ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3488/19(916/251/20)

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Богатиря К.В., Будішевської Л.О.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю:

Особисто - Дворніченко О.О., посвідчення № 286 від 18.07.2013;

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк»

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.08.2020

по справі №916/3488/19(916/251/20)

за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк»

до:

1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

про звернення стягнення на предмет іпотеки

суддя суду першої інстанції Найфлейш В.Д.

час та місце ухвалення 17:33:37 год. м. Одеса

повний тест рішення складено 28.08.2020

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.01.2020 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Гольчановського Григорія Сергійовича.

30.01.2020 Акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 284,8 кв.м., житловою площею 59,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1098 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.08.2020 у справі №916/3488/19 (916/251/20) у задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтування рішення суду першої інстанції.

- неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки, що є єдиним житлом (посилання суду на вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»);

- особливий правовий режим боржника, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (застосування судом вимог ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкротства в частині заборони стягнення на предмет застави, за яким стягнення здійснюється в судовому або позасудововму порядку відповідно до законодавства, заборона виконання вимог, на які поширюється мораторій);

- відсутність звернення позивача із заявою в межах справи про банкротство для реалізації свого права на задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення (застосування судом ч. 6 ст. 41 Кодексу України з процедур банкротства).

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулось до Південно - західного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 18.08.2020 у справі № 916/3488/19 (916/251/20) повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрсиббанк» в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Застосування судом в оскаржуваному рішенні Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до даного виду правовідносин призвели до порушення прав іпотекодержателя та неправильного застосування норм матеріального права. Скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №776/1538/16-ц.

Скаржник зазначає про право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет забезпечення у разі відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, яке закріплено нормами Закону України «Про іпотеку».

Спосіб звернення іпотекодержателя до суду за таким видом стягнення передбачено положенням статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Вказані вимоги діючого законодавства судом першої інстанції враховано не було, що спричинило до ухвалення оскаржуваного рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2020 поновленоАкціонерному товариству «Укрсиббанк» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 18.08.2020 у справі № 916/3488/19(916/251/20).

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.08.2020 у справі № 916/3488/19(916/251/20).

Призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укрсиббанк» по справі № 916/3488/19(916/251/20) на 24.11.2020 о 14:00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Господарського суду Одеської області від 18 серпня 2020 року у справі №916/3488/19(916/251/20) на термін, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, пов`язаних з належним повідомленням учасників справи про час та місце проведення наступного судового засідання.

Відкладено розгляд справи № 916/3488/19(916/251/20) на 19.01.2021 о 12:00 год.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Укрсиббанк» надати суду докази направлення апеляційної скарги ОСОБА_2 за місцем її реєстрації ( АДРЕСА_2 ).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.08.2020 у справі № 916/3488/19(916/251/20) на 23.02.2021 о 13:00 год.

Доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/3488/19 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 до Південно західного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з тимчасової непрацездатністю судді Бєляновського В.В. з 23.02.2021, розпорядженням керівника апарату суду № 7 від 23.02.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2021, для розгляду апеляційних скарг сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Філінюка І.Г., судді: Богатир К.В., ОСОБА_3 .

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 прийнято справу №916/3488/19(916/251/20) до провадження у зміненому складі суддів: головуючий суддя Філінюк І.Г. судді: Богатир К.В., Будішевська Л.О. Призначено справу №916/3488/19(916/251/20) до розгляду на 29.03.2021 о 14:00 год.

У зв`язку з перебуванням судді Будішевської Л.О. з 29.03. 2021 у відпустці, судове засідання 29.03.2021 у справі № 916/3488/19(916/251/20) не відбулось, про що складено Довідку від 29.03.2021 та повідомлено сторін по справі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 повідомлено учасників справи про те, що розгляд справи № 916/3488/19(916/251/20) відбудеться 11.05.2021 о 16:00 год.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 11.05.2021 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 18.08.2020 у справі № 916/3488/19 (916/251/20) без змін.

Інші представники сторін у судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закону про банкрутство).

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

Рішенням Овідіопольського суду Одеської області від 31.08.2005 №2-1837/2005 визнано право власності на самовільно побудований житловий будинок площею 202,6 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №201645056 від 25.02.2020 за ОСОБА_1 зареєстровано Ѕ частку житлового будинку та за ОСОБА_2 зареєстровано Ѕ частку житлового будинку.

