ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2021 р. Справа№ 910/17840/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Попікової О.В.

Євсікова О.О.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВМІСКЕ.УА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021

у справі №910/17840/20 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЙ АВТО ЦЕНТР"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВМІСКЕ.УА"

про стягнення 21 846,65 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЙ АВТО ЦЕНТР» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМІСКЕ.УА» (надалі - відповідач) про стягнення 21 846,65 грн, з яких: 18882,60 грн боргу, 1326,94 грн пені, 1114,38 грн штрафу, 188,42 грн інфляційних втрат, 334,31 грн 3% річних.

Позов мотивовано тим, що відповідач не сплатив за виконані позивачем роботи за договором підряду № 230127-01Ц від 27.03.2020.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/17840/20 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМІСКЕ.УА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЙ АВТО ЦЕНТР» 18 882,60 грн боргу, 1326,94 грн пені, 1114,38 грн штрафу, 188,42 грн інфляційних втрат, 334,31 грн 3% річних, 2102,00 грн. судового збору. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «КИЙ АВТО ЦЕНТР» з Державного бюджету України 95,00 грн зайво сплаченого судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВМІСКЕ.УА" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/17840/20 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник вказує про те, що послуги, які були узгоджені між позивачем і відповідачем, визначені в рахунку № ФС843516475 від 27.03.2020, на підставі якого відповідач сплатив позивачеві 5049,30 грн, що підтверджується платіжним дорученням на вказану суму.

Надання інших додаткових послуг відповідач не погоджував, замовник не підписував наряд-замовлення. Позивач визначив перелік послуг на власний розсуд у зв`язку з чим була значно перевищена остаточна ціна роботи, на яку відповідач не погоджувався і не розраховував.

Також відповідач зазначив, що акт виконаних робіт на суму 23 931,90 грн підписала особа, яка не мала на це права.

Крім того, відповідач долучив до апеляційної скарги рахунок № ФС843516475 від 27.03.2020 та платіжне доручення №392 від 31.03.2020 на 5049,30 грн та просить їх прийняти відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України, при цьому посилається на запровадження карантинних заходів. Відповідач стверджує, що подати суду першої інстанції до прийняття рішення у справі рахунок № ФС843516475 від 27.03.2020 та платіжне доручення №392 від 31.03.2020 на 5049,30 грн він не зміг через перебування працівників відповідача, які мали доступ до цих письмових доказів на самоізоляції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив скаргу відхилити та оскаржене судове рішення залишити без змін, як правильне та обґрунтоване.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17840/20 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/17840/20, про що до суду першої інстанції скеровано відповідний запит.

10.03.2021 матеріали справи №910/17840/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВМІСКЕ.УА" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/17840/20. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про здійснення розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВМІСКЕ.УА" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/17840/20 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 31.03.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 31.03.2021.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 ГПК України).

Відповідно до частини 3 статті 247 ГПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову не менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також те, що предметом позову у цій справі є вимога стягнення 21 846,65 грн колегія суддів вирішила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 ГПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

27.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЙ АВТО ЦЕНТР» (підрядник) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВМІСКЕ.УА» (замовник) уклали договір № 230127-01Ц підряду з ремонту та технічного обслуговування автомобіля (ів) (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору підрядник зобов`язується на свій ризик протягом строку дії даного договору виконати роботи за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти і вчасно оплатити визначені сторонами роботи в порядку, у строки і на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 4.3 Договору оплата за виконані роботи, витратні матеріали та/або запасні частини проводиться замовником на умовах 100% попередньої оплати відповідно до виставленого підрядником рахунку-фактури в національній валюті України - гривні, у строк не пізніше 3-х (трьох) банківських днів з дати його виставлення, шляхом перерахування безготівкових коштів на банківський рахунок підрядника. Підрядник приступає до виконання робіт (замовлення витратних матеріалів та/або запасних частин) лише після отримання (зарахування) попередньої оплати на його банківський рахунок.

У п. 4.5 Договору сторони погодили, що остаточний розрахунок за виконані підрядником роботи, витратні матеріали та/або запасні частини проводиться замовником на підставі акту виконаних робіт погодженого та підписаного сторонами у строк не пізніше 3-х банківських днів з дати його підписання або на підставі додаткового рахунку-фактури, виставленого підрядником, у строк не пізніше 3-х (трьох) банківських днів з дати його виставлення.

