ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3445/20

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агронова», Кіровоградська область, м. Кропивницький

до Приватного підприємства приватна науково-виробнича фірма «Юніс», Київська область, Сквирський район, с. Великі Єрчики

про стягнення заборгованості

представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Агронова» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою №111 від 26.11.2020 року (вх. №3491/20 від 30.11.2020 року) до Приватного підприємства приватна науково-виробнича фірма «Юніс» (далі відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки №КВ-5/20-Д від 29.11.2019 року (далі Договір 1) та №КВ-5/20-Є від 26.02.2020 року (далі Договір 2) у розмірі 2112620,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договорами поставки №КВ-5/20-Д від 29.11.2019 року та №КВ-5/20-Є від 26.02.2020 року щодо оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою суду від 18.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/3445/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.02.2021 року.

До суду від позивача надійшов лист з додатками №128 від 30.12.2020 (вх. №50/21 від 04.01.2021) про надання для огляду оригіналів всіх доданих до позовної заяви документів та заява №129 від 30.12.2020 (вх. №51/21 від 04.01.2021) про розгляд справи без участі представника позивача.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №14/01/21-1 від 14.01.2021 (вх. 1104/21 від 18.01.2021), в якому відповідач не заперечує проти стягнення основного боргу у сумі 1681496,20 грн. та заперечує проти стягнення штрафних санкцій.

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив №9 від 19.01.2021 (вх. №1546/21 від 22.01.2021).

До суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н б/д (вх. №2968/21 від 08.02.2021).

До суду від позивача надійшли пояснення на заперечення №17 від 09.02.2021 (вх. №3433/21 від 12.02.2021).

До суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 15.02.2021 (вх. №3568/21 від 18.02.2021) про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів та відкладення судового засідання.

Ухвалою суду від 16.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/3445/20 на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 23.03.2021.

До суду від позивача надійшла заява №18 від 17.02.2021 (вх. №4184/21 від 22.02.2021) про проведення судового засідання без участі представника позивача.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 23.03.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 23.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі №911/3445/20 та призначено розгляд справи по суті на 27.04.2021 року.

До суду від позивача надійшло клопотання №56 від 06.04.2021 року (вх. №8499/21 від 09.04.2021 року) про розгляд справи без участі його представника, при цьому, позовні вимоги позивач підтримує та просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 27.04.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що відповідач належним чином та завчасно повідомлявся про розгляд справи, а також керуючись ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов`язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ АГРОНОВА (за договором - постачальник) та Приватним підприємством приватною науково-виробничою фірмою ЮНІС (за договором - покупець) 29.11.2019 року укладено Договір поставки №КВ-5/20-Д (далі Договір 1), згідно умов п.п. 1.1, 1.2 якого, цей Договір розроблено у відповідності до чинного законодавства України, за цим Договором в терміни, визначені Договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах Договору. Найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, загальна вартість товару, термін та умови оплати, а також інші умови будуть визначені в Специфікаціях - додатках до Договору, які є невід`ємними частинами Договору. За даним Договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу. Асортимент, кількість та ціна якої визначаються Специфікаціями та/або накладними та/або рахунками-фактури, що є невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.1. Договору 1).

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 Договору 1, ціна товару, що поставляється за цим Договором, вказується у Специфікаціях в національній валюті України і визначається еквівалент у доларах США. Загальна сума Договору визначається сукупністю Специфікацій та/або накладних та/або рахунків-фактур, що зазначені в п. 2.1 Договору, та які є невід`ємною частиною даного Договору. У випадку розбіжностей даних у Специфікаціях щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною Договору та підписується з боку покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару).

Оплата товару здійснюється на умовах 100 % попередньої оплати у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, якщо інші умови не зазначені в Специфікації (ях) та/або інших додаткових угодах до даного Договору. Також оплата може здійснюватися шляхом передачі постачальнику простих векселів з урахуванням умов зазначених в пункті 3.5. даного Договору. Товар, що був переданий Покупцю в межах цього Договору тільки згідно накладних (без укладення Специфікації(й) та/або інших додаткових угод до даного Договору), має бути ним оплачений не пізніше 10 календарних днів з моменту його отримання за відповідною накладною (п.п. 3.2, 3.6 Договору 1).

Згідно п.п. 4.1, 4.3 Договору 1, товар за умовами даного Договору поставляється окремими партіями на підставі погоджених сторонами Специфікацій. Специфікація вважається погодженою сторонами з моменту направлення постачальником покупцеві рахунку на оплату товару. У випадку, якщо документально визначити узгодження сторонами неможливо, або важко, це може підтверджуватися діями сторін, такими як відвантаження, приймання або оплата товару. Поставка товару, що є предметом цього Договору, здійснюється силами Постачальника та за його рахунок в межах України (умови у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року), якщо інше не зазначено в Специфікаціями до даного Договору.

