ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.2021 Справа № 905/417/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська, б.5, Київ, 03680, )

в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (пр. Дмитра Яворницького, б. 108, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49602, )

до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул.Левченка, б. 1, )

про стягнення штрафу у розмірі 94185,00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Предмет та підстави спору

На розгляд Господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення штрафу у розмірі 94185,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що під час контрольного зважування вагона №53547501 відправленого за накладною №51068914 від 06.10.2020 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою 2320 кг. Тобто відповідачем допущено невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №53547501 тій, що зазначена у накладній №51068914 від 06.10.2020, чим порушено вимоги статей 118 та 122 Статуту залізниць України, у зв`язку із чим позивачем нарахований штраф у розмірі 94185,00 грн.

На підтвердження вищезазначених обставин, позивач до матеріалів справи надав належним чином засвідчені копії: накладної №51068914 від 06.10.2020, №46869921 від 07.10.2020; актів загальної форми №1361/1П від 07.10.2020, №5339 від 07.10.2020, №23285 від 08.10.2020, №3023/В від 14.10.2020, №30408 від 14.10.2020, №3033/В від 15.10.2020; оригінал комерційного акту №463003/89 від 07.10.2020; копію комерційного акту №463003/89/230 від 07.10.2020 з відмітками станції призначення; копію технічного паспорту ваг №89 станції Пологи; копію протоколу зважування вагонів від 07.10.2020; копію протоколу зважування вагонів від 14.10.2020; копію наказу №21 від 11.02.2020 щодо відповідальних працівників станції Пологи бути відповідальними особами на підписання від імені залізниці комерційних актів; копію робочої інструкції №9037 від 25.02.2020 Курілова М.В.; копію витягу із книги обліку контрольних зважувань за період від 06.10.2020 по 07.10.2020 та з 13.10.2020 по 14.10.2020; витяг з книги телеграм станції Пологи за 07.10.2020 та 14.10.2020; копію звіту про перевантаження сформований 19.10.2020; картотечні данні; копію технічного паспорту ваг тип ВТВ-1СБ №254 станції Миколаїв-Вантажний; копію листа вантажоотримувача ТОВ «Метінвест-Шиппинг» №85/СТП-1040 від 12.10.2020 щодо усунення комерційного браку.

29.03.2021, через канцелярію суду, від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшло клопотання №13-04/156 від 25.03.2021 (вх. №6035/21) про долучення до матеріалів справи копії технічного паспорту на ваги №89, яке обґрунтовано тим, що таку копію не було долучено до позовної заяви у зв`язку із технічною помилкою.

Відповідно до ст. 169 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Згідно з ч. 2, 3, 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через 30 днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться; якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, отже тридцяти денний строк, передбачений ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, не сплив.

За таких обставин, суд задовольняє клопотання позивача та долучає до матеріалів справи копії технічного паспорту на ваги №89.

Заперечення учасників процесу

Відзив

02.04.2021, через канцелярію суду, від Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», надійшов відзив на позовну заяву про стягнення штрафу №09/66 від 29.03.2021 (вх.№6574/21).

Відповідач, посилаючись на ст. 129 Статуту залізниць України та п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 вказує, що в порушення вищезазначеного пункту, спірний комерційний акт №463003/89 від 07.10.2020, підписаний не належними особами та позивачем не подано штатного розпису станції Пологи, а тому, на думку відповідача, не може прийматися судом як належний та допустимий доказ.

Також, відповідач просить суд зменшити розмір штрафу, адже неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків позивачу.

Відповідь на відзив

15.04.2021, року через канцелярію суду, від Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшла відповідь на відзив №13-04/192 від 08.04.2021 (вх..№2114/21), в якій позивач звертає увагу суду на п.6.2 роз`яснення Президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2009 року, яка говорить, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Щодо перевірки маси вантажу, позивач пояснив, що відповідно до графи 26 накладної за спірним перевезенням, вантажовідправник визначив масу вантажу у вагоні способом зважування на вагах, тобто таким самим способом, як і позивач при перевірці вантажу. На підставі вищевикладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. На підставі вищевикладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заперечення

19.04.2021, через канцелярію суду, від відповідача надійшли заперечення №09/66 від 15.04.2021 (вх.. №8176/21), у яких останній ще раз звернув увагу суду на те, що комерційний акт №463003/89 від 07.10.2020, на його думку, є недопустимим доказам у даній справі та просив суд зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу.

Хід розгляду справи та процесуальні дії

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.03.2021 №905/417/21 відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та перевірка їх доказами

06.10.2020, Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вантажовідправник, відповідач) зі станції Маріуполь-Сортувальний відправило вантажоодержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Шиппинг», на станцію Миколаїв-Вантажний, за накладною №51068914 у вагоні №53547501 чавун переробний рядовий.

При оформленні вказаної залізничної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником у вагоні №53547501 68900 кг, тара - 21800 кг, що підтверджується накладною №51068914 від 06.10.2020.

