ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1296/21

Суддя Д.Г.Заєць, розглянувши матеріали

за позовом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування (Укрсоюзсервіс), м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертрафік», м. Харків

2) ОСОБА_1 , м. Вишневе, Київської області

про визнання договору поставки недійсним

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування (Укрсоюзсервіс) №01/1-80 від 28.04.2021 року (вх. №1286/21 від 30.04.2021 року) (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертрафік» (далі - відповідач 1) та ОСОБА_1 (далі - відповідач 2) про визнання договору поставки недійсним.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу стало відомо про існування Договору поставки №22344 від 01.12.2019 року, який укладено між Українським союзом об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування (Укрсоюзсервіс) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертрафік». Однак, позивач стверджує, що він не підписував вказаний договір поставки, який є предметом даного спору. Спірний Договір поставки, зі слів позивача, від імені Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування (Укрсоюзсервіс) в особі директора підписано ОСОБА_1 , який не є ані працівником ані директором підприємства позивача, та не уповноважувався останнім на підписання будь-яких договорів. Згідно витягу з ЄДРПОУ керівником Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування (Укрсоюзсервіс) є ОСОБА_2 , а тому, на думку позивача, спірний Договір поставки є підробленим.

Відповідачами за даним позовом позивачем визначено 1.Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертрафік» та 2. ОСОБА_1 .

Позивачем у позовній заяві зазначено, відповідно до відомостей ЄДРПОУ місцезнаходженням відповідача 1 є м. Харків, просп. Гагаріна, 43, а відповідно до даних, вказаних в договорі поставки, місцезнаходженням відповідача 1 є: АДРЕСА_1 . Згідно паспортних даних відповідача 2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . Тому, на думку позивача, дана позовна заява підсудна Господарському суду Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 2 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідачем 1 виступає - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертрафік», юридичною адресою якого, згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №69 станом на 30.04.2021 року є: 61001, м. Харків, проспект Гагаріна, 43.

Таким чином, судом встановлено, що дана позовна заява, згідно встановленої територіальної підсудності підлягає розгляду Господарським судом Харківської області.

Позивачем в якості відповідача 2 за даним позовом визначено ОСОБА_1 , враховуючи вказане, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Так, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також, впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20, ст.ст. 4, 45 ГПК України, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Звертаючись з даним позовом, позивач просить визнати недійсним договір поставки, укладений між ним та ТОВ «Інтретрафік». Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо недійсності господарського договору, яким було визначено зобов`язальні правовідносини сторін спору з поставки товарів.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України), під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно ч. 1 ст. 128 ГК України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, Договір є одним з видів правочинів.

Як встановлено судом, відповідач 2 є фізичною особою та не є стороною спірного правочину - Договору поставки №22344 від 01.12.2019 року.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Так, позивачем в позовній заяві не зазначено зміст позовних вимог до відповідача 2 - ОСОБА_1 .

Таким чином, сторонами за спірним правочином - Договором поставки №22344 від 01.12.2019 є Український союз об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування та Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертрафік». В той же час, позивачем не визначено зміст позовних вимог до відповідача 2, який до того ж є фізичною особою та не є стороною спірного правочину, що суперечить вимогам ст.ст. 4, 20, 45 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, дана позовна заява, згідно встановленої підсудності, за місцезнаходженням відповідача 1 направляється до Господарського суду Харківської області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 20, 27, 31, 45, 162, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Направити позовну заяву Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування (Укрсоюзсервіс) №01/1-80 від 28.04.2021 року (вх. №1286/21 від 30.04.2021 року) до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертрафік» та 2. ОСОБА_1 про визнання договору поставки недійсним за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Харківської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її складання відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 07.05.2021 року.

Суддя Д.Г. Заєць