ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2021 р. Справа №909/725/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Б.Д. Плотніцького,

суддів Г.Т. Кордюк,

Н.М. Кравчук,

Секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.

за участю представників учасників справи:

позивача: Є.С. Лантух (витяг з ЄДРПОУ);

відповідача: не з`явились;

третьої особи: не з`явились;

за апеляційною скаргою Національного банку України № 18-0012/233 від 04.01.2021 (вх. № 01-05/178/21)

на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2020 (повний текст рішення складено 30.10.2020)

у справі № 909/725/17 (суддя О.В. Рочняк)

за позовом: Національного банку України, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит", м. Івано-Франківськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива", м. Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ

В грудні 2019 року Національний банк України звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ТОВ «Торгова мережа «Фаворит» на користь Національного банку України судовий збір в розмірі 1921 грн за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 14.02.2019.

В обгрунтування поданої заяви Національний банк зазначає, що при вирішенні справи № 909/725/17 по суті Господарський суд Івано-Франківської області прийняв рішення від 20.11.2019, яким позов задоволив частково і стягнув з відповідача на користь позивача 23 865, 00 грн судового збору, що є вирішенням судових витрат лише за подання позову у справі.

Заявник вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги і не розподілено судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921, 00 грн, сплаченого ним Західному апеляційному господарському суд за перегляд ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 14.02.2019.

Додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2020 у справі №909/725/17 відмовлено у задоволенні заяви Національного банку України № 63-0008/64748 від 11.12.2019 (вх.№24638/19 від 12.12.2019) про стягнення з ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1921 грн.

Оскаржуване судове рішення мотивоване тим, що, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України до повноважень апеляційного суду належить здійснення розподілу судових витрат в частині сплаченого судового збору в розмірі 1921 за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 14.02.2019, оскільки апеляційним судом ухвалено постанову від 29.05.2019 про скасування такої ухвали.

Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, Національний банк України оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт зазначає, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 20.11.2019, яким частково задоволено позовні вимоги банку та звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17.06.2014, стягнуто з ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" на користь Національного банку України - 23865 грн 00 коп судового збору. Апелянт вказує, що вищевказаним рішенням вирішено питання щодо стягнення судового збору лише за подання позову, а саме сплаченого судового збору в розмірі 23 865, 00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № (#) від 06.06.2017. Не вирішеним залишилось питання щодо повернення судового збору за подання Національним банком апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 14.02.2019 у розмірі 1921, що підтверджується меморіальним ордером № (#) від 02.04.2019. Всупереч вимогам ст. 244 ГПК України суд першої інстанції не розподілив заявлені до розподілення судові витрати за розгляд апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 14.02.2019.

Також Національний банк України в апеляційній скарзі зазначає, що оскільки ухвала Західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції від 14.02.2019 (про зупинення провадження у справі), не є судовим рішенням по суті спору, місцевий суд, приймаючи рішення по суті, мав би розподілити судові витрати і щодо сплаченого судового збору за перегляд в апеляційному порядку ухвали від 14.02.2019.

Відповідач та третя особа на стороні відповідача у даній справі своїм правом, визначеним ст. 263 ГПК України, не скористалися та не подали відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 Національному банку України поновлено строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2020 у справі № 909/725/17, відкрито апеляційне провадження у даній справі та зупинено його до перегляду в порядку касаційного провадження ухвали Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у справі № 909/725/17.

Ухвалою Верховного суду від 18.03.2021 повернуто касаційну скаргу Національного банку України на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у справі № 909/725/17.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 поновлено апеляційне провадження у справі №907/725/17 за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду на 28.04.2021.

В судове засідання 28.04.2021 з`явився представник апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, і просив суд задоволити апеляційну скаргу та скасувати додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2020.