У накладній вантажовідправником зазначено, що вантаж навалом; чавун переробний рядовий; вантаж перевозиться у супроводі провідника відправника. Вантаж розміщено та закріплено згідно з п. 5.5 гл. 3 Додатку 3 до СМГС.

07.10.2020, на станції Пологи був складений акт загальної форми №1361/1П у присутності приймальників поїздів ОСОБА_1 та Полий, ОВР Марковського та акт загальної форми №5339 про проведення контрольної перевірки маси вантажу на станції Пологи та відчеплення вагонів до усунення недоліків.

Відповідно до акту загальної форми АРМ ПКО №23285 від 07.10.2020 встановлено, що вагон №53547501 завантажено понад його вантажопідйомність, при перевантаженні встановлено, що маса брутто - 93020 кг; тара 21800 кг; навантаження за документами 68900 кг; навантаження фактичне 71220 кг. Що більше ніж вказано в документах на 2330 кг та вище вантажопідємності вагону на 2220 кг, загрожує безпеці руху, затриман на станції Пологи для усунення комерційної невідповідності, для складання комерційного акту за формою ГУ-22. Акт загальної форми АРМ ПКО №23285 від 07.10.2020 складено у присутності приймальників поїздів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОВР ОСОБА_4 .

На станції Пологи був складений комерційний акт №463003/89 від 07.10.2020, відповідно до якого проведено комерційний огляд і контрольне зважування в статичному режимі вагону №53547501 приймальником поїздів ОСОБА_2 за груповою накладною, вказаною на лицьовій стороні цього акту в присутності: Начальника станції ОСОБА_5 , нач.вант р-ну ОСОБА_6 , приймальника поїздів ОСОБА_3 , ст.ОВР Марковський, провідник відправника ОСОБА_7 була проведена перевірка маси вантажу на справник 150т. електронних вагах №89 ст.Пологи (повірка 03.09.20). Фактична маса брутто вагона склала 93020 кг, тара вагона з перевізного документа 21800 кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 68900 кг. Фактична маса вантажу нетто 71220 кг, що більше документу на 2320 кг та понад вантажопідйомності вагону на 2330кг. При комерційному огляді вагона було виявлено навантаження, яке відповідає документу п.5-5 гл.3 Додатка 3 до СМГС. Навантаження навалом, нерівномірне, нижче бортів. Виїмки заглиблення відсутні, окреслення без порушень. Вагон прибув у супроводі провідника відправника ОСОБА_7 . Розвантажувальні люки зачинені на запірний механізм. Перекосу кузова не має, люка закриті. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.

Відповідно до технічного паспорту на засіб вагонновимірювальної техніки №89 станції Пологи міжповірочний інтервал ЗВВТ - 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ - 3 місяці. Перевірка ваг проводилась 03.09.2020, про що свідчить відповідний запис у технічному паспорті ваг.

В якості доказів такого оперативного повідомлення відповідача, позивачем подано до суду витяг з книги телеграм станції Пологи за 07.10.2020 та 14.10.2020

Відповідно до протоколу зважування вагонів б/н від 07.10.2020 (сформовано 22:48 год.) у вагоні №53547501 наявне перевантаження у розмірі 2320 кг.

Вагон №53547501 було затримано на станції Пологи Придніпровської залізниці для усунення комерційної несправності шляхом перевантаження надлишку вантажу у вагон №64417306, що підтверджується актом загальної форми (ГУ-23) №3023/В від 14.10.2020, та відправлено на станцію відправлення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці за досилочною накладною №46869921. Таке відвантаження було здійснено відповідно до листа відповідача №85/СТЛ-1040 від 12.10.2020, відповідно до якого останній просив надати можливість здійснити перевантаження надлишків чавуну в інший вагон та відправити на станцію призначення згідно первинних документів.

Вагон №53547501 після усунення комерційної несправності відправлено зі станції Пологи Придніпровської залізниці на станцію призначення Миколаїв-Вантажний (експорт) Одеської залізниці за досилочною накладною №46869921, що підтверджується копією акту загальної форми АРМ ПКО №30408 від 14.10.2020, який складено у присутності: приймальника поїздів ОСОБА_2 , ОВР ОСОБА_4 , представника вантажовідправника ОСОБА_8 , стрілка грузовідправ. ОСОБА_9 .

Відвантаження відправленого чавуну з вагону № 53547501 до вагону №64417306, також було зафіксовано в акті загальної форми №3033/В від 15.10.2021.

Відповідно до протоколу зважування вагонів б/н від 14.10.2020 (сформовано 14:00 год.) на станції Пологи, у вагоні №53547501 відсутнє перевантаження.

За інформацією зі станції призначення, яка міститься в розділі «Є» комерційного акту №463003/89/230 від 07.10.2020, під час видачі вантажу різниці проти цього акту не виявлено.

Зважування на станції Миколаїв Вантажний проводили на справних повірених 11.06.2020 вагах станції.