Між Акціонерним комерційним інноваційним товариством «УкрСиббанк» (поточна назва АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК») (надалі банк, кредитор) та ОСОБА_1 (надалі позичальник, відповідач 1), укладено кредитний договір № 3656-08 ОФ Н (в системі обліку банку договір №0) від 09.12.2005 року.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачу 1 кредит (грошові кошти) у сумі 110 000.00 дол. США, а відповідач 1 зобов`язався кожного місяця повертати кредит у порядку, встановленому графіком погашення кредиту, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 09.12.2026 року, якщо тільки не застосовується Інший термін повернення кредиту (п.п. 1, 1.2. кредитного договору).

За користування кредитними коштами у межах установленого терміну кредитування відповідач 1 зобов`язався сплатити проценти у розмірі 12.5% річних та у порядку, передбаченому п. 1.3 кредитного договору. Листом №026712 від 17.02.2008 року банк повідомив позичальника про запровадження нової системи нарахування відсотків, а саме у випадку прострочення платежу за кредитним договором, банк з дати виникнення простроченої суму основного боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу.

Згідно з п. 7.1. кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань відповідач 1 сплачує банку пеню у розмірі 0.2 % від суми зазначеної заборгованості розрахованої за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 4.6, п. 5.5, розділу 11 кредитного договору у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або термінів сплати плати за кредит строком більше ніж на 5 календарних днів банк має право змінити термін повернення кредиту шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги та визнати термін повернення кредиту таким, що настав. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов`язується дострокового повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін в повному обсязі. У разі зміни фактичної адреси позичальника без попереднього про це повідомлення чи інших навмисних дій позичальника, у зв`язку з чим письмова вимога банку не отримана позичальником, строк повернення кредиту та плати за кредит в такому випадку встановлюється через 14 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги позичальнику.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята іпотека згідно з іпотечним договором від 09.12.2005 року, укладеним між АТ «УКРСИББАНК» та іпотекодавцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На умовах вказаного іпотечного договору в іпотеку прийнято нерухоме манно, а саме:

житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складається в цілому з житлового пенопластного, бетонного будинку під літ. «А, А (1),А(2), а- а (4)» житловою площею 59.7 кв.м., загальною площею 284.8 кв.м., «Б» - хоз.приміщення, №1-3,1- спорудження та на праві приватної спільної власності в рівних частках зареєстрований у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення ОвІдіопольського суду Одеської області від 31.08.2005 року; земельна ділянка площею 0,1098 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ОД №059879, виданого Таїровською селищною радою, Овідіопольським райвідділом земельних ресурсів 14.03.2005 року.

Обтяження іпотекою вказаної нерухомості та право власності на житловий будинок підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №185717558 від 22.10.2010 року.

Відповідно до п.1.2 іпотечного договору іпотекою забезпечується у повному обсязі виконання усіх грошових вимог зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 3656-08 ОФ Н (в системі обліку банку договір №0) від 09.12.2005 року та витрат, понесених іпотекодержателем і пов`язаних з пред`явленням вимоги по зобов`язанням за кредитним договором і зверненням стягнення на предмет іпотеки.

У разі невиконання або неналежного виконання відповідачем 1 зобов`язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету Іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами на підставі рішення суду (п.2.1.1, п. 4 іпотечного договору).

Позивач стверджує, що всупереч умов Кредитного договору боржник не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам з січня 2019 року, внаслідок чого станом на 25.07.2019 року виникла прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 2946,11 дол. США та по процентам у розмірі 2802.80 дол. США.

05.08.2019 року позивачем направлено ОСОБА_1 вимогу від 26.07.2019 про усунення порушень кредитного договору, а у разі не погашення простроченої заборгованості - про дострокове повернення кредиту. Однак, боржник вимогу не виконав, заборгованість не погасив у повному обсязі. Вимога, що направлена позичальнику, повернулася без вручення за закінченням терміну зберігання, що підтверджується поштовим повідомленням про повернення за закінченням терміну зберігання.

Позиція Південно західного апеляційного господарського суду.

Так, ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.01.2020 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Гольчановського Григорія Сергійовича

В межах справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 подано декларації за 2016-2018р.р., відповідно до яких встановлено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання ОСОБА_1 , доказів, що спростовують вказані доводи банком, який є кредитором у справі про неплатоспроможність не надано, також банком не надано доказів наявності у ОСОБА_1 іншого житла.

