РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021Справа № 910/10335/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Волковій Д. Р., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Логопарк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна"

про стягнення 474 584, 56 грн.

за участю представників:

від позивача: Хасін І. Б., Євстіфєєв Ю. В.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Логопарк" (далі - ТОВ "Логопарк", позивач) із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" (далі - ТОВ "Аетерна Україна", відповідач) про стягнення коштів за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 23/04/16-фд від 27.04.2016 р. у сумі 474 584, 56 грн.

Позов обґрунтований тим, що ТОВ "Логопарк", як позичальник за вказаним договором, повернув відповідачу, як позикодавцю, взяту у нього позику, проте, сума повернутих коштів відповідачу була перерахована у більшому розмірі, ніж сума позичених коштів, на 373 645, 29 грн. З метою їх повернення та зважаючи на наявність інших договорів і взаємних зобов`язань між сторонами за іншими угодами, позивач звернувся до ТОВ "Аетерна Україна" з листами від 07.08.2017 та від 20.10.2017 про уточнення призначення платежу за відповідними платіжними дорученнями на суму 572 000,00 грн. (від 07.08.2017) та на суму 16 363, 00 грн. (від 20.10.2017), але відповідач не здійснив заміни призначення платежу, тому позичальник просить повернути позикодавця зайво отримані кошти у сумі 373 645, 29 грн., на які він нарахував також матеріальні втрати на підставі ст. 625 ЦК України.

У позові ТОВ "Логопарк" просить стягнути з відповідача кошти переплати за позикою у сумі 373 645,29 грн., інфляційні втрати у сумі 70 245,31 грн. та 3 % річних у сумі 30 693,96 грн., що разом складає 474 584, 56 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2020 р. вказана позовна заява була прийнята до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, у строк, визначений законом, надав суду відзив, у якому проти заявлених вимог заперечив, вказав, що звертаючись із вимогами про повернення надмірно сплаченої позичальником суми позики, позивачем не наведено норм права, які мають бути застосовані до позикодавця у разі повернення коштів. Також зазначив, що надані позивачем платіжні доручення на суму 572 000,00 грн. та на суму 16 363, 00 грн., а також листи від 07.08.2017 та від 20.10.2017 про уточнення призначення платежу, були вже враховані за іншим договором - № 003.ФД від 22.06.2017 р. під час розгляду іншої справи - № 910/3392/20 за позовом ТОВ "Логопарк" до ТОВ "Аетерна Україна" про стягнення заборгованості в сумі 8 045 706,51 грн. Крім того, вважав безпідставними вимоги про нарахування інфляційної складової боргу та 3 % річних на суму зайво сплачених коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 р. у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено з підстав, зазначених у вказаній ухвалі. Цією ж ухвалою провадження у справі було зупинене до набрання законної сили рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/3392/20 за позовом ТОВ "Логопарк" до ТОВ "Аетерна Україна" про стягнення заборгованості в сумі 8 045 706,51 грн.

У подальшому, оскільки рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 р. у справі № 910/3392/20 набрало законної сили, ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2020 р. провадження у даній справі було поновлене, а справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що у справі № 910/3392/20 вже розглядався той самий спір, між тими ж сторонами та існує рішення, яке вже набрало законної сили з того самого предмету. Суд, розглянувши вказане клопотання, у його задоволенні відмовив ухвалою, постановленою у формі протоколу судового засідання від 25.01.2021 р., оскільки у справі № 910/3392/20 розглядались інші предмет та підстави позову - стягнення позики за договором № 003.ФД від 22.06.2017 р., а у даній справі предмет спору не припинився (стягнення переплати за договором фінансової допомоги № 23/04/16-фд від 27.04.2016 р.).

Під час розгляду справи по суті представники позивача підтримали та обґрунтували позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 29.03.20121 р., не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду або розгляд справи без його участі, у минулому судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві. Проте, надіслав письмові пояснення, у яких, окрім викладених у відзиві заперечень, зазначив, що на час вирішення даного спору в документації ТОВ "Аетерна Україна" були виявлені листи ТОВ "Логопарк" від 07.08.2017 та від 20.10.2017 про уточнення призначення платежу у платіжних дорученнях на суму 572 000,00 грн. та на суму 16 363, 00 грн., які були зараховані відповідачем у якості надання позивачем позики ТОВ "Аетерна Україна" за договором № 003 ФД від 22.06.2017 р. Отже, на думку відповідача, переплата коштів за договором № 23/04/16-фд від 27.04.2016 р. з боку ТОВ "Логопарк" відсутня.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті позову, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Установлено, що 27.04.2016 р. між ТОВ "Логопарк" (позичальник) та ТОВ "Аетерна Україна" (позикодавець) був укладений договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги № 23/04/16-фд (далі - договір). Відповідно до умов цього договору позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується повернути надану позику позикодавцю в порядку, встановленому договором (п. 1.1 договору). Позика надається позичальнику з метою поповнення обігових коштів (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди від 04.05.2016 р.) поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 4 000 000,00 грн. на безоплатній основі, тобто відсотки (комісії та/або плата за користування грошовими коштами) не нараховуються і не сплачуються. Поворотна фінансова допомога надається в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника, згідно умов цього договору. Позика може надаватися частинами (п. 2.2, 2.3 договору).

Згідно з п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди від 21.12.2016 р.) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику не пізніше 31.12.2019 року. Позичальник має право повертати позику частинами. Позичальник має право достроково повністю або частково повернути позикодавцю фінансову допомогу (п. 3.2 договору). Днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування позики (її частини) на поточний рахунок позикодавця (п. 3.4 договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором (п. 7.1).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору ТОВ "Аетерна Україна" надало позивачу поворотну фінансову допомогу у сумі 3 545 802,44 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача за період з квітня по травень 2016 р. та листами ТОВ "Аетерна Україна" від 28.04.2016 р., від 26.05.2016 р. про уточнення призначення платежу щодо надання позики за договором № 23/04/16-фд від 27.04.2016 р.

Також ТОВ "Логопарк", зі свого боку, зобов`язання за договором перед відповідачем виконало та повернуло у період з березня по серпень 2017 р. суму позики, але у більшому розмірі, ніж отримало від позикодавця, а саме - 3 919 447,73 грн., про що свідчать банківські виписки за період з березня 2017 р. по жовтень 2017 р., платіжні доручення № 000186607 від 07.08.2017 р. на суму 572 000,00 грн. та № 190351 від 20.10.2017 р. на суму 16 363,00 грн. із призначенням платежу: повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № 23.04.16ФД від 27.04.2016 р.

07.08.2017 р. та 20.10.2017 р. позичальник направив на адресу ТОВ "Аетерна Україна" листи № 07СТ-08 та № 17СТ-10 про зміну призначення платежу, в яких просив вважати правильним призначення платежу: надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору фінансової допомоги на поворотній основі № 003.ФД від 22.06.2017 р.

Однак, позикодавець зміни призначення платежів не здійснив, пославшись на неотримання вказаних листів.

За таких обставин судом встановлено, що у позичальника (ТОВ "Логопарк") виникла переплата за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 23/04/16-фд від 27.04.2016 р. на суму 373 645,29 грн. (3 919 447,73 грн. - 3 545 802,44 грн.).

Із матеріалів справи вбачається, що 09.07.2020 ТОВ "Логопарк" звернулось до відповідача з вимогою (лист від 08.07.2020 р.) повернути суму переплати за позикою в розмірі 373 645,29 грн., проте, така вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим позичальник звернувся до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказував, що надані позичальником платіжні доручення № 000186607 від 07.08.2017 р. на суму 572 000,00 грн. та № 190351 від 20.10.2017 р. на суму 16 363,00 грн., а також листи позивача № 07СТ-08 від 07.08.2017 р. та № 17СТ-10 від 20.10.2017 р. про уточнення призначення платежу, вже були предметом розгляду іншої справи (№ 910/3392/20), тому відповідач просив залишити позов без розгляду, закрити провадження у справі, відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що спірні кошти були враховані при стягненні заборгованості ТОВ "Аетерна Україна" перед ТОВ "Логопарк" за іншим договором фінансової допомоги - № 003.ФД від 22.06.2017 р. у справі № 910/3392/20.

Проте, суд не погоджується із такими доводами відповідача та вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/3392/20 за позовом ТОВ "Логопарк", предметом якої було стягнення з ТОВ "Аетерна Україна" позики в сумі 8 045 706,51 грн. за укладеним сторонами договором про надання безповоротної безвідсоткової фінансової допомоги № 003.ФД від 22.06.2017, у якому ТОВ "Аетерна Україна" виступило у якості позичальника (боржника).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 р. у вказаній справі, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 р., позов ТОВ "Логопарк" був задоволений частково, стягнуто з ТОВ "Аетерна Україна" на користь ТОВ "Логопарк" заборгованість у розмірі 7 300 274,00 грн, пеню у розмірі 301 984,01 грн, 3% річних у розмірі 37 099,75 грн та судовий збір у розмірі 114 590,37 грн.

Під час розгляду вказаної справи платіжні доручення № 000186607 від 07.08.2017 р. на суму 572 000,00 грн. та № 190351 від 20.10.2017 р. на суму 16 363,00 грн. (на які посилався відповідач у даній справі) не були прийняті судом, як доказ виконання ТОВ "Логопарк" зобов`язань (надання позики ТОВ "Аетерна Україна") за договором фінансової допомоги № 003.ФД від 22.06.2017 р., оскільки призначенням платежу в цих платіжних доручень зазначено "повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору фінансової допомоги на поворотній основі № 23.04.16ФД від 27.04.2016 без ПДВ".

