ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2021 р. Справа № 910/16690/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Євсікова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2021 (суддя Бондарчук В.В)

у справі № 910/16690/20 Господарського суду міста Києва

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

до 1) Фізичної особи-підприємця Бабенка Володимира Миколайовича;

2) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 90 079,57 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. 26.10.2020 Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі - УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Бабенка Володимира Миколайовича (далі - ФОП Бабенко В.М., відповідач 1) і Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - НАСК "Оранта", відповідач 2) про стягнення 90 079,57 грн страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач (страховик) виплатив потерпілій особі (страхувальнику) 154 673,30 грн страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-57К- від 15.12.2018. Оскільки шкоду, розмір якої виплатив позивач, страхувальнику завдано особою, роботодавцем якої є відповідач 1, цивільно-правову відповідальність якого застраховано відповідачем 2, позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду, зокрема, до власника автомобіля "DAF XF 95.430" (відповідач 1) і НАСК "Оранта" як страховика. Однак, відповідач 2 здійснив страхове відшкодування у розмірі 64 593,73 грн, тому позивач звернувся до суду з позовом до обох відповідачів.

Узагальнені заперечення відповідача

3. Відповідач 2 у відзиві позовні вимоги не визнав, пославшись на те, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "SCANIA R420" з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, які підлягають заміні, та з урахуванням франшизи (510,00 грн) складає 64 593,73 грн (65 103,73 грн - 510,00 грн), тому саме цю суму НАСК "Оранта" сплатила позивачу, як страхове відшкодування.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

4. Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2021 у справі № 910/16690/20 у задоволенні позову УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" відмовлено.

5. Місцевий господарський суд виходив з того, що позивач виплатив страхове відшкодування за ремонт застрахованого автомобіля, тому у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку до НАСК "Оранта" - страховика забезпеченого транспортного засобу.

6. Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема, вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29); страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (п. 12.1 ст. 12).

7. Зважаючи на те, що відповідач 2 надав суду звіт з визначення вартості відновлювального ремонту зі зносом або без зносу № АА 5260 КР-1, виконаний фахівцем експертно-розрахункового управління, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля "SCANIA R420" з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 65 103,73 грн, а також із врахуванням франшизи у розмірі 510,00 грнгггггГГгрн, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог до НАСК "Оранта".

8. На підставі ст.ст. 993, 1172, 1187, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" суд першої інстанції зазначив, що коли потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

9. Місцевий господарський суд, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 910/7449/17, дійшов висновку, що позовні вимоги УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до власника забезпеченого транспортного засобу ФОП Бабенка В.М. є необґрунтованими, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження звернення з вимогою до ФОП Бабенка В.М. про здійснення страхового відшкодування у розмірі 90 079,57 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

10. Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2021 у справі № 910/16690/20, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

11. В обґрунтування апеляційної скарги УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" зазначає, що висновки, викладені в оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають встановленим обставинам справи, а також суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

12. Зокрема, УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" вважає, що висновок суду першої інстанції (з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 910/7449/17) про відмову у позові в частині вимог до ФОП Бабенка В.М. у зв`язку з відсутністю доказів звернення з вимогою до останнього про здійснення страхового відшкодування у розмірі 90 079,57 грн не відповідає п. 2.1 ст. 2, п. 37.1.4 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки відповідач 1 не є страховиком у розумінні наведеного Закону, тому строки на звернення до нього з вимогою про відшкодування шкоди обмежені загальним строком позовної давності, а не річним строком, передбаченим ст. 37 Закону.

13. Доказів звернення до ФОП Бабенка В.М. із вимогою про відшкодування страхової виплати УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" надати суду не може, оскільки таку вимогу надсилало простою кореспонденцією, однак відповідно до ст. 124 Конституції України позивач скористався своїм правом на звернення безпосередньо до суду за захистом свого порушеного права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

14. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 справа № 910/16690/20 передана колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий, Владимиренко С.В., Євсіков О.О.

15. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 апеляційну скаргу УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2021 у справі № 910/16690/20 залишено без руху.

16. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; ухвалено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 31.03.2021.

Позиції учасників справи

17. НАСК "Оранта" у відзиві на апеляційну скаргу вимоги апеляційної скарги не визнає, просить апеляційну скаргу в частині позовних вимог до відповідача 2 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2021 у справі № 910/16690/20 - без змін.

