номер провадження справи 32/183/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.05.2021 Справа № 908/3001/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Колодій Н.А., розглянувши матеріали скарги Фізичної особи підприємця Курейкіної Іоланти Миколаївни на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця у справі № 908/3001/19

за позовом Бердянської міської ради (71118, Запорізька обл., м. Бердянськ, пл. Єдності, б. 2)

до відповідача Фізичної особи підприємця Курейкіної Іоланти Миколаївни ( АДРЕСА_1 )

про зобов`язання звільнити земельну ділянку

орган виконання - Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (71100, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул Свободи, б. 60)

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від заявника (відповідача): не з`явився;

від органу виконання: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

28.04.2021 до господарського суду Запорізької області від Фізичної особи підприємця Курейкіної Іоланти Миколаївни надійшла скарга на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця у справі № 908/3001/19. Також заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.04.2021 скаргу передано на розгляд судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.04.2021 поновлено ФОП Курейкінії І.М. строк на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця у справі № 908/3001/19. Прийнято скаргу ФОП Курейкіної І.М. на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця у справі № 908/3001/19 до розгляду. Судове засідання призначено на 12.05.2021 о 11 год. 30 хв.

Представники сторін та органу виконання не з`явилися.

07.05.2021 на електронну адресу суду від Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби надійшла заява (без ЕЦП) про проведення судового засідання 12.05.2021 в режимі відеоконференції.

Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначено в частині другій статті 170 ГПК України згідно якої письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

За приписами частини восьмої статті 42 ГПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Частина четверта статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" передбачає, що саме кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Вказаний Закон визначає кваліфікований електронний підпис як удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, який видається кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, засвідчувальним центром або центральним засвідчувальним органом і відповідає вимогам цього Закону.

Відтак, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), які подаються до суду шляхом їх направлення на електронну адресу суду, долучаються до матеріалів справи та розглядаються судом, у разі їх підписання уповноваженою особою з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису.

Суд, зазначає, що заява органу виконання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яка надійшла на електронну адресу суду 07.05.2021 не містить кваліфікованого електронного підпису, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка подала це клопотання.

Згідно з частиною четвертою статті 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

11.05.2021 до канцелярії суду надійшов оригінал заяви Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби надійшла заява про проведення судового засідання 11.05.2021 в режимі відеоконференції

Частинами 1, 2 статті 197 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Оскільки заява органу виконання надійшла в день проведення судового засідання, тобто з порушенням встановленого строку для подання відповідної заяви, відтак заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає.

Також 11.05.2021 до канцелярії суду від Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби надійшли заперечення на скаргу ФОП Курейкіної І.М. Державний виконавець зазначає, зокрема, що 08.10.2020 державним виконавцем на підставі ст. 17,19,20 Закону України Про виконавче провадження відкрито виконавче провадження, копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Вказана постанова була отримана боржником 17.10.2020. Боржникові було надано строк для самостійного виконання судового наказу до 22.10.2020, проте жодних дій для вирішення питання не вчинено, постанова про відкриття виконавчого провадження не оскаржена, жодних заяв не надходило.

12.03.2021 відповідно до ст. 42,43 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем було запропоновано стягувачеві, забезпечити проведення виконавчих дій авансування засобом залучення осіб для здійснення необхідних виконавчих дій.

За викладених обставин, просить відмовити в задоволенні скарги ФОП Курейкіної І.М.

Крім того, 12.05.2021 на електронну адресу суду від Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби надійшла заява (без ЕЦП) про розгляд скарги ФОП Курейкіної І.М. без участі представника органу виконання.

Позивач та відповідачка (скаржниця) не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Позивач пояснень/заперечень по суті скарги не надав.

Відповідно до частини першої ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (частина друга ст. 342 Господарського процесуального кодексу України).

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі представників сторін.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що на виконанні у Бердянському міськрайонному відділ державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження ВП №63215974 з виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.02.2020 у справі №908/3001/19. ФОП Курейкіна І.М. зазначає, що державний виконавець звернувся до стягувача Бердянської міської ради з проханням замість відповідача виконати зазначене рішення та знести споруду. На думку скаржника, дані дії є неправомірними та суперечать закону, у зв`язку з чим просить:

- задовольнити скаргу та визнати дію державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Борецької Мар`яни Олексіївни стосовно звернення до Бердянської міської ради Запорізької області із пропозиціями від 12.03.2021 №15469, 15470 щодо знесення споруд (торгові кіоски) зблоковані з автобусною зупинкою, які розташовані за адресою: М.Бердянськ, вул. Свободи (в районі центрального ринку) неправомірною та зобов`язати державного виконавця надати ФОП Курейкіной Іоланті Миколаївни належним чином виконати рішення господарського суду Запорізької області від 18.02.2020 року у справі №908/3001/19;

- задовольнити скаргу та визнати бездіяльність (дію) державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Борецької Мар`яни Олексіївни, стосовно неналежного примусового виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.02.2020 року у справі №908/3001/19 та зобов`язати Борецьку Мар`яну Олексіївну, належного виконати рішення господарського суду Запорізької області в порядку ст. 63 Закону України Про виконавче провадження.