Тоді ж ТОВ "Аетерна Україна" заперечувало факт отримання листів ТОВ "Логопарк" № 07СТ-08 від 07.08.2017 р. та № 17СТ-10 від 20.10.2017 р., у яких позивач уточнював призначення платежу вказаних доручень (за договором № 003.ФД від 22.06.2017 р.), а позикодавець (ТОВ "Логопарк" ) таких обставин у справі № 910/3392/20 не довів, відтак, листи позивача про зміну призначення платежу на підтвердження обставин надання ТОВ "Логопарк" позики ТОВ "Аетерна Україна" за договором № 003.ФД від 22.06.2017 р. суд до уваги не прийняв.

Таким чином судом встановлено, що платіжні доручення № 000186607 від 07.08.2017 р., № 190351 від 20.10.2017 р. та вищевказані листи позивача про уточнення платежу не були враховані ТОВ "Аетерна Україна" ні під час виконання договору № 003.ФД від 22.06.2017, ні під час виконання договору № 23.04.16ФД від 27.04.2016 р., тому суд вважає, що кошти, сплачені позивачем за вказаними платіжними дорученнями (з урахуванням зміни призначення платежу) мають бути повернуті ТОВ "Логопарк", як зайво сплачені.

Щодо пояснень представника ТОВ "Аетерна Україна" - Єфімова О. М. про випадкове виявлення відповідачем під час розгляду даної справи у своїй документації листів позивача № 07СТ-08 від 07.08.2017 р. та № 17СТ-10 від 20.10.2017 р. щодо уточнення призначення платежу, у зв`язку з чим відповідач визнав доводи ТОВ "Логопарк" про те, що частина коштів за вищевказаними платіжними дорученнями має бути зарахована у якості надання позики за договором № 003.ФД від 22.06.2017 р, то суд їх відхиляє, оскільки такі доводи, по-перше, не були підставами відзиву на позов, по-друге, були сформовані відповідачем вже під кінець розгляду даної справи та не існували на час звернення позивача до суду з даним позовом, а по-третє, ці доводи вже були досліджені у справі № 910/3392/20 та відхилені судом. При цьому, під час розгляду тієї справи ТОВ "Аетерна Україна" притримувався зовсім протилежної позиції та категорично заперечував отримання листів ТОВ "Логопарк" із назвою "уточнення призначення платежу".

Суд розцінює такі пояснення, а також процесуальну поведінку відповідача в особі його представника Єфімова О. М. протягом всього розгляду даної справи (враховуючи всі заявлені ним клопотання), як недобросовісні та такі, що мають ознаки зловживання своїми процесуальними правами, що суперечать завданню господарського судочинства та спрямовані на безпідставне затягування і перешкоджання розгляду справи, у той час, як учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України.

Отже, розглянувши наведені сторонами доводи та оцінивши наявні у справі докази, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, суд дійшов висновку, що позивач підтвердив належними, допустимими та вірогідними доказами наявність підстав для повернення відповідачем коштів позики за договором № 23/04/16-фд від 27.04.2016 р. у сумі 373 645,29 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 70 245,31 грн. та 3 % річних у сумі 30 693,96 грн., суд врахував таке.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Вказані висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

У даному випадку позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати та 3 % річних на суму коштів переплати за позикою, які є грошовою сумою, що були перераховані у більшому розмірі при поверненні позики за договором фінансової допомоги. Тому, оскільки у відповідача (позикодавця) виникло зобов`язання повернути суму переплати (сплатити грошові кошти) позивачу (позичальнику) і таке зобов`язання є грошовим, то на нього нараховуються інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Нарахування на суму боргу інфляційного збільшення та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання та виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Вказані висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Здійснивши перевірку правильності нарахування заявлених позивачем матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягає стягненню 3 % річних у сумі 30 693,96 грн. та інфляційні втрати у сумі 67 397,20 грн., тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем, оскільки ним був неправильно застосований індекс інфляції.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов ТОВ "Логопарк" підлягає частковому задоволенню.

Щодо заявленого клопотання позивача про застосування заходів процесуального примусу до відповідача та його представника з метою попередження порушень вказаними особами процесуального законодавства під час розгляду даної справи, суд зазначає, що відповідні дії ТОВ "Аетерна Україна" та його представника Єфімова О. М. суд вже визнав зловживанням процесуальними правами, проте, застосування заходів процесуального примусу вважає недоцільним з огляду на малозначність порушення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Логопарк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" про стягнення заборгованості у сумі 474 584, 56 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аетерна Україна" (03040, м. Київ, вул. Бурмистенка, 13, кв. 27, ідентифікаційний код 39331424) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логопарк" (01004, м. Київ, вул. Мечнікова, 14/1, кім. 513, ідентифікаційний код 35850971) переплату у сумі 373 645 (триста сімдесят три тисячі шістсот сорок п`ять) грн. 29 коп., інфляційні втрати у сумі 67 397 (шістдесят сім тисяч триста дев`яносто сім) грн. 20 коп., 3 % річних у сумі 30 693 (тридцять тисяч шістсот дев`яносто три) грн. 96 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 076 (сім тисяч сімдесят шість) грн. 05 коп.

У решті вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 29 березня 2021 року.

Повний текст рішення складений 6 травня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.