РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 м. КиївСправа № 910/3625/21

За позовом: товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ";

до: приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ";

про: стягнення 85.142,39 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" (далі - відповідач) про стягнення 85.142,39 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 85.142,39 грн., з яких: 79.992,32 грн. - сума страхового відшкодування, 2.704,40 грн. - пеня, 676,48 грн. - 3 % річних та 1.769,19 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3625/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

До господарського суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач зменшив суму заявлену до стягнення на 79.992,32 грн., тобто лише в частині суми страхового відшкодування.

Приписами пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Положеннями частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При цьому, в даному випадку, розгляд справи в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи здійснюється як без судового засідання так і без судових дебатів, а розгляд справи по суті розпочинається після спливу 30 денного строку, в розумінні приписів частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що заява про зменшення позовних вимог подана позивачем в межах встановленого процесуальним законом строку.

Таким чином, суд приймає до розгляду подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог до розгляду та здійснює подальший розгляд справи з урахуванням такого зменшення.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням передчасності поданого до суду позову та безпідставність заявлених до стягнення витрат на правову допомогу.

До господарського суду надійшла заява відповідача про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що відповідачем прийняте рішення про виплату страхового відшкодування після спливу встановленого законом строку, що свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як страховиком, та гр. ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 27.11.2019 № 209.19.2501182 (далі - Договір добровільного страхування).

Відповідно до предмету Договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме "КІА Sorento", із державним знаком НОМЕР_1 (далі - застрахований ТЗ).

03.05.2020 в с. Великі Гаї по вул. Галицька відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу "ВАЗ21063", із державним знаком НОМЕР_2 , яким керував гр. ОСОБА_2 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.06.2020 у справі № 607/7929/20 встановлено, що ДТП трапилося внаслідок порушень Правил подорожнього руху України водієм ОСОБА_2 у зв`язку з чим, вказану фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності.

Станом на момент виникнення ДТП, цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована відповідачем.

Внаслідок зазначеного вище ДТП застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження.

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля в результаті його пошкодження у вказаній вище ДТП визначено та виплачено позивачем в сумі 79.992,32 грн.

Приписами частини 1 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

В поданій до суду заяві, яка прийнята судом, позивач зменшив позовні вимоги на суму страхового відшкодування, відтак спір розглядається в частині решти вимог позивача, а саме: стягнення з відповідача 2.704,40 грн. - пені, 676,48 грн. - 3 % річних та 1.769,19 грн. - інфляційних втрат.

Приписами статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що строк виконання грошового зобов`язання страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті особі страхового відшкодування, яка має право на отримання такого відшкодування, становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.

Так позивач, звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування від 18.08.2020 № 4760/07-3.20.1145. Вказана заява отримана відповідачем 21.08.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Відтак граничний строк виконання зобов`язання відповідача для здійснення грошової виплати є 21.11.2020 (21.08.2020 + 90 днів).

Приписами п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки відповідач не виконав грошове зобов`язання у встановлений строк, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 2.704,40 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю, за розрахунком позивача, який перевірений та визнаний судом вірним.

Приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Статтею 979 ЦК встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням.

Cтаття 625 ЦК розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Відповідно до статті 509 ЦК зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК.

Згідно зі статтею 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 ЦК.

Такий правовий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01.06.2016 № 3-295гс16 за заявою приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 27.01.2016 у справі № 910/22034/15 за позовом приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" до приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" про стягнення суми.

Надані позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 676,48 грн. та інфляційних втрат в сумі 1.769,19 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача судом відхилені оскільки останнім пропущено 90 денний строк, встановлений приписами статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", приймаючи до уваги отримання заяви позивача про виплату страхового відшкодування від 18.08.2020 № 4760/07-3.20.1145 (21.08.2020).

Подані відповідачем копії електронного листування не можуть слугувати належними та допустимими доказами своєчасного реагування відповідача на вказану вище заяву позивача від 18.08.2020 № 4760/07-3.20.1145 в частині надання необхідного пакету документів.

Водночас, доданий відповідачем лист від 12.02.2021 № 04-361 направлений на адресу позивача з пропущенням вказаного вище 90 денного строку.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В матеріалах справи наявний договір про надання юридичних послуг та правової допомоги від 03.07.2020 № 03/07-ЮР, укладений між позивачем та адвокатом Шупляковою С.Б.

Також в матеріалах поданого до суду позову представником позивача визначений об`єм наданих останньому послуг з правової допомоги в сумі 8.000,00 грн.

Приписами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем, в поданій до суду заяві про зменшення розміру витрат на правничу допомогу зазначено про необґрунтованість заявленої до стягнення суми витрат позивача на правничу допомогу.

Приймаючи до уваги приписи статті 126 Господарського процесуального кодексу України та заперечення відповідача на заявлену позивачем до стягнення суму витрат на правову допомогу, суд вказує, що дана справа є справою незначної складеності в розумінні пунктів 1, 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що розмір заявлених представником позивача витрат на правову допомогу підлягає зменшенню до 2.000,00 грн., в розумінні пунктів 1, 4 частини 4, частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати відповідача на правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" (Україна, 04050, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГЕРЦЕНА, будинок 10, ідентифікаційний код: 24745673) на користь товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" (Україна, 01004, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 15/2, ідентифікаційний код: 36086124) пеню в сумі 2.704 (дві тисячі сімсот чотири) грн. 40 коп., 3 % річних в сумі 676 (шістсот сімдесят шість) грн. 48 коп., інфляційні втрати в сумі 1.769 (одна тисяча сімсот шістдесят дев`ять) грн. 19 коп., витрати на правову допомогу в сумі 2.000 (дві тисячі) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя С.В. Балац