про що помилково вказав суд першої інстанції), а виникало кожного місяця протягом всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання після оприлюднення індексів інфляції за кожний місяць органами статистики. Відтак, за період з 01.01.2017р. по 21.10.2019р. у позивача вже існувало право на отримання виконання грошового зобов`язання з урахуванням індексів інфляції за цей період, оскільки протягом цього періоду законодавчої заборони на застосування індексу інфляції не було;

- додає, що також, судом не було враховано, що 3% річних за загальним правилом розраховуються за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання;

- звертає увагу , що провадження у справі №5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод" було порушене ухвалою від 19.04.2005р. і з саме прийняттям даної ухвали пов`язано введення мораторію згідно вимоги та порядку Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній станом на 05.04.2005р.) (далі - Закон). На момент введення мораторію, норми Закону не передбачали заборону нарахування і застосування протягом дії мораторію інфляційних втрат та 3% річних;

- констатує, що інфляційні втрати та 3% річних не с штрафними/фінансовими санкціями за не своєчасне виконання грошових зобов`язань, а відтак в період з 01.01.2017р. по 21.10.2019р. не було законодавчої заборони їх нараховувати та стягувати у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання боржником. Це, зокрема, встановлено і в постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2017р. у справі №5/75-05, якою стягнуто із ПП "Чечельницький спиртовий завод" інфляційні та 3% річних за період з 28.07.2005р. по 31.12.2016р.;

- вважає, що з вищевикладеного слідує, що за період з 19.04.2005р. по 21.10.2019р. заборони на нарахування і застосування інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання боржником своїх грошових зобов`язань протягом дії мораторію введеного ухвалою від 19.04.2005р. та регламентованого ч.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній станом на 04.11.2012р.), не існувало, а з 21.10.2019р. вказана заборона введена і поширюється лише щодо відповідного періоду з 21.10.2019р. (тобто, за інфляційні втрати та 3% річних право на нарахування яких виникло з указаної дати).

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 12.03.2021р. відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" в особі ліквідатора Голінного А.М. про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" в особі ліквідатора Голінного А.М. на рішення Господарського суду Вінницької області від 27.01.2021р. у справі №5/75-05 залишено без руху та встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги та надання суду відповідних доказів, зокрема, доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також доказів на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам провадження про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод" окрім ДП "Чечельницький спиртовий завод" та Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

26.03.21р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду на виконання ухвали суду від 12.03.2021р. про залишення апеляційної скарги без руху від скаржника надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги з додатками, зокрема, квитанцією №0.0..1 від 16.03.2021р. про сплату судового збору в сумі 4323,85грн., а також доказами на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам провадження про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 30.03.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" в особі ліквідатора Голінного А.М. на рішення Господарського суду Вінницької області від 27.01.2021р. у справі №5/75-05 та призначено справу №5/75-05 до розгляду на 05.05.2021р. об 11:00год..

16.04.2021р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - Бєльського-Панасюка Олександра Олександровича надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №5/75-05, зокрема, поза приміщенням суду. В даній заяві заявник просить забезпечити представнику Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України можливість проведення судового засідання по справі №5/75-05, призначеного 05.05.2021р. об 11:00год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

23.04.2021р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшов письмовий відзив від 16.04.2021р. №2431-05/195 на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Вінницької області від 27.01.2021р. у справі №5/75-05 залишити без змін.

26.04.2021р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" - Голінного А.М. надійшло клопотання від 23.04.2021р. №10/1020/294, в якому просить розглядати справу за його відсутності. Також, зазначив, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі.

Відповідно до відомостей табелю КП "Діловодство спеціалізованого суду" суддя Демидюк О.О. перебувала у відпустці в період з 12.04.2021р. по 30.04.2021р. включно.