Згідно статті 7 Кодексу з процедур банкрутства (далі - Кодекс), спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність. В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд (серед іншого) зазначає про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Пунктом 3 частини п`ятої статті 119 КУзПБ визначено, що в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Поняття мораторію на задоволення вимог кредиторів визначено частиною першою статті 41 КУзПБ, що вміщена у Книзі третій Кодексу України з процедур банкрутства «Банкрутство юридичних осіб». Однак, цей термін також використовується для розкриття суті поняття мораторію на задоволення вимог кредиторів, що вводиться у справі про неплатоспроможність фізичної особи чи фізичної особи-підприємця.

Так, згідно з частиною першою статті 41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Строк дії та наслідки введення мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про неплатоспроможність визначені положеннями статті 121 КУзПБ, як спеціальної норми, що застосовується у процедурі відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до частини першої статті 121 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться строком на 120 днів з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Ухвала про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій стосовно боржника.

Виходячи із цілей та мети КУзПБ щодо відновлення платоспроможності фізичної особи, завданням мораторію на задоволення вимог кредиторів, що вводиться ухвалою господарського суду про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, є забезпечення збереження майнових активів боржника-фізичної особи з метою подальшого задоволення вимог кредиторів на засадах конкурсу, який би забезпечував максимально можливу ціну предмета продажу на ринку у процедурі реструктуризації боргів боржника або у процедурі погашення боргів боржника, що вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом, як судових процедурах, які застосовуються до боржника-фізичної особи (частина друга статті 6 КУзПБ).

Отже, законодавцем передбачено інститут мораторію у справі про банкрутство юридичної особи (неплатоспроможності фізичної особи/фізичної особи-підприємця) як механізм збереження активів боржника задля їх спрямування під час реалізації щодо боржника передбачених статтею 6 КУзПБ судових процедур на погашення конкурсної маси боржника та забезпечення справедливого балансу між інтересами кредиторів і боржника, а також максимального погашення пасиву боржника за рахунок його активів.

Законодавець імперативно визначив наслідки введення мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про неплатоспроможність (частина друга статті 121 КУзПБ) та види зобов`язань боржника, на виконання яких мораторій не поширюється (частина третя статті 121 КУзПБ).

Так, пунктом 2 частини другої статті 121 КУзПБ передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів зупиняється стягнення з боржника за всіма виконавчими документами, крім виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів чи про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, а також крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника, або перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

Отже, законодавцем визначено одним із наслідків введення мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про неплатоспроможність зупинення стягнення з боржника-фізичної особи за всіма виконавчими документами, за винятком випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника, або перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж. Таке зупинення стягнення за виконавчими документами оформлюється постановою державного (приватного) виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом частини четвертої статті 121 КУзПБ вбачається, що задоволення вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника, або перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

Зазначена норма КУзПБ є спеціальною відносно частини четвертої статті 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки (на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та частини сьомої статті 20 Закону України "Про заставу", що передбачає способами звернення стягнення на заставлене майно за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Отже, у разі відкриття провадження у справі про неплатоспроможність щодо фізичної особи, на рухоме (нерухоме) майно якої звертається стягнення за її зобов`язаннями перед третіми особами, переважному застосуванню підлягають приписи частини четвертої статті 121 КУзПБ щодо задоволення вимог кредиторів (стягувачів) за рахунок заставного майна боржника в межах провадження у справі про неплатоспроможність.

Винятками із спеціального регулювання порядку задоволення вимог кредиторів за рахунок майна боржника згідно з частиною четвертою статті 121 КУзПБ є два випадки: якщо на момент відкриття провадження у справі про неплатоспроможність виконавче провадження перебуває на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника, або майно перебуває на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

При цьому, згідно ч. 4 п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19: продовжуються строки проведення попереднього засідання суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність), звернення у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання недійсними правочинів, вчинених боржником, дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, оголошення про проведення першого, повторного та/або другого повторного аукціону, виконання плану санації чи реструктуризації боргів боржника, процедури розпорядження майном, ліквідації, реструктуризації боргів боржника та погашення боргів боржника.

Відтак, станом на день звернення Банку до суду першої інстанції 30.01.2020 та день прийняття рішення у справі, діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений згідно ухвали Господарського суду Одеської області від 14.01.2020 у справі № 916/3488/19.

