РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.05.2021Справа № 910/3842/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Лайт" (04214, м.Київ, проспект Оболонський, 54, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромцемент" (04080, м.Київ, вул. Олексія Терьохіна, буд. 8, оф.19, )

про стягнення 972 462,22 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Лайт" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромцемент" про стягнення 816 481,52 грн основного боргу- заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № Л-0212/20 від 02.12.2020, 101648,145 грн штрафу, 24135,98 грн пені, 24162,59 грн інфляційних втрат, 6033,98 грн 3% річних.

У позовній заяві позивачем викладено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 15.03.2021 відкрив провадження у справі №910/3842/21, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначив сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив, а також відповідачу -для подання заперечень проти розгляду справи у поряду спрощеного позовного провадження.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу суду від 15.03.2021 позивач отримав - 19.03.2021.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, ухвалу суду від 15.03.2021 було надіслано відповідачу на адресу згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань поштовим відправленням №096, яке повернене до суду 24.03.2021 із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання».

В розумінні п.5 ч. 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач є таким, що належно повідомлений про судове провадження у даній справі та строки реалізації процесуальних прав, будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про продовження процесуальних строків, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.12.2020 між ТОВ «Інтер Лайт» (постачальником за договором, позивачем) та ТОВ «Укрпромцемент» (покупцем за договором, відповідачем) був укладений договір поставки нафтопродуктів № Л-0212/20, за умовами якого постачальник зобов`язався передати в погоджені сторонами строки, а покупець - прийняти і оплатити на умовах, визначених в договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо) (далі -товар), для використання товару у підприємницькій діяльності або з іншою метою, що не пов`язана з особистим, сімейним, домашнім та іншим подібним використанням.

Відповідно до п.1.2-1.3 договору сторонами узгоджено, що загальна кількість товару по даному договору - кількість товару по всім поставкам, здійсненим протягом дії договору, одиниця виміру товару - літри.

Якість товару, який поставляється, повинна відповідати діючим ДСТУ і у випадках, передбачених діючим законодавством, супроводжуватись паспортами якості та сертифікатами відповідності заводу-виробника (п. 1.3 Договору).

Згідно з п. 3.1 договору, поставка товару здійснюється окремими партіями за письмовими заявками покупця про готовність прийняти і оплатити товар, на підставі та в разі погодження яких, постачальником виставляється рахунок-фактура на оплату кожної партії товару. Номенклатура, кількість, ціна товару в партії визначається у рахунках-фактурах та видаткових накладних на поставку партії товару. Видаткові накладні підписуються уповноваженими представниками постачальника та покупця та скріплюються печатками сторін.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що датою поставки товару є дата видаткової накладної постачальника.

Відповідно до п. 3.5 договору, товар вважається поставлений (переданий) постачальником і прийнятий покупцем по якості - відповідно до нормативно-технічних актів (паспорт, сертифікат заводу-виробника), по кількості - відповідно до видаткових накладних постачальника у відповідності з вибраними умовами (базисом) поставки партії товару.

Ціна на товар є договірною та визначається на кожну партію поставки товару в рахунках-фактурах постачальника, які є невід`ємною частиною цього договору та включає в себе ПДВ (п. 4.1 договору).

Загальна ціна Договору складається із суми цін всіх партій товару (зазначених в рахунках-фактурах постачальника), поставленого протягом строку дії договору (п. 4.2 договору).

У п.4.3 договору встановлено, що оплата товару здійснюється покупцем на умовах попередньої оплати, у розмірі 100% ціни партії товару протягом 1 банківського дня на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури. Сторони можуть змінити умови та порядок розрахунків Додатковою угодою до цього договору.

Додатковою угодою № 1 від 04.12.2020 до договору поставки нафтопродуктів сторони домовились доповнити договір пунктом 4.3.1. наступного змісту: за погодженням із постачальником, оплата кожної окремої партії товару за цим договором може здійснюватися на підставі рахунку-фактури протягом 10 календарних днів з дати поставки товару згідно із п. 3.3 договору.

Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 4.5 договору).

Відповідно до п.9.1, договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками уповноваженими представниками сторін, та діє один рік з дати його підписання, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання обов`язків з оплати за поставлений товар. Закінчення строку дії цього договору не звільняє винну сторону від відповідальності за його невиконання .

Матеріалами справи встановлено, що на виконання умов договору поставки нафтопродуктів за видатковими накладними №8475 від 04.12.2020 на суму 619 489,38 грн,, №8476 від 04.12.2020 на суму 596992,14 грн позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1216481,52 грн.

З метою здійснення розрахунків позивачем виставлено відповідачу для оплати рахунки №9467, №9468 від 04.12.2020 по вказаних накладних, які відповідачем оплачені частково на суму 400 000,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару не виконав належним чином та у повному обсязі, неоплаченими залишились 816481,52 грн, також за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 101648,145 грн штрафу, 24135,98 грн пені, 24162,59 грн інфляційних втрат, 6033,98 грн 3% річних.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № Л-0212/20 від 02.12.2020 є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом встановлено, що позивачем здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 1216481,52 грн грн. згідно видаткових накладних № 8475 від 04.12.2020 на суму 619489,38 грн та №8476 від 04.12.2020 на суму 596992,14 грн, які підписані сторонами без заперечень та зауважень, при цьому відповідачем оплачено 400 000,00 грн.

Як зазначає позивач, отримана часткова оплата була зарахована у відповідності до п.4.8 договору в якості оплати за поставлений товар за видатковою накладною № 8475 від 04.12.2020.

Доказів оплати відповідачем суми 816481,52 грн, у т.ч. у визначений п.4.3.1 договору строк, який настав 14.12.2020 та станом на час розгляду справи по суті спору, суду не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу узгодженого товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд визнає обгрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 816481,52 грн основного боргу - вартості товару, що залишився неоплаченим.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

У п.5.4.1 договору встановлено, що, в разі порушення строків оплати за товар, визначених в п. 4.3 договору покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних, що діяла в період, за який вона стягується, від суми заборгованості за кожен день прострочення .

У разі порушення строку оплати за поставлену партію товару більше ніж на 15 календарних днів від строку визначеного в п.4.3 договору покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 10% від суми заборгованості (п. 5.7.1 договору).

За прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 24135,98 грн пені та 101 648,15 грн штрафу.

Здійснивши перевірку поданого розрахунку, суд зазначає, що заявлені вимоги про стягнення 24135,98 грн пені є обґрунтованими, арифметично вірними і підлягають задоволенню в межах розрахунку позивача.

Вимоги про стягнення 101648,15 грн штрафу задовольняються у заявленому розмірі, враховуючи, що станом на 16 календарний день від строку оплати у відповідача була наявна заборгованість з оплати вартості отриманої продукції у сумі 1016481,52 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Після перевірки розрахунку, судом задовольняються вимоги про стягнення з відповідача 6033,98 грн 3% річних у повному обсязі.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач письмового відзиву та контррозрахунку заявлених вимог не надав, стверджувань позивача не спростував, підстав звільнення від обов`язку оплати вартості отриманого товару у повному обсязі та відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання не довів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромцемент" (04080, м.Київ, вул. Олексія Терьохіна, буд. 8, оф.19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Лайт" (04214, м.Київ, проспект Оболонський, 54, ) 816 481 (вісімсот шістнадцять тисяч чотириста вісімдесят одну) грн52 коп основного боргу, 24 135(двадцять чотири тисячі сто тридцять п`ять) грн 98коп пені, 101648(сто одна тисяча шістсот сорок вісім) грн 15 коп штрафу, 6033 (шість тисяч тридцять три) грн 98 коп 3% річних, та судовий збір у розмірі 14586 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят шість) грн. 93 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак