ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 справа № 914/3023/20

За позовом: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Кам`янка-Бузький комбікормовий завод, м. Кам`янка-Бузька Львівської області

про стягнення 142 744, 56 грн заборгованості

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: Свідунович Р.І. - представник;

від відповідача: Антонюк А.Р. - керівник.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз до Товариства з обмеженою відповідальністю Кам`янка-Бузький комбікормовий завод про стягнення 142 744, 56 грн заборгованості.

Ухвалою суду від 24.11.2020 було відкрито провадження у справі № 914/3023/20 за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 21.12.2020.

В судових засіданнях, які відбулися 21.12.2020 та 18.01.2021 було оголошено перерву. Ухвалою суду від 08.02.2021 розгляд справи було відкладено на 01.03.2021. Ухвалою суду від 01.03.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 15.03.2021. Ухвалою суду від 15.03.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 29.03.2021. Ухвалою суду від 29.03.2021 розгляд справи було відкладено на 19.04.2021. В судовому засіданні, яке відбулося 19.04.2021, оголошено перерву до 26.04.2021. В судовому засіданні, яке відбулося 26.04.2021, оголошено перерву до 29.04.2021 року.

В судове засідання, яке відбулося 29.04.2021, представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві, додаткових письмових та усних поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання, яке відбулося 29.04.2021 з`явився, в задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 29.04.2021 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Львівгаз (надалі позивач) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Кам`янка-Бузький комбікормовий завод (надалі відповідач) про стягнення 142 744, 56 грн заборгованості.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що згідно договору на розподіл природного газу від 01.01.2016 № 09420Y63С5GР016 (надалі договір), позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу за період з січня по вересень 2020 року на загальну суму 134 639, 91 грн. Однак, відповідач не здійснив оплату за надані йому позивачем послуги з розподілу природного газу, у зв`язку з чим в нього за період з січня по вересень 2020 року виникла заборгованість в розмірі 134 639, 91 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду з цим позовом.

Крім стягнення основного боргу, позивач просить суд стягнути на свою користь пеню в розмірі 5 900, 54 грн, 1 484, 21 грн 3% річних та 719, 90 грн інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач посилається на те, що позивач протягом 2017-2019 років створював перепони у доступі відповідача до газорозподільчої мережі (ГРМ), а у 2020 році взагалі обмежив доступ відповідача шляхом перекриття вхідної засувки, її опломбування та встановленням охоронних фланців на вхідній засувці і на інвентарній заглушці (блінда), що підтверджують акти контрольного огляду вузла обліку працівниками позивача від 26 лютого та від 24 липня 2020 року. Такими діями позивач порушив Кодекс газорозподільчих систем та умови п. 7.1.1 Типового договору розподілу природного газу, де передбачено що оператор ГРМ зобов`язується забезпечити можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільчої системи.

Доступу відповідачу до газорозподільної системи в 2020 році позивач взагалі не надав, мотивуючи це тим, що відповідачем не винесено ВОГ на межу земельної ділянки та не виконі приписи актів позивача 2017-2019 років.

Щодо оплати послуг з розподілу природного газу, то між сторонами було досягнуто домовленостей, зважаючи на сезонність роботи відповідача, щодо відстрочки платежів, про що свідчить лист ТзОВ «Кам`янка-Бузький комбікормовий завод» на адресу позивача від 29.01.2020 № 10, який було підтверджено поведінкою позивача, адже протягом січня-серпня 2020 року ним відповідачу не було виставлено рахунків і не було представлено актів наданих послуг. І лише у вересні 2020 року відповідачем отримано від позивача акт звіряння взаємних розрахунків за послуги з розподілу природнього газу за період січень - серпень 2020 року.

В додаткових поясненнях, зважаючи на відсутність доступу відповідача до газорозподільної системи в 2020 році, відповідач повідомив про відсутність правових підстав для оплати послуг позивача з розподілу природного газу, у зв`язку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи із таких мотивів.

У відповідності до ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (Кодексу ГРМ), договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Згідно з пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ, для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ, обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

На підставі укладеного договору розподілу природного газу оператор ГРМ:

- присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу та передає його оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника;

- надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу;

- забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом (пункт 6 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно пункту 4 глави 3 цього розділу, договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Отже, з моменту укладення між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу, оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Як встановлено судом, між сторонами у справі укладено договір розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420Y63С5GР016, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), відповідно до умов якого, оператор ГРМ (позивач) зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач (відповідач) зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку визначені цим договором (додаток 1).

Отже, відповідач приєднався до типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 (із відповідними змінами та доповненнями).

Згідно з п. 2.1. договору, оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до пункту 2.2 договору, обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Згідно з п. 3.1. договору, споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з розподільної системи за умови включення його до реєстру споживачів будь - якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду.

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п. 6.6 договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Виконання своїх зобов`язань згідно умов договору, позивач підтверджує актами наданих послуг з розподілу природного газу за період з січня по вересень 2020 року. Вказані акти підписано лише позивачем, оскільки, відповідач відмовився від їх підписання без обґрунтувань причин такої відмови.