Крім того, як вірно зазначено місцевим господарським судом, позивач не звертався із заявою в межах справи про банкрутство для реалізації свого права на задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що з дня порушення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (фізичної особи-підприємця), виконання грошових зобов`язань останнього перед кредиторами здійснюється лише у спосіб та через застосування процедур, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Не приймаються доводи апеляційної скарги скаржника про право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет забезпечення у разі відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки таке право підлягає строковому обмеженню.

Так, положеннями абзацу 2 частини п`ятої статті 121 КУзПБ передбачено, що дія мораторію щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, припиняється після спливу 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, якщо господарський суд протягом цього часу не ухвалив постанову про визнання боржника банкрутом або постановив ухвалу про затвердження плану реструктуризації боргів.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги, що, спірний будинок є єдиним місцем проживання боржника та членів його сім`ї, де зареєстровані його неповнолітні діти.

Колегія суддів зазначає, що під час здійснення провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб за правилами Книги четвертої КУзПБ судам необхідно враховувати положення пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ про те, що протягом п`яти років з дня введення в дію цього Кодексу заборгованість фізичної особи, що виникла до дня введення в дію цього Кодексу, за кредитом в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, реструктуризується за процедурою неплатоспроможності фізичної особи згідно з планом реструктуризації або з мировою угодою з урахуванням особливостей, встановлених цим пунктом.

Склад і розмір грошових вимог забезпеченого кредитора за зобов`язаннями, які виникли з кредиту в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. До розміру вимог такого забезпеченого кредитора не включаються штрафні санкції та пеня.

Визнані господарським судом вимоги забезпеченого кредитора погашаються боржником у розмірі ринкової вартості квартири або житлового будинку, що забезпечує вимоги такого кредитора, яка визначається оцінювачем, визначеним кредитором. Залишок заборгованості такого кредитора підлягає прощенню (списанню) в порядку, визначеному цим пунктом.

У разі якщо боржник до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність частково погасив кредит, розмір вимог забезпеченого кредитора, які підлягають погашенню відповідно до цього пункту, зменшується пропорційно до частини кредиту, погашеної боржником.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до Довідки про осіб зареєстрованих за адресою Одеська область, Овідіопольській район, село Лиманка, житловий масив «Совіньйон», вулиця Лісова, будинок 11, виданою Адміністратором відділу «ЦНАП» Таїровської селищної ради, станом на 16.09.2020 до складу зареєстрованих входять 5 осіб (Том 2 а.с.84):

- ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації 22.07.2009;

- ОСОБА_4 (син) ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 19.10.2016;

- ОСОБА_5 (син) ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації 19.04.2018;

- ОСОБА_6 (син) ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації 10.08.2009;

- ОСОБА_7 (дружина) ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата реєстрації 10.08.2009.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №201645056 від 25.02.2020р. за ОСОБА_1 зареєстровано Ѕ частку житлового будинку та за ОСОБА_2 зареєстровано Ѕ частку житлового будинку.

Колегія суддів зазначає, що 12.08.2015 набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" №1304-VII від 03.06.2014, пунктом 1 якого визначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Абзацом четвертим пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ визначено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., №28, ст. 940; 2015 р., №43, ст. 386) втрачає чинність через один рік з дня введення (21.10.2019) в дію цього Кодексу, а саме з 21.10.2020.

Законом України №895-IX від 16.09.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» внесено зміни до абзацу четвертого пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ та пролонговано строк дії Закону України №1304-VII від 03.06.2014 на вісімнадцять місяців з дня введення в дію КУзПБ, а саме до 21.04.2021.

Отже, на момент звернення Банку до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки на належний боржнику житловий будинок, як предмет іпотеки за зобов`язаннями ОСОБА_1 за кредитним договором №3656-08 ОФ Н від 09.12.2005 з повернення кредитних коштів, наданих банком у валюті долар США, 30.01.2020 та на час винесення оскаржуваного рішення діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII від 03.06.2014, яким заборонено на період його дії з 12.08.2015 по 21.10.2020 звернення стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, що є предметом іпотеки за кредитними зобов`язаннями громадянина України перед кредитними установами-резидентами України згідно з договорами споживчого кредитування в іноземній валюті.

Колегія суддів при прийнятті даної постанови застосовує правові висновки викладених у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі 3 910/17501/19.

Таким чином, доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 18.08.2020 у справі № 916/3488/19(916/251/20) залишити без змін.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Укрсиббанк».

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому параграфом 1 глави 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.05.2021.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Богатир К.В.