Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/377/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Веркалець У.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: Маньківський В. Л., довіреність б/н від 05.05.2021 р., Щербань П. В., довіреність б/н від 05.05.2021 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" ( м. Київ)

до Військової частини НОМЕР_1 ( м. Бердичів)

про стягнення 51 194,26 грн

Процесуальні дії по справі.
05 квітня 2020 року через діловодну службу Господарського суду Житомирської області надійшла Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (м. Київ) до відповідача Військової частини НОМЕР_1 (м. Бердичів) про стягнення 51 194, 26 грн.

Правові підстави позову: 993, 1166, 1191, 1192 ЦК України, ст.27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 22,35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Розглянувши матеріали позовної заяви, керуючись ч.ч. 3,5 ст. 12, ч. 1 ст. 247 та ст. 250 ГПК України, господарський суд ухвалою від 08.04.2021р. відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14:30год. 06 травня 2021р.

У судовому засіданні 06.05.21р. прийнято вступну та резолютивну частини рішення суду про відмову у позові.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (м. Київ) звернулось до відповідача Військової частини НОМЕР_1 (м. Бердичів) про стягнення 51194,26грн виплаченої своєму страхувальнику та потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді ТОВ "Порше лізинг" суми страхового відшкодування.

В обґрунтування фактичних підстав позову позивач доводить, що відповідно до укладеного 25.11.2016року договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199- страхувальник (потерпілий) застрахував транспортний засіб "VW AMAROK", державний № НОМЕР_2 . 23.05.2018року по вулиці Лісничій в с. Богданівка Бердичівського району відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу "Toyota L.C. Pink" UP, державний № НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , військовослужбовця за контрактом, яка на посаді водія працює у відповідача. Згідно постанови Бердичівського міськрайонного суду №274/2708/18 від 15.06.2018р. дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ПДР України.

На підставі заяви страхувальника (потерпілого) про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування , інших необхідних документів, в тому числі рахунку № В22212 від 01.06.2018р., позивачем складено страховий акт № ДККФ-61254 від 08.06.2018р. та розрахунок суми страхового відшкодування, та платіжним дорученням №11935 від 11.06.2018року виплачено страхувальнику 51194,26грн.

Оскільки цивільна відповідальність водія винуватця ДТП не була застрахована, а відповідач є власником транспортного засобу "Toyota L.C. Pink" UP, державний № НОМЕР_3 , у позивача є всі підстави вважати водія ОСОБА_2 такою, що в момент ДТП виконувала службові (трудові) обов`язки. У зв`язку з цим, правовою підставою позову до відповідача визначено ч.1 ст. 1172 ЦК України.

Правовими підставами позову визначено також ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", оскільки до страховика у межах фактичних витрат перейшло право вимоги від страхувальника (потерпілого) до особи відповідальної за заподіяні збитки. І такою особою є саме відповідач.

Позивач визначає правовими підставами позову також ст. ст. 1191 та 1194 ЦК України, оскільки особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, в даному випадку, страховик, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи як в розмірі виплаченого відшкодування, так і в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Військова частина НОМЕР_1 позов не визнала з наступних підстав. Відповідно до статті 993 ЦК України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення у страховика в межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за задані збитки. Разом з тим, застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення. Однак постановою Бердичівського міськрайонного суду №274/2708/18 від 15.06.2018р. встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася за участю транспортного засобу "Toyota L.C. Pink" UP, державний № НОМЕР_3 , яким скоєно наїзд на транспортний засіб "VW AMAROK", державний № НОМЕР_4 , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до ч.6 ст. 75 ГПК України постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення , яка набрала законної сили, є обов`язковою для господарського суду в питанні, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. З постанови Бердичівського міськрайонного суду №274/2708/18 від 15.06.2018р. не вбачається, що винною у спричиненні збитків (завдання механічних ушкоджень автомобілю "VW AMAROK", державний № НОМЕР_2 ) є ОСОБА_2 . На користь такого висновку свідчить протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 258726 з матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 274/2708/18. Докази, які подані до позову позивачем не мають для суду заздалегідь встановленої сили та мають бути оцінені судом у сукупності із обставинами, встановленими судовим рішенням та за принципами ст.ст. 76-78 ГПК України. Наразі сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною , доки інша сторона не спростує (концепція негативного доказу) , оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс.

З врахуванням викладених доводів присутні в судовому засіданні представники відповідача просили у позові відмовити.