Зокрема, позивачем до матеріалів справи долучено копію листа від 01.10.2020 № 79018-Сл-7670-1020, згідно з яким 01.10.2020 позивачем повторно було скеровано на адресу відповідача акти наданих послуг згідно договору розподілу природного газу за період січень-серпень 2020 року. Вказані акти відповідач отримав 02.10.2020. Доказів первинного надіслання вказаних актів на адресу відповідача позивачем не надано.

12.10.2020 позивачем було скеровано на адресу відповідача акт наданих послуг згідно договору розподілу природного газу за вересень 2020 року. Вказаний акт відповідач отримав 13.10.2020.

Однак, вищевказані акти відповідач не підписав та оплату за ними не здійснив, у зв`язку з чим виникла заборгованість з оплати послуг розподілу природного газу в розмірі 134 639, 91 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Судом також встановлено, що на виконання заяви відповідача, поданої в порядку передбаченому пунктом 9.1 договору, представниками позивача 11.12.2019 було здійснено пломбування запірних пристроїв, про що було складено акт про припинення газоспоживання та пломбування запірних пристроїв.

При цьому обставин проведення 11.12.2019 механічного від`єднання об`єкта відповідача від газових мереж не встановлено, так само як і не встановлено факту подання відповідачем заяви про остаточне припинення користування природним газом та ініціювання припинення договору розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420Y63С5GР016.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що договір розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420Y63С5GР016 між сторонами розірвано не було, відтак він є обов`язковим до виконання.

Починаючи з 01.01.2020 змінено порядок розрахунків та розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, яка визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Позивачем подано суду деталізований розрахунок основного боргу разом із поясненням методики його розрахунку. Жодних заперечень щодо розрахунку основного боргу та його розміру, відповідачем не подано.

Щодо заперечень відповідачем позовних вимог з мотивів фактичного ненадання позивачем послуг з розподілу природного газу, судом встановлено наявність у відповідача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також споживачем заява про остаточне припинення користування природним газом, не подавалась. Відтак, у відповідача існує обов`язок з оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку передбаченому главою 6 розділу VI Кодексу ГРМ, в редакції постанови від 07.10.2019 № 2080.

Такий висновок суду відповідає правовим позиціям Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, що викладені у постанові від 18 лютого 2021 року у справі № 922/1703/20.

Твердження відповідача про зловживання позивачем монопольним становищем належними доказами не підтверджені, а його посилання на безпідставність відмови позивача у відновленні газопостачання відповідача не є предметом дослідження у даній справі.

Згідно ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за послуги розподілу природного газу за період з січня по вересень 2020 року у розмірі 134 639, 91 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму пені за порушення терміну оплати, в розмірі 5 900, 54 грн, 1 484, 21 грн 3% річних та 719, 90 грн інфляційних втрат.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Пунктом 8.2. договору встановлено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача, та здійснивши свій розрахунок, суд дійшов висновку, що позивачем не вірно визначено період прострочення заборгованості, оскільки долученими до матеріалів справи належними доказами підтверджено факт отримання відповідачем актів наданих послуг згідно договору за період січень-серпень 2020 року лише 02.10.2020, а акт наданих послуг згідно договору розподілу природного газу за вересень 2020 року відповідач отримав лише 13.10.2020.

Таким чином, з урахуванням умов п. 6.6. договору, яким передбачено що остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів, початок періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання згідно актів наданих послуг за період січень-серпень 2020 року розпочався лише 10.10.2020, а щодо акту наданих послуг з розподілу природного газу за вересень 2020 року не раніше наступного дня з моменту його отримання, тобто з 14.10.2020 року.

Таким чином, проведені позивачем нарахування пені та 3 % річних проведені за період по 26.10.2020, підлягають перерахунку, з урахуванням зазначеного вище. Щодо інфляційних, то враховуючи що розмір інфляції за жовтень 2020 року становив 101,0 %, згідно з перерахунком, розмір інфляційних, виходячи із суми заборгованості за січень-серпень 2020, повинен становити 1 187, 13 грн, однак суд виходить із меншого розміру інфляційних, що зазначений позивачем у позовній заяві (719, 90 грн).

Відтак, провівши відповідний перерахунок, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню у розмірі 715, 22 грн, 3% річних в розмірі 182, 39 грн та інфляційні втрати в розмірі 719, 90 грн.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Кам`янка Бузький комбікормовий завод (80400, Львівська обл., Кам`янка-Бузький р-н, місто Кам`янка-Бузька, вул. Шевченка, буд. 129а, ) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, ):

- 134 639, 91 грн заборгованості;

- 182, 39 грн 3% річних;

- 1 187, 13 грн інфляційних втрат;

- 715, 22 грн пені;

- 2 050, 87 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 11 травня 2021 року.

Суддя П.Т. Манюк