Згідно відомостей табелю КП "Діловодство спеціалізованого суду" суддя Савченко Г.І. перебував у відпустці в період з 16.04.2021р. по 30.04.2021р. включно.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 05.05.2021р. задоволено заяву представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - Бєльського-Панасюка Олександра Олександровича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №5/75-05 поза приміщенням суду та забезпечено представнику Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - Бєльському-Панасюку О.О. участь в судовому засіданні у справі №5/75-05, призначеному на 05.05.2021р. об 11:00год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

Учасники у справі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, учасники у справі наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання 05.05.2021р. не з`явилися, своїх повноважних представників не направили.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності таких учасників у справі.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, в провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод".

Так, провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 07.12.2020р. продовжено строк процедури розпорядження майном ДП "Чечельницький спиртовий завод" та повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна) Северина С.Л. у справі №5/75-05 до 01.02.2021р., тощо.

09.01.2020р. до Господарського суду Вінницької області від ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. надійшла позовна заява б/н від 03.01.2020р. про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" 192215,07грн., з яких: 149777,98грн. інфляційних та 42437,09грн. 3% річних, в межах справи №5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод". Також, у прохальній частині позовної заяви позивач просив суд відстрочити сплату судового збору за подання даного позову.

Обґрунтовуючи позовну заяву, ліквідатор ТОВ "Українські національні напої" Голінний А.М. посилається на те, що 08.06.2010р. постановою Господарського суду Черкаської області у справі №10/1020 ТОВ "Українські національні напої" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Голінного А.М.

В межах виконання повноважень ліквідатора було встановлено наявність невиконаного грошового зобов`язання ДП "Чечельницький спиртовий завод" перед ТОВ "Українські національні напої", що стало підставою для звернення до суду щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за час прострочення.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 28.07.2005р. було затверджено реєстр вимог кредиторів боржника та визнано, зокрема, вимоги ТОВ "Українські національні напої" в розмірі 489 470,51 грн. та визнані обов`язковими платежами.

При розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних позивачем в якості бази для розрахунку взято згадану вище суму боргу в розмірі 489 470,51грн., яка включає в себе основну суму боргу за наступними рішеннями господарського суду Вінницької області: від 17.08.2004 р. по справі №7/186-04 сума основного боргу - 4399,20грн.; від 17.08.2004р. по справі №7/191-04 сума основного боргу - 90 938грн.; від 17.08.2004р. по справі №7/192-04 сума основного боргу - 7800грн.; від 23.09.2004 р. по справі №7/193-04 сума основного боргу - 16 525грн.; від 01.10.2004р. по справі №7/194-04 сума основного боргу - 50 333грн.; від 01.10.2004р. по справі №8/299-04 сума основного боргу - 1 704грн.; від 01.10.2004р. по справі №8/300-04 сума основного боргу - 5000грн.; від 01.10.2004 р. по справі №8/302-04 сума основного боргу - 2 860,80грн.; від 01.10.2004р. по справі №8/303-04 сума основного боргу - 166 140,97грн.; від 01.10.2004р. по справі №8/304-04 сума основного боргу - 10 192грн.; від 29.10.2004р. №8/298- 04 сума основного боргу - 528грн.; від 11.11.2004р. №12/334- 04 сума основного боргу - 28 740грн.; від 11.11.2004р. №12/335-04 сума основного боргу - 10 000грн.; від 11.11.2004р. №12/337- 04 сума основного боргу - 624грн.; від 11.11.2004р. №12/339-04 сума основного боргу - 10 333,33грн.; від 11.11.2004р. №12/340- 04 сума основного боргу - 3 900грн.; від 11.11.2004р. №12/341-04 сума основного боргу - 14 963грн.; від 11.11.2004р. №12/342-04 сума основного боргу - 60 999,99грн.; від 11.11.2004р. №12/343-04 сума основного боргу - 3 489,22грн..