Військова частина НОМЕР_1 подала заяву від 22.04.2021р. за вих. № 638/14/36 (вх. № г/с 02-44/708/21) про залучення до участі у справі третьою особою на стороні відповідача ОСОБА_2 (водія транспортного засобу "Toyota L.C. Pink" UP, державний № НОМЕР_3 ) на підставі ст. 1172 та 1191 ЦК України та ст. 51 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
25.11.2016року додатком № 28-0199-00270/00034 до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-00270 від 23.09.2015 р. між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" та ТОВ "Порше Лізинг Україна" застраховано транспортний засіб "VW AMAROK", 2016року випуску, державний № НОМЕР_2 на період з 25.11.2016р. до 24.11.2017р. За умовами договору виплата страхового відшкодування без довідки компетентних органів не здійснюється. Максимальний розмір страхового відшкодування без документів компетентних органів згідно п. 11.4 частини 2 Генерального договору складає 5% від страхової суми , але не менше 10000,00грн.

Нечитабельна копія Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-00270 від 23.09.2015 р. унеможливила встановлення судом договірних умов між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" та ТОВ "Порше Лізинг Україна" в частині обумовленої страхової суми ( критеріїв її визначення) та ліміту відповідальності страховика.

24.11.2017р. між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" та ТОВ "Порше Лізинг Україна" укладено додатковий договір №1 до додатку № 28-0199-00270/00034 від 25.11.2016року до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-00270 від 23.09.2015 р. , яким строк дії додатку встановлено з 11:30год. 25.11.2016р. до 24:00 24.11.2018р. та викладено в новій редакції графу "Періоди страхування, страхові суми, страхові платежі та строки сплати страхових платежів" розділу 6 частини 1 Договору , зміни в частині страхової суми та ліміту відповідальності страховика - не вносились.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 підтверджується, що ТОВ "Порше лізинг Україна" є власником застрахованого транспортного засобу "VW AMAROK", 2016року випуску, державний № НОМЕР_2 .

Згідно довідки Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області № 650016 про дорожньо-транспортну пригоду 23.05.2018року о 02:01годині по вул. Лісничій, 9 у с. Богданівка Бердичівського району сталася ДТП - наїзд на транспортний засіб, що стоїть - по ходу руху . Учасниками ДТП є легковий автомобіль "Toyota L.C. Pink" UP, державний № НОМЕР_3 , що належить військовій частині НОМЕР_1 та легковий автомобіль "VW AMAROK", 2016року випуску, державний № НОМЕР_2 , що належить ТОВ "Порше лізинг Україна" ( у цій справі страхувальник (потерпілий) .

У довідці № 650016 про ДТП зафіксовано, що легковий автомобіль "Toyota L.C. Pink" UP, державний № НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 зазнав механічних пошкоджень у задній лівій нижній частині, а застрахований легковий автомобіль "VW AMAROK", 2016 року випуску, державний № НОМЕР_2 , що належить ТОВ "Порше лізинг Україна" ( у цій справі страхувальник (потерпілий) - також у задній лівій частині.

У довідці № 650016 про ДТП також зафіксовано, що огляд водіїв транспортних засобів не проводився через відсутність ознак сп`яніння.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.05.2018року серії БД № 258726 , складеного в 11:00 год., дорожньо-транспортна пригода сталася у селі Богданівка Бердичівського району по вулиці Лісничій, 9 о 02:00хв. за участю автомобіля "VW AMAROK", державний № НОМЕР_4 та автомобіля "Toyota L.C. Pink" UP, державний № НОМЕР_3 , в результаті чого обидва авто отримали механічні пошкодження.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду №274/2708/18 від 15.06.2018р. встановлено, що 23.05.2018року о 18год. 02хв. по вулиці Лісничій в с. Богданівка Бердичівського району ОСОБА_2 , керуючи автомобіль "Toyota L.C. Pink" UP, державний № НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом не скористалась допомогою сторонніх осіб, не впевнилась в безпечності даного маневру для інших учасників дорожнього руху та скоїла наїзд на автомобіль "VW AMAROK", державний № НОМЕР_4 , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, водій ОСОБА_2 порушила п. п. 10.9, 2.3 "б" ПДР України та притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді сплати штрафу в розмірі 340грн за вчинене правопорушення , передбачене ст.124 КУпАП.

24.05.2018року позивач ПАТ "СК "Українська страхова група" отримав заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за № ДККА-61254 від страхувальника ТОВ "Порше Лізинг Україна" про те, що 23.05.2018р. о 10:00год. у селі Богданівка Бердичівського району по вул. Лісницькій,9 внаслідок ДТП сталося пошкодження належного страхувальнику транспортного засобу Volkswagen, Amarok DoubleCab, 2016 року, державний номер НОМЕР_2 , яким під час події керував Томас Вінтер та про яку повідомлено Бердичівський ВП ГУНП в Житомирській області ( надалі - заява про виплату страхового відшкодування № ДККА-61254 від 24.05.2018р.)