18. ФОП Бабенко В.М. не скористався своїм правом, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

19. 15.12.2018 УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" і Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Логістик" (далі - ТОВ "Транс-Логістик") уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-57К-, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами відповідно до переліку та умов, зазначених у додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору, зокрема, автомобіля "SCANIA R420LA4X2HLA" - реєстраційний номер НОМЕР_1 .

20. Строк дії договору: з 16.12.2018 по 15.12.2019.

21. 29.12.2018 близько 06 год. 00 хв. у м. Черкаси по вул. Чигиринська, 60 на території заводу "Богдан" ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "DAF XF 95.430" - реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом "CHEREAU С 382 DR" - реєстраційний номер НОМЕР_3 та рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль "SCANIA R420LA4X2HLA" - реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом "SCHMITZ ScS24" - реєстраційний номер НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

22. Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.03.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

23. Згідно із вказаною постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 на час ДТП працював водієм у ФОП "Бабенко".

24. ТОВ "Транс-Логістик" пред`явило позивачу рахунок на оплату № АРМ-41623 від 03.01.2019 та надало акт виконаних робіт № ТЛ00041623 від 27.01.2019, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "SCANIA R420LA4X2HLA" - реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 160 073,30 грн.

25. 11.05.2019 позивач склав страховий акт № 10, згідно з яким сума страхового відшкодування становить 154 673,30 грн (160 073,30 грн вартість відновлювального ремонту - 5 400,00 грн франшизи).

26. На підставі зазначеного страхового акта позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 154 673,30 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3Р038763 від 14.05.2019.

27. НАСК "Оранта", як страховик цивільно-правової відповідальності особи, яка керувала транспортним засобом "DAF XF 95.430" - реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснила виплату страхового відшкодування на користь УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" у розмірі 64 593,73 грн.

28. Згідно зі звітом з визначення вартості відновлювального ремонту зі зносом або без зносу № АА 5260 КР-1, виконаним фахівцем експертно-розрахункового управління ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонту автомобіля "SCANIA R420LA4X2HLA" - реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 65 103,73 грн.

29. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь решту сплаченого ним страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля "SCANIA R420LA4X2HLA" - реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 90 079,57 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

30. Спір у справі стосується стягнення з відповідачів 90 079,57 грн різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), сплаченою позивачем потерпілій особі.

31. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

32. Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

33. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

34. За змістом ч. 2 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

35. Абзацом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

36. Частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

37. Згідно зі ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

38. За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

39. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

40. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

41. З огляду на зазначені положення ЦК України, факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

42. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

43. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

44. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоду, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

45. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

46. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

47. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5).

48. Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

49. Відповідно до ст. 22.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

50. Відповідач 2, як страхувальник цивільно-правової відповідальності забезпеченого транспортного засобу, з вини водія якого відбулася ДТП, не погоджується з розміром страхового відшкодування, яке вимагає позивач, оскільки останній просить стягнути з нього вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розраховану без урахування зносу замінених деталей.

51. У Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 (далі - Методика).

52. Відповідно до пп.пп. 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

53. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 31.05.2017 року у справі № 758/10356/14-ц, постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 10.08.2018 у справі № 910/20638/17.

54. З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

55. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

56. Разом з тим, зазначені зобов`язання не взаємовиключні. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

57. Таким чином, у разі якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

58. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

59. Майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19, від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17.

60. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

61. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч. 1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

62. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

63. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

64. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

65. Отже особа, на яку покладено відповідальність за настання ДТП, має сплатити потерпілій особі різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

66. Таким чином, у разі звернення потерпілого до страховика винної особи у ДТП, страховик має виплатити потерпілому страхові відшкодування у розмірі ліміту страхових виплат, передбачених договором, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей.

Такий висновок відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15, постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 754/5626/19.

67. Суд апеляційної інстанції перевірив докази у справі, зокрема: - страховий акт № 10 від 11.05.2019, складений позивачем, згідно з яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "SCANIA R420LA4X2HLA" - реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 160 073,30 грн, франшиза 5 400,00 грн, відповідно, сума страхового відшкодування - 154 673,30 грн. У п.п. 20 та 21 вказаного акта, в яких зазначались вартість деталей, що замінюються з урахуванням та без урахування зносу деталей, що замінюються, наведено однакову вартість - 135 670,82 грн; - платіжне доручення № 3Р038763 від 14.05.2019, на підставі якого УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" сплатило ТОВ "Транс-Логістик" страхове відшкодування у розмірі 154 673,30 грн; - звіт з визначення вартості відновлювального ремонту зі зносом або без зносу № АА 5260 КР-1, виконаного фахівцем експертно-розрахункового управління Лисим А.М., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля "SCANIA R420LA4X2HLA" - реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 65 103,73 грн; а також правильність розрахунку вартості відновлювального ремонту зазначеного транспортного засобу з урахуванням зносу, і погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сплативши позивачу 64 593,73 грн (65 103,73 грн - 510,00 грн), відповідач 2 виконав свою частину зобов`язання щодо відшкодування страхової виплати за пошкодження автомобіля "SCANIA R420LA4X2HLA" - реєстраційний номер НОМЕР_1 .