Позивач виконав роботи з технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу - автомобіля марки RENAULT модель , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на суму 23 931,90 грн., що підтверджується підписаним Актом виконаних робіт № Т0.

Від імені відповідача цей акт підписав Демиденко Максим Сергійович, який діяв на підставі довіреності № 5 від 16.12.2019 зі строком дії до 16.12.2020.

Позивач виставив відповідачеві рахунок №ФС843516563 від 30.03.2020 на суму 23 931,90 грн.

Позивач стверджує, що 31.03.2020 відповідач сплатив позивачеві 5049,30 грн.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання за договором в частині здійснення оплати виконав частково, у зв`язку із чим спір пред`явлено про стягнення 18 882,60 грн боргу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача 21 846,65 грн, з яких: 18 882,60 грн боргу, 1326,94 грн пені, 1114,38 грн штрафу, 188,42 грн інфляційних втрат, 334,31 грн 3% річних.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд зазначає, що обов`язок товариства з обмеженою відповідальністю «ВМІСКЕ.УА» здійснити остаточний розрахунок за виконані підрядником роботи, витратні матеріали та/або запасні частини не пізніше 3-х банківських днів з дати його підписання або на підставі додаткового рахунку-фактури, виставленого підрядником, у строк не пізніше 3-х (трьох) банківських днів заснований на домовленості сторін, тобто підставою його виникнення (ст. 11 ЦК України) є такий юридичний факт як договір.

У статті 14 ЦК України закріплені основні принципи виконання цивільних обов`язків. Так само як і цивільні права, що кореспондуються з ними, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

З метою гарантії стабільності суспільних відносин закон визначає загальні умови виконання зобов`язання такі як виконання його належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України) та встановлює недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання (ст. 525 ЦК України).

Позивач виконав роботи з технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу - автомобіля марки RENAULT модель , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на суму 23931,90 грн, що підтверджується підписаним актом виконаних робіт № Т0.

Як свідчать матеріли справи, від імені відповідача цей акт підписав Демиденко Максим Сергійович, який діяв на підставі довіреності №5 від 16.12.2019.

Позивач виставив відповідачеві рахунок №ФС843516563 від 30.03.2020 на суму 23 931,90 грн.

Позивач стверджує, що 31.03.2020 відповідач сплатив 5049,30 грн, ця обставина останнім не заперечена та не спростована.

Водночас, суд першої інстанції вірно зауважив, що відповідачем не надано доказів існування іншого рахунку, на виконання якого були сплачені ці кошти (у тому числі рахунку № ФС843516475 від 27.03.2020), або існування інших оплачуваних робіт, а саме лише посилання на цей рахунок означеного не доводить.

Суд зазначає, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що, незважаючи на відсутність наряду-замовлення, сторони узгодили за Договором перелік робіт і їх вартість, і, прийнявши до виконання рахунок № ФС843516563 від 30.03.2020, відповідач схвалив повноваження Демиденка Максима Сергійовича на підписання акту виконаних робіт № Т0.

Відповідач основний борг на суму 18 882,60 грн не сплатив. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем на суму 18 882,60 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

У доводах апеляційного оскарження скаржник вказує про те, що акт виконаних робіт підписала особа, яка не мала на це права.

Колегія суддів ці аргументи не приймає до уваги, вважає їх помилковими та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки від імені відповідача цей акт підписав Демиденко Максим Сергійович, який діяв на підставі довіреності № 5 від 16.12.2019 зі строком дії до 16.12.2020. Отже, акт виконаних робіт № Т0 на суму 23 931,90 грн підписано уповноваженою особою відповідача.

Серед іншого, у доводах апеляційної скарги відповідач також посилається на те, що оплату в сумі 5049,30 грн ним було здійснено на підставі рахунку № ФС843516475 від 27.03.2020, що підтверджується платіжним дорученням №392 від 31.03.2020 на 5049,30 грн, а не відповідно до рахунку №ФС843516563 від 30.03.2020 на суму 23 931,90 грн на який посилається позивач.

