ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.04.2021 Справа № 908/1051/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, розглянувши заяву Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перемога» (вул. Леніна, буд. 1, смт. Степногірськ, Василівський район, Запорізька область, 71611, ідентифікаційний код 30000832) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санай-Агроплюс» (вул. Державіна, буд. 30А, м. Запоріжжя, 69039, ідентифікаційний код 39634394) попередньої оплати за непоставлений товар в сумі 83400,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив «Перемога» звернулось до Господарського суду Запорізької області із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санай-Агроплюс» попередньої оплати за непоставлений товар у сумі 83400,12 грн. та судового збору в сумі 227,00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу від 19.04.2021 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1051/21 та визначено до розгляду судді Азізбекян Т.А.

Розглянувши заяву Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перемога», суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно із приписами ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що 19.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санай-Агроплюс», далі Постачальник, та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Перемога», далі Покупець, укладено договір про поставку № 19/01-01 СА, далі Договір.

Умовами п. 1.1 Договору визначено, що у порядку, строки та на умовах, строки та на умовах, визначених договором, Постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупця насіння для сівби, пестициди в препаративних формах, мікродобрива, системи та комплектуючі для фертигації, складові для сільськогосподарської техніки (надалі товар), а Покупець зобов`язується прийняти цей товар й оплатити його.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що найменування й асортимент товару, його кількість і ціна вказуються в Специфікаціях до договору, що є невід`ємними його частинами.

19.01.2021 сторонами за Договором укладена специфікація № 1, умовами якої визначено дату поставки товару (насіння соняшнику) березень 2021 року, визначений строк оплати товару в сумі 83400,12 грн. - не пізніше 01.02.2020.

В підтвердження оплати оплату заявником надано платіжне доручення № 18 від 20.01.2021.

В обґрунтування виникнення у боржника зобов`язання щодо повернення 83400,12 грн. заявник зазначає, що боржник повинен був поставити товар заявникові не пізніше 20.02.2021, проте станом на дату подачі заяви про видачу судового наказу оплачений товар не поставлений.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Між тим, будь яких документів в підтвердження настання строку повернення грошових коштів заявником не надано.

Відтак не можливо встановити з якої дати повинен відраховуватися строк для повернення грошових коштів, та відповідно підстави для виникнення у боржника зобов`язання щодо повернення попередньої оплати за непоставлений товар.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Отже, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт виникнення заборгованості, настання строку виконання боржником зобов`язання, перевірити його розмір.

Приписами ч. ч. 3 ст. 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Приписами ч. 2 ст. 151 ГПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись п. 8 ст. 152, ч. 2 ст. 154, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Перемога» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санай-Агроплюс» попередньої оплати за непоставлений товар в сумі 83400,12 грн., відмовити.

Порядок набрання ухвалою законної сили визначений статтею 235 ГПК України.

Порядок оскарження ухвали суду першої інстанції визначений статтями 254, 255, 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 06.05.2021.

Суддя Т.А. Азізбекян