68. На підставі викладеного, а також приписів ст.ст. 1187 та 1172 ЦК України, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідальним за решту відшкодування вартості страхового відшкодування у розмірі 90 079,57 грн є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець особи, винної у ДТП, тобто - відповідач 1 (ФОП Бабенко В.М.).

69. Втім, відмовляючи у позові в частині вимог до ФОП Бабенка В.М., суд першої інстанції зазначив, що: "позивачем не надано суду доказів на підтвердження звернення з вимогою до ФОП Бабенка В.М. про здійснення страхового відшкодування у розмірі 90 079,57 грн, а тому з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 910/7449/17, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про порушення права останнього відповідачем 1, внаслідок чого така вимога задоволенню також не підлягає".

70. Такий висновок суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, а висновок, викладений у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду, недоречно застосовувати при вирішенні спору у цій справі.

71. Так, у справі № 910/7449/17 Велика Палата Верховного Суду визначила, що закріплене в положеннях пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого збитку внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу на підставі договору добровільного майнового страхування.

72. Місцевий господарський суд у цій справі дійшов висновку про відмову у позові в частині вимог до відповідача 1 з огляду на те, що позивач не надав доказів звернення до ФОП Бабенка В.М. із вимогою про відшкодування страхової виплати, однак не врахував, що у пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено підстави, за наявності яких саме страховик має право відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування), а наведеною постановою Великої Палати Верховного Суду роз`яснено, що право страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування із зазначеної підстави не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

73. Отже, ні вказана норма Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ні висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 05.04.2018 у справі № 910/7449/17, не можуть застосовуватись при вирішенні питання стосовно строків звернення особи, яка виплатила потерпілій від ДТП особі страхову виплату, до особи, цивільна відповідальність якої за завдання шкоди третім особам забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

74. З огляду на те, що в особи, відповідальної за завдання потерпілому шкоди, виникає деліктне, а не договірне зобов`язання відшкодувати збитки, особі, яка відшкодувала вартість відновлювального ремонту, апеляційний господарський суд погоджується із доводами заявника апеляційної скарги про те, що строки на звернення з вимогою про відшкодування шкоди до власників транспортних засобів, забезпечених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обмежені загальним строком позовної давності, а не ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

75. Отже, позов про стягнення на користь позивача 90 079,57 грн страхового відшкодування має бути задоволений шляхом стягнення цих коштів з відповідача 1.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

76. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

77. Згідно з ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

78. Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що господарський суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про те, що позов у частині вимог до відповідача 1 не підлягає задоволенню.

79. Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині відмови у стягненні з ФОП Бабенка В.М. 90 079,57 грн страхового відшкодування з прийняттям у цій частині нового рішення про задоволення позову шляхом стягнення з вказаної суми з відповідача 1. У частині позовних вимог до відповідача 2 рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Судові витрати.

80. Згідно з ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

81. Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

82. На підставі викладеного, з відповідача 1 на користь позивача належить стягнути 2 102,00 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

83. За розгляд справи в суді апеляційної інстанції з відповідача 1 на користь позивача належить стягнути 3 153,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2021 у справі № 910/16690/20 в частині позовних вимог до Фізичної особи-підприємця Бабенка Володимира Миколайовича скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бабенка Володимира Миколайовича (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (, 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44) 90 079 (дев`яносто тисяч сімдесят дев`ять) грн 57 коп. виплаченого страхового відшкодування, 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2021 у справі № 910/16690/20 залишити без змін.

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бабенка Володимира Миколайовича (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (, 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44) 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 00 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

6. Видати накази.

7. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

8. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.05.2021.

(у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Владимиренко С.В. з 04.05.2021 по 15.05.2021 включно, судді Євсікова О.О. з 28.04.2021 по 14.05.2021 включно, повний текст постанови складено та підписано у перший робочий день після виходу суддів Владимиренко С.В., Євсікова О.О. з відпустки - 17.05.2021)

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

О.О. Євсіков