Дослідивши матеріали справи та поданої скарги, проаналізувавши приписи норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.02.2020 позовні вимоги задоволено, зобов`язано Фізичну особу-підприємця Курейкіну Іоланту Миколаївну звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0009 га, кадастровий номер :09:004:0252, розташовану за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Свободи (в районі центрального ринку), шляхом знесення споруди (торговий кіоск) зблокованої з автобусною зупинкою з правого боку за власний рахунок та повернути земельну ділянку за належністю Бердянській міській раді у придатному для використання стані. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.08.2020 рішення господарського суду Запорізької області від 18.02.2020 у справі № 908/3001/19 залишено без змін.

25.08.2020 на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.02.2020 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11 серпня 2020 р. у справі № 908/3001/19 у справі № 908/3001/19 видано відповідні накази про примусове виконання судового рішення.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.11.2020 відмовлено в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Курейкіної Іоланти Миколаївни про роз`яснення рішення господарського суду Запорізької області від 18.02.2020 у справі № 908/3001/19.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2021 апеляційну скаргу ФОП Курейкіної І.М. повернуто заявнику.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 відмовлено в задоволенні заяви ФОП Курейкіної Іоланти Миколаївни про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.02.2020 у справі № 908/3001/19 строком на дванадцять місяців.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як верховенство права та обов`язковості виконання рішень (ст. 2 Закону).

Статтею 18 даного Закону визначено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відповідно до ст. 3 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Конституцією України, яка є Основним Законом України, визначено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 129). Аналогічний припис міститься у ст.ст. 2, 326 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 р. № 16-пр/2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішенні суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень п. 20 ч. 1 ст. 106, ч. 1 ст. 111-13 ГПК України у взаємозв`язку з положеннями п. 2, 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

За приписами ч. 5, 6 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей…

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Постановою державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Борецької М.Р. від 08.10.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 63215974 з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 25.08.2020 про зобов`язання ФОП Курейкіну Іоланту Миколаївну звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0009 га, кадастровий номер :09:004:0252, розташовану за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Свободи (в районі центрального ринку), шляхом знесення споруди (торговий кіоск) зблокованої з автобусною зупинкою з правого боку за власний рахунок та повернути земельну ділянку за належністю Бердянській міській раді у придатному для використання стані.

Зазначеною постановою боржникові надано строк для добровільного виконання рішення протягом 10 робочих днів.

Постанову державного виконавця ФОП Курейкіною І.М. отримано 17.10.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Доказів виконання рішення суду боржником не надано.

На підставі п.20 ст.18 ЗУ Про виконавче провадження виконавець має право залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

12.03.2021 року відповідно до ст. 42,43 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем було запропоновано стягувачеві, забезпечити проведення виконавчих дій авансування засобом залучення осіб для здійснення необхідних виконавчих дій .

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень п. 20 ч. 1 ст. 106, ч. 1 ст. 111-13 ГПК України у взаємозв`язку з положеннями п. 2, 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

У рішенні від 17.05.2005 у справі Чіжов проти України (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграфу 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування нашою державою права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Разом з тим, право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (пункт 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Жовнер проти України № 56848/00).

Невиконання рішення суду на користь заявника або заявниці становить втручання в право на мирне володіння своїм майном, як це визначено у першому реченні п. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод (пункт 14 Рішення Європейського суду з прав людини справа Шульга проти України).

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони, яка поважає верховенство права, дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справах "Горнсбі проти Греції", "Бурдов проти Росії", "Ясіун`єне проти Литви", "Руйану проти Румунії", "Совтрансавто-Холдинг" проти України", "Шмалько проти України").

Ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (Іммобільяре Саффі проти Італії, заява N 22774/93, параграф 66, ЄСПЛ 1999-V).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України № 15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

За приписами ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Як зазначено в постанові Верховного суду від 22.04.2020 у справі №641/7824/18, Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим..

ФОП Курейкіна І.М. у скарзі не зазначила, які її права чи свободи порушені діями державного виконавця при виконанні наказу №908/3001/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні скарги Фізичної особи підприємця Курейкіної Іоланти Миколаївни на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця у справі № 908/3001/19.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 235, 339, 340, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги Фізичної особи підприємця Курейкіної Іоланти Миколаївни на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця у справі № 908/3001/19 відмовити.

2. Копію ухвалу направити на адреси учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до статті 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції. Ухвалу підписано 17.05.2021.

Суддя Н.А. Колодій