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2017р. у справі №5/75-05 було задоволено апеляційну скаргу, скасовано ухвалу суду від 18.07.2017р. та прийнято нове рішення, яким задоволено позов та стягнуто з ДП "Чечельницький спиртовий завод" кошти в сумі 1617210,56грн. інфляційних втрат та 169 209,28грн. три проценти річних, заявлені та розраховані за період з 01.01.2005р. по 31.12.2016р..

Оскільки до теперішнього часу відповідачем зобов`язання за рішеннями судів не виконані, а відтак наявне невиконане грошове зобов`язання, позивачем нараховано до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 149777,98грн. та 3% річних в розмірі 42437,09грн. - за період з 01.01.2017р. по 30.11.2019р..

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 11.01.2020р. відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: подання до суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі (2883,23грн.). Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви: не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

20.01.2020р. до Господарського суду Вінницької області від ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. надійшло клопотання про усунення недоліків, до якого додано квитанцію про сплату 2 883,23грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 22.01.2020р. призначено підготовче засідання з розгляду позовної заяви ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" 192215,07грн. в межах справи №5/75-05.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 11.02.2020р. залучено до участі у справі з розгляду позовної заяви ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. б/н від 03.01.2020р. про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" 192 215,07грн. в межах справи №5/75-05 - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

02.03.2020р. на електронну адресу Господарського суду Вінницької області від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшли письмові пояснення №2431-05/201 від 28.02.2020р., в яких третя особа просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити в задоволенні згаданого позову.

02.03.2020р. до Господарського суду Вінницької області від ДП "Чечельницький спиртовий завод" надійшов відзив на позовну заяву ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" 192 215,07грн., в якому відповідач заперечує щодо позову, посилаючись на те, що з 21.10.2019р. набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства, згідно ч.3 ст.41 якого протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

01.04.2020р. на електронну адресу Господарського суду Вінницької області від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача та письмові пояснення третьої особи б/н від 31.03.2020р.. Зокрема, позивачем зазначено, що 3% річних та інфляційні нараховано позивачем за період, коли заборона на їх нарахування під час дії мораторію не діяла; стосовно застосування наслідків спливу строку позовної давності позивач вказує, що така вимога заявлена не стороною спору, як то передбачено ст.267 ЦК України та строк позовної давності не пропущено.

17.08.2020р. до Господарського суду Вінницької області від арбітражного керуючого (розпорядника майна боржника) Северина С.Л. надійшло заперечення №01-34/445 від 10.08.2020р. щодо позовних вимог, з тих же підстав, що вказані у відзиві відповідача на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.11.2020р. призначено позовну заяву ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. б/н від 03.01.2020р. до ДП "Чечельницький спиртовий завод", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про стягнення 192215,07грн., в межах справи №5/75-05 до судового розгляду по суті на 27.01.2021р., тощо.

Судом при вирішенні даної справи клопотання про застосування строку позовної давності до вимог ТОВ "Українські національні напої" про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" 192215,07 грн., про що заявлено третьою особою у письмових поясненнях - судом не розглядалось, оскільки згідно положень ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, тоді як Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не є стороною у даному спорі.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Вінницької області від 27.01.2021р. у справі №5/75-05 в позові відмовлено повністю.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №.№2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства, банкрутством є визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури; боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; арбітражний керуючий - фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України; розпорядник майна - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення процедури розпорядження майном.

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст.12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Водночас, 21.04.2019р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі КУзПБ).

Частина 1 ст.2 КУз ПБ передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

У відповідності до п.1, п.2 Прикінцевих та перехідних положень КУ з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. З дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992р., №31, ст.440 із наступними змінами).

Враховуючи наведене, КУ з процедур банкрутства введено в дію з 21.10.2019р..

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Тобто, перехід від регулювання передбаченого Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до регулювання передбаченого КУзПБ здійснюється негайно (безпосередня дія як спосіб дії в часі нормативно-правових актів) шляхом здійснення подальшого розгляду справи про банкрутство відповідно до положень Кодексу.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2019р. у справі №924/159/14, від 11.08.2020р. у справі №904/3457/19, від 27.08.2020р. у справі №904/4928/17.