Відповідач та третя особа на стороні відповідача участі уповноважених представників у судове засідання 28.04.2021 не забезпечили, про час та місце розгляду справи були повідомлені

За приписами ч.3 ст. 263 , ч. 12 ст. 270 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу та неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи , не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 123 ГПК України визначено, що до судових витрат, відноситься зокрема, судовий збір.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 233 ГПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Таким чином, господарський процесуальний кодекс, передбачає можливість ухвалення додаткового рішення після ухвалення основного, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 14 статті 129 ГПК України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Господарський суд Івано-Франківської області у додатковому рішенні від 26.10.2020 посилається на п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України, відповідно до якого, у резолютивній частині постанови зазначається, зокрема, про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. На його думку, ця норма права свідчить про обов`язок апеляційного суду здійснити розподіл судових витрат за перегляд ним ухвали місцевого суду від 14.02.2019.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що при ухваленні додаткового рішення від 26.10.2020 про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції допустився помилкових висновків про обов`язок суду апеляційної інстанції щодо розподілу судових за розгляд апеляційної скарги на ухвалу про зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України (що регулює порядок розподілу судових витрат на всіх стадіях судового провадження), такий обов`язок у суду апеляційної інстанції при ухваленні постанови, якою справа передається до суду першої інстанції для подальшого розгляду, відсутній.

Таким чином, подана до Господарського суду Івано-Франківської області заява Національного банку України № 63-0008/64748 від 11.12.2019 про ухвалення додаткового рішення, в силу ст. ст. 129 та 244 ГПК України, підлягала до задоволення, а сплачений позивачем судовий збір за розгляд апеляційної скарги на ухвалу від 14.02.2019 підлягав стягненню з відповідача, оскільки скасування Західним апеляційним господарським судом ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі передбачало направлення справи до місцевого суду для продовження її розгляду, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції не повинен був здійснювати розподілу судових витрат.

Такі ж висновки викладені у постанові Західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 (останній абзац), що не взято до уваги Господарським судом Івано-Франківської області ні при ухваленні рішення від 20.11.2019, ні при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення від 26.10.2020.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.07.2019 Національному банку України вже було відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат за розгляд апеляційної скарги на ухвалу від 14.02.2019, з підстав того, що суд апеляційної інстанції не здійснює розподіл судових витрат, якщо прийнятою ним постановою направлено справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 28.01.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 12.07.2019 у справі № 909/725/17. У даній ухвалі Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що норми ГПК України не передбачають розподілу апеляційною інстанцією судових витрат у випадку направлення справи для продовження розгляду до місцевого суду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 вдруге відмовлено в задоволенні заяви Національного банку України про ухвалення додаткового рішення. У цій ухвалі апеляційний суд наголосив на тому, що оскільки ним не ухвалювалось судове рішення, яким спір вирішено по суті, то відсутні також правові підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом апеляційної скарги у даній справі.

Відтак, Господарський суд Івано-Франківської області, приймаючи додаткове рішення від 26.10.2020 про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, всупереч нормам ст. ст. 129, 244 ГПК України, не врахувавши позицій Західного апеляційного господарського суду у постанові від 29.05.2019 та ухвалах від 12.07.2019 та від 14.12.2020, а також ухвали Верховного Суду від 28.01.2020, дійшов помилкових висновків про відсутність правових підстав для задоволення заяви Національного банку України про розподіл судових витрат в частині судового збору у розмірі 1921 грн, сплаченого за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 14.02.2019, і неправомірно відмовив у задоволенні такої.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що підстави вирішення питання про ухвалення судом додаткового рішення регламентовані статтею 244 ГПК України.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення суду - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. За відсутності, на думку суду, самих підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення також постановляється ухвала, що відповідає ч. 5 ст. 244 ГПК України, згідно якої оскарженню підлягають або додаткове рішення, або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення.

Відтак, якщо суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення заяви Національного банку про ухвалення додаткового рішення, то відмова у її задоволенні постановляється таким процесуальним документом як ухвалою, а не додатковим рішенням, як помилково зробив місцевий суд .

Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю бо частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2020 прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національного банку України № 18-0012/233 від 04.01.2021 (вх. № 01-05/178/21) задоволити.

2. Додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2020 у справі №909/725/17 скасувати. Прийняти нове додаткове рішення, яким заяву Національного банку України № 63-0008/64748 від 11.12.2019 (вх. № 24638/19 від 12.12.2019) задоволити.

3. Стягнути з ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" (вул. Промислова, 29, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь Національного банку України (вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01061, ) 1921, 00 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 14.02.2019.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

6. Справу повернути до місцевого господарського суду.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Кордюк Г.Т. у відпустці з 05.05.2021 по 07.05.2021, повний текст постанови виготовлено та підписано 11.05.2021.

Головуючий -суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.