У заяві про виплату страхового відшкодування № ДККА-61254 від 24.05.2018р. повідомлено страховика , що іншим учасником ДТП є транспортний засіб Toyota, державний № НОМЕР_3 , яким під час події керувала водій ОСОБА_2 , та що у транспортного засобу пошкоджено задній бампер.

У заяві про виплату страхового відшкодування № ДККА-61254 від 24.05.2018р. страхувальник повідомив позивачу про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО для здійснення ремонту.

Згідно додатку до заяви про виплату страхового відшкодування № ДККА-61254 від 24.05.2018р. , оформленого 23.05.2018року, застрахований автомобіль "VW AMAROK", державний № НОМЕР_2 , зазнав наступних механічних пошкоджень: деформація лівої задньої двері, розбите заднє ліве скло.

Згідно рахунку ТОВ "Автомир" № В000022212 від 01.06.18р. вартість послуг відновлювального ремонту автомобіль "VW AMAROK", державний № НОМЕР_2 складає 72134,41грн з ПДВ.

04.06.2018року представником ПАТ "СК "Українська страхова група" ОСОБА_3 складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) за фотографіями автомобіля "VW AMAROK", державний № НОМЕР_2 .

08.06.2018року начальником Управління врегулювання транспортних збитків ОСОБА_4 ПАТ "СК "Українська страхова група" затверджено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № ДККА-612254, за яким страхове відшкодування визначено в розмірі 51194,26грн та підлягає перерахуванню на рахунок ТОВ "Автомир" на підставі рахунку № В000022212 від 01.06.18р. Фактично кошти у в розмірі 51194,26грн перераховано ПАТ "СК "Українська страхова група" на рахунок ТОВ "Автомир" платіжним дорученням № 11935 від 11.06.2018р.

ПАТ "СК "Українська страхова група" подало також докази на підтвердження тим обставинам , що поліс на транспортний засіб з державним номером 8103К1 ( у справі - "Toyota L.C. Pink" UP) не знайдено. Позивач також визнає, що цивільна відповідальність водія ОСОБА_2 , яка керувала цим транспортним засобом та скоїла 23.05.2018року наїзд на застрахований автомобіль "VW AMAROK", державний № НОМЕР_2 , також не була застрахована. Військова частина НОМЕР_1 позов не визнала, оскільки іншими доказами (протокол про адміністративне правопорушення від 23.05.2018року серії БД № 258726 та постанова Бердичівського міськрайонного суду №274/2708/18 від 15.06.2018р.) підтверджено , що в результаті ДТП механічні пошкодження заподіяно автомобіля "VW AMAROK", державний № НОМЕР_4 , а не застрахованому позивачем автомобілю "VW AMAROK", державний № НОМЕР_2 .

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За загальним правилом у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникають декілька зобов`язань :

- договірне зобов`язання між Страховиком і Страхувальником (Потерпілим) в ДТП) - за договором добровільного майнового страхування;

- деліктне зобов`язання між Потерпілим та Винуватцем ДТП - із завдання шкоди внаслідок ДТП;

- договірне зобов`язання між Винуватцем ДТП (Страхувальником) і Страховиком - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При вирішенні цього спору суд повинен встановити :

- чи може Страховик, який виплатив Потерпілому в межах договірного зобов`язання страхове відшкодування стягнути останнє безпосередньо з Винуватця ДТП в обхід його страховика;

- чи може Страховик, який виплатив Потерпілому в межах договірного зобов`язання страхове відшкодування стягнути останнє безпосередньо з Винуватця ДТП, цивільно-правова відповідальність якого не застрахована і не звертатися до МТСБУ.

У справі № 755/18006/15-ц , яка розглянута Великою Палатою Верховного Суду з ухваленням постанови від 04.07.18р., позов про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування подав Страховик Потерпілого безпосередньо до Винуватця ДТП без звернення до Страховика останнього після виплати страхового відшкодування Потерпілому на рахунок СТО.

У постанові від 04.07.18р. у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Вимога Страховика потерпілого до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (Потерпілий) може бути замінений його Страховиком внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (Винуватця ДТП) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Велика Палата Верховного Суду погодилася із судом першої інстанції , який відмовив у задоволенні позову, встановивши, що Страховик Потерпілого не звертався до Страховика Винуватця ДТП та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до Винуватця ДТП.