Судом встановлено, що 09.01.2020р. від ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. надійшла позовна заява б/н від 03.01.2020р. про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" 192215,07 грн., з яких: 149777,98грн. інфляційних та 42 437,09грн. 3% річних, в межах справи № 5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод".

З огляду на викладене, розгляд справи №5/75-05, в тому рахунку і розгляд позовної заяви ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" 192 215,07грн. в межах справи №5/75-05, що надійшла до суду 09.01.2020р. (здана на відправку до органу поштового зв`язку 03.01.2020р.), здійснюється згідно положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Отже, у даному випадку, не має місце зворотня дія норм Кодексу України з процедур банкрутства у часі, оскільки судом застосовуються ці норми виключно до окремої процесуальної дії - звернення з позовними вимогами до боржника в межах справи про банкрутство.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією, яка висвітлена у постанові Верховного Суду від 27.08.2020р. у справі № 904/4928/17.

У відповідності до ч.ч.1,2,8 ст.41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.

Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

За приписами ч.3 ст.41 КУзПБ, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Як свідчать матеріали справи, Господарським судом Вінницької області 19.04.2005р. у справі №5/75/05 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Чечельницького спиртового заводу" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 28.07.2005р. затверджено реєстр вимог кредиторів боржника та визнано, зокрема, вимоги ТОВ "Українські національні напої" в розмірі 489470,51грн..

17.02.2017р. ліквідатор ТОВ "Українські національні напої" Голінний А.М. звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" 1 762 127,36 грн., з яких: 1 594 205,45грн. - інфляційні втрати та 167 921,91грн. - три відсотки річних, за період з 28.07.2005р. по 31.12.2016р..

Розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних здійснено позивачем на суму боргу в розмірі 489470,51грн..

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 18.07.2017р. у справі №5/75-05 відмовлено в задоволенні згаданої позовної заяви в повному обсязі.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2017р. у справі №5/75-05 було задоволено апеляційну скаргу, скасовано ухвалу суду від 18.07.2017р. та прийнято нове рішення, яким задоволено позов та стягнуто з ДП "Чечельницький спиртовий завод" кошти в сумі 1617210,56грн. інфляційних втрат та 169209,28грн. три проценти річних, заявлені та розраховані за період з 01.01.2005р. по 31.12.2016р..

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору в межах справи про банкрутство є стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних нарахованих за період з 01.01.2017р. по 30.11.2019р..

Як вже зазначалось, позивач звернувся до суду з відповідним позовом 03.01.2020р..

Однак, як вказувалось вище, з 21.10.2019р. вступив в дію Кодекс України з процедур банкрутства та відповідно положеннями якого, зокрема ст.41, передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Отже, за наведених вище обставин та положень закону виключається можливість нарахування до стягнення з відповідача індексу інфляції та трьох відсотків річних, що є предметом даного спору.

Крім того, слід звернути увагу на те, що в період нарахування позивачем до стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 149 777,98грн. та 3% річних в розмірі 42 437,09грн. - за період з 01.01.2017р. по 30.11.2019р. діяв також мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого, в силу ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що позов ліквідатора ТОВ "Українські національні напої" Голінного А.М. б/н від 03.01.2020р. про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" 192 215,07грн., з яких: 149 777,98грн. інфляційних та 42 437,09грн. 3% річних, в межах справи №5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод", задоволенню не підлягає.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст.123, 129 ГПК України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Вінницької області від 27.01.2021р. у справі №5/75-05 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" в особі ліквідатора Голінного А.М. - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої", м.Кам`янка Черкаської області в особі ліквідатора Голінного А.М. залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 27.01.2021р. у справі №5/75-05 - без змін.

2. Матеріали справи №№5/75-05 повернути до Господарського суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "06" травня 2021 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.