Вказані обставини щодо невідповідності зазначених відповідачем даних маси вантажу стали підставою для нарахування штрафу та звернення позивача з даним позовом до суду.

Оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Як встановлено ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про залізничний транспорт» (ст. 3), визначається, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України «Про транспорт», «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

У відповідності до ст. 23 Статуту залізниць України відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з приписами Правил оформлення перевізних документів встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, у тому числі графи №№4, 5 та в яких вказується точне та повне найменування одержувача, адреса та його код.

У графі 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую» представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі, (п.2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Відповідно до п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Правильність внесених відомостей до залізничної накладної №51068914 від 06.10.2020, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів, в тому числі щодо маси вантажу, своїм електронним цифровим підписом підтвердила штабелювальник ОСОБА_10 у п. 55 накладної, а саме у вагоні №53547501 маса вантажу 68900 кг.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Статтею 52 Статуту залізниць України визначені випадки, коли на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу.

Нормами статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Згідно з ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

Статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

З наведеними вище приписами кореспондуються положення ст. 129 Статуту залізниць України, якими визначено, що обставини, які можуть бути підставою для застосування матеріальної відповідальності за порушення, допущені під час перевезення вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

За змістом вищенаведених положень залізничні перевезення оформляються накладною як обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, що укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача та супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. Законодавцем встановлено матеріальну відповідальність вантажовідправника за пред`явлення до перевезення вантажу з неправильним зазначенням його маси у накладній та її невідповідності фактичній масі вантажу, який надійшов до станції призначення, у вигляді штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати за все перевезення.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, у розумінні ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який здано до перевезення залізницею.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Враховуючи вищевикладене, судом відхиляються доводи відповідача щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження обставин пов`язаних з невірним зазначенням відповідачем у накладній маси вантажу.

Також, судом відхиляються доводи відповідача щодо неналежності в якості доказу, - комерційного акту №463003/89 від 07.10.2020 з огляду на наступне.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, пункт 10 Правил складання актів чітко передбачає посади трьох осіб, які мають право підписувати комерційні акти. Залучення інших осіб для підписання комерційного акту не є обов`язком, проте не може замінити наявність обов`язкових підписів.

Судом встановлено, що комерційний акт №463003/89 від 07.10.2020 підписано: начальником станції Чистовим В.Є.; начальником вантажного району Прокопенко Л.О.; приймальником поїздів Куріловим М.В., тобто позивачем дотримано обов`язок залучення до підписання начальника станції, начальник вантажного району та працівника станції.

Також, судом відхиляються доводи відповідача щодо не доведення позивачем правильності зважування вантажу на станції Пологи, оскільки в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази на підтвердження повірки ваг, в комерційному акті зазначений спосіб зважування вагону та лист відповідача, яким останній визнав наявне перевантаження у вагоні №53547501

Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 цього Статуту, а саме у п`ятикратному розмірі від провізної плати. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за всі наслідки, які виникли.

Позивачем наданий розрахунок штрафу, який склав 94185,00 грн. На зворотній стороні залізничної накладної №51068914 від 06.10.2020 містяться відомості щодо розміру провізної плати, а саме вона становить 18837,00 грн.

Судом перевірений розрахунок позивача розміру штрафу, а саме: 18837,00грн Х 5 = 94185,00 грн та визнано його правильним.

На момент розгляду справи відповідачем доказів сплати зазначеного штрафу на користь позивачем не надано.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018р. у справі №917/1068/17, від 22.01.2019р. у справі №908/868/18, від 13.05.2019р. у справі №904/4071/18, від 22.04.2019р. у справі №925/1549/17, від 30.05.2019р. у справі №916/2268/18, від 04.06.2019р. у справі №904/3551/18.

Судом не приймаються доводи відповідача як підстава для зменшення розміру штрафу, оскільки зводяться до того, що розмір штрафу є надмірно великим порівняно з розміром штрафу за пред`явлення до відправлення вантажу забороненого до перевезення та до того, що відповідачем не понесені збитки. Разом з тим, відповідач не доводить тих обставин, з якими саме закон пов`язує можливість зменшення розміру штрафу. Доводи щодо відсутності збитків внаслідок прострочення в невірному зазначенні маси вантажу є недостатніми для зменшення розміру заявленого штрафу.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру штрафу, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зменшення штрафу.

На підставі викладеного, позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Розподіл судових витрат

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул.Левченка, б. 1, ) на корить Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська, б.5, Київ, 03680, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (пр. Дмитра Яворницького, б. 108, м. Дніпро, , Дніпропетровська область, 49602, ) суму штрафу у розмірі 94185 (дев`яносто чотири тисячі сто вісімдесят п`ять) грн 00 коп та судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

5. Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до суду апеляційної інстанції у порядку та строки передбаченими ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 17.05.2021.

Суддя Діна Миколаївна Огороднік

(Д.М. Огороднік)