У зв`язку з викладеним, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку Потерпілий виступає кредитором стосовно Винуватця ДТП та його Страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов`язок Страховика Винуватця ДТП за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено випадки, з настанням яких Страховик Винуватця ДТП набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли Потерпілим чи Страховиком Потерпілого (особою, яка має право на отримання відшкодування), не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до Страховика Винуватця ДТП за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися Потерпілий або Страховик Потерпілого (інша особа, яка має право на отримання відшкодування), що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на викладене, закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право Страховика Винуватця ДТП за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо Потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування Потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування - Страховик Потерпілого.

У цій справі ПАТ "СК "Українська страхова група" є Страховиком ТОВ "Порше лізинг" (Потерпілого), якому страхове відшкодування в розмірі 51194,26грн перераховано на рахунок ТОВ "Автомир" (СТО) платіжним дорученням № 11935 від 11.06.2018р.

З врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду , викладених у постановах від 05.06.2018 року у справі № 910/7449/17 та від 04.07.18р. у справі № 755/18006/15-ц, у силу приписів статі 514, 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування у правовідносинах суброгації до Страховика Потерпілого перейшли права Потерпілого у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання Страховиком Винуватця ДТП за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації Страховиком Винуватця наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

У разі суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову, у тому числі щодо часу виникнення права на позов - з моменту ДТП в результаті якого заподіяно шкоду.

У той час як згідно положення статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. При суброгації деліктне зобов`язання не припиняється, змінюється лише одна і сторін такого зобов`язання - кредитор (аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17).

Позов подано 01.04.2021року, ДТП відбулося - 23.05.2018року.

У цій справі встановлено, що поліс на транспортний засіб з державним номером 8103К1 ( у справі - "Toyota L.C. Pink" UP) не знайдено. Позивач також визнає, що цивільна відповідальність водія ОСОБА_2 , яка керувала цим транспортним засобом та скоїла 23.05.2018року наїзд на застрахований автомобіль "VW AMAROK", державний № НОМЕР_2 , також не була застрахована. Військова частина НОМЕР_1 визначена відповідачем за позовом як власник автомобіля Toyota L.C. Pink" UP, державний номер НОМЕР_3 , тобто як володілець джерела підвищеної небезпеки та особа, відповідальна за відшкодування шкоди, завданої її працівником за правилами ст. 1172 ЦК України.

Таким чином, як визнає позивач та не спростовує відповідач, на дату скоєння ДТП - 23.05.2018року цивільно-правова відповідальність Військової частини НОМЕР_1 як власника автомобіля "VW AMAROK", державний № НОМЕР_2 , не була застрахована.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Правовий статус МТСБУ у свою чергу визначено в Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ передбачено статтями 41 та 42 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У вказаних нормах визначено, що МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У п.п. 38.2.1 Закону передбачено , що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд перевіряє доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Як вже судом мотивовано, у цій справі складися правовідносинами суброгації, які регулюються статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування". Суброгація (від лат. "subrogare" - заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду.

Суд, керуючись правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.18р. у справі № 755/18006/15-ц, вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування безпосередньо на власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, в обхід звернення до МТСБУ для отримання регламентних виплат у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події - 23.05.2018р., суперечить вимогам ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (право МТСБУ відмовити потерпілому чи його страховику, якщо не було протягом року з моменту скоєння ДТП не подано заяву про виплату страхового відшкодування) та п. 39.1. статті 39 цього Закону про те, що МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які не застрахували свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам.

Визначення відповідача за позовом є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідача - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (п.31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.10.20 року у справі № 640/22013/18).

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц ).

З врахуванням викладеного, відсутні процесуальні підстави для задоволення заяви Військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2021р. за вих. № 638/14/36 (вх. № г/с 02-44/708/21) про залучення до участі у справі третьою особою на стороні відповідача ОСОБА_2 (водія транспортного засобу "Toyota L.C. Pink" UP, державний № НОМЕР_3 ) на підставі ст. 1172 та 1191 ЦК України та ст. 51 ГПК України у справі, яка розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.

Щодо розподілу судового збору
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (м. Київ) при зверненні з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 (м. Бердичів) про стягнення 51194,26грн сплатило судовий збір в розмірі 2270,00грн (платіжне доручення № 45335 від 18.03.21р.).

У зв`язку з відмовою у позові судовий збір покладається на позивача у справі на підставі ч.2 ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 12.05.21

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-3 - сторонам ( рек. з пов.).