Вказаний рахунок відповідач долучив до апеляційної скарги та просить його прийняти відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України, при цьому посилався на запровадження карантинних заходів. Відповідач стверджує, що подати суду першої інстанції до прийняття рішення у справі рахунок № ФС843516475 від 27.03.2020 та платіжне доручення №392 від 31.03.2020 на 5049,30 грн він не зміг через перебування працівників відповідача, які мали доступ до письмових доказів на самоізоляції.

Щодо даного клопотання колегія суддів зазначає наступне.

Саме лише посилання скаржника на ч. 3 ст. 269 ГПК України, як підставу прийняття доказу на стадії апеляційного провадження не є достатнім, оскільки відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 80, п. 6 ч. 3 ст. 165 ГПК України вказані докази відповідач мав би надати суду, ще під час подання відзиву на позовну заяву та/або повинен був повідомити суд та зазначити, що вказаний доказ, ним не може бути подано, причини цього, а також навести докази, які підтверджують, що відповідач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Враховуючи визначену процесуальним законом процедуру подання доказів, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що в ході розгляду справи у суді першої інстанції, відповідач використав своє право та подав відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач посилався на рахунок № ФС843516475 від 27.03.2020, а також на його оплату в сумі 5049,30 грн. Однак, ці документи не були відповідачем долучені до відзиву, як і не було зазначено/повідомлено суд про неможливість їх подачі суду першої інстанції, через перебування працівників відповідача, які мали доступ до письмових доказів на самоізоляції.

Зважаючи на викладене, за висновком колегії суддів відповідачем не доведено винятковості та поважності випадку неможливості надання суду першої інстанції рахунку № ФС843516475 від 27.03.2020 та платіжного доручення №392 від 31.03.2020 на 5049,30 грн, які останній просить долучити до справи на стадії апеляційного розгляду, як не надано і доказів неможливості подання цього доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від скаржника.

Отже, у задоволені клопотання відповідача про долучення рахунку № ФС843516475 від 27.03.2020 та платіжного доручення №392 від 31.03.2020 на 5049,30 грн, як доказів у справі слід відмовити, ці докази колегією суддів до розгляду не приймається.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 1 326,94 грн пені за еріод з 03.04.2020 по 23.04.2020 та 1 114,38 грн штрафу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

У пункті 6.4 Договору сторони погодили, що за прострочення виконання оплати замовником вартості належним чином виконаних та прийнятих за цим договором робіт, витратних матеріалів та/або запасних частин, останній сплачує на користь підрядника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

У випадку прострочення оплати замовником вартості виконаних за даним договором робіт, витратних матеріалів та/або запасних частин більш ніж на 20 робочих днів замовник сплачує на користь підрядника штраф у розмірі 10 % неоплачених замовником робіт.

Що стосується заявленого до стягнення розміру пені та штрафу, судом перевірено заявлений позивачем розрахунок, установлено їх правильність та обґрунтованість. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1326,94 грн пені та 1114,38 грн штрафу. Поряд з цим, щодо розміру штрафу слід зауважити, що суд позбавлений виходити за межі позовних вимог, а тому штраф задоволено у розмірі заявленому позивачем.

При цьому, слід зазначити, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

З приводу заявленого розміру інфляційних втрат у сумі 188,42 грн та 334,31 грн 3% річних, що заявлені за період з 03.04.2020 по 04.11.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання обов`язку по оплаті позивачем заявлено до стягнення 188,42 грн інфляційних втрат та 334,31 грн 3% річних, розрахунок яких після здійснення перевірки визнається судом арифметично вірним, вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення скаржником не наведено. Аргументи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, дублюють посилання викладені ним у відзиві на позов та зводяться до переоцінки обставин зазначених місцевим судом, яким надана належна правова оцінка.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03 від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Всім встановленим обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору надана належна правова оцінка.

Проаналізувавши текст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про вмотивованість судового рішення, враховуючи, що доводи та аргументи сторін були почуті, судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується його рішення, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на скаржника.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/17840/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 17.05.2021, після виходу колегії суддів з відпустки.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.В. Попікова

О.О. Євсіков