Пунктом 4.4. Договору 1 визначено, що сторони при поставці чергової партії товару зобов`язані керуватися положеннями дійсного Договору. При цьому поставка кожної окремої партії товару оформляється сторонами Специфікаціями та/або рахунком на оплату товару, що виписує постачальник покупцеві; видатковою накладною, яка засвідчує факт передачі товару постачальником покупцеві.

Відповідно до п.п. 10.1, 10.2 Договору 1, Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 р., але продовжує залишатись чинним і повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Якщо жодна із сторін не виявить письмово бажання його припинити то він вважається поновленим на один рік, починаючи з дат закінчення його дії./

Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ АГРОНОВА (за договором - постачальник) та Приватним підприємством приватною науково-виробничою фірмою ЮНІС (за договором - покупець) 26.02.2020 року укладено Договір поставки №КВ-5/20-Є (далі Договір 2), згідно умов п.п. 1.1, 1.2 якого, цей Договір розроблено у відповідності до чинного законодавства України, за цим Договором в терміни, визначені Договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах Договору. Найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, загальна вартість товару, термін та умови оплати, а також інші умови будуть визначені в Специфікаціях - додатках до Договору, які є невід`ємними частинами Договору.

За даним Договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу. Асортимент, кількість та ціна якої визначаються Специфікаціями та/або накладними та/або рахунками-фактури, що є невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.1. Договору 2).

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 Договору 2, ціна товару, що поставляється за цим Договором, вказується у Специфікаціях в національній валюті України і визначається еквівалент іноземній валюті вказаній у Специфікації (ях). Загальна сума Договору визначається сукупністю Специфікацій та/або накладних та/або рахунків-фактур, що зазначені в п. 2.1 Договору, та які є невід`ємною частиною даного Договору. У випадку розбіжностей даних у Специфікаціях щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною Договору та підписується з боку покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару).

Оплата Товару здійснюється на умовах 100 % попередньої оплати у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, якщо інші умови не зазначені в Специфікації (ях) та/або інших додаткових угодах до даного Договору. Також оплата може здійснюватися шляхом передачі постачальнику простих векселів з урахуванням умов зазначених в пункті 3.5. даного Договору. Товар, що був переданий покупцю в межах цього Договору тільки згідно накладних (без укладення Специфікації(й) та/або інших додаткових угод до даного Договору), має бути ним оплачений не пізніше 10 календарних днів з моменту його отримання за відповідною накладною (п.п. 3.2, 3.6 Договору 2).

Згідно п.п. 4.1, 4.3, 4.4 Договору 2, товар за умовами даного Договору поставляється окремими партіями на підставі погоджених сторонами Специфікацій. Специфікація вважається погодженою сторонами з моменту направлення постачальником покупцеві рахунку на оплату товару. У випадку, якщо документально визначити узгодження сторонами неможливо, або важко, це може підтверджуватися діями сторін, такими як відвантаження, приймання або оплата товару. Постачальник зобов`язується здійснити поставку відповідної партії товару (за умови наявності замовленого товару на складі постачальника) в строки передбачені в Специфікації(ях) до Договору. Поставка товару, що є предметом цього Договору, здійснюється силами постачальника та за його рахунок в межах України (умови DAR /постачання в пункті призначення/ відповідно до Правил ІСС з використанням термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі «ІНКОТЕРМС 2010») якщо інше не зазначено в Специфікації(ях) до даного Договору.

Пунктом 4.4. Договору 2 визначено, що сторони при поставці чергової партії товару зобов`язані керуватися положеннями дійсного Договору. При цьому поставка кожної окремої партії товару оформляється сторонами Специфікаціями та/або рахунком на оплату товару, що виписує постачальник покупцеві; видатковою накладною, яка засвідчує факт передачі товару постачальником покупцеві.

Згідно п.п. 4.10, 4.11 Договору 2, підписання сторонами видаткових накладних в період дії даного Договору, засвідчує факт передачі разом з товаром усієї необхідної документації, що його стосується, в тому числі сертифікату якості, інструкції щодо використання та застосування даного товару. Перехід права власності здійснюється в момент передачі товару з одночасним прийманням по кількості і якості. Покупець зобов`язаний перевірити кількість товару, його вагу, комплектність, цілісність тари, пломб на ній (при їх наявності), а також відсутність ознак пошкодження або псування товару і у випадку їх виявлення негайно, до закінчення приймання, письмово про це заявити постачальнику. При відсутності такої заяви товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості.

Відповідно до п.п. 10.1, 10.2 Договору 2, Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 р., але продовжує залишатись чинним до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Якщо жодна із сторін не виявить письмово бажання його припинити, то він вважається поновленим на один рік, починаючи з дати закінчення його дії.

Як зазначив позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором 1 ним поставлено відповідачу товар на загальну суму 4233803,15 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками видатковими накладними від 29.11.2019 №АН000004117, від 29.11.2019 №АН000004118, від 11.03.2020 №АН000000350, від 16.03.2020 №АН000000523, від 01.04.2020 №АН000000943, від 01.04.2020 №АН000000945, від 01.04.2020 №АН000000953, від 07.04.2020 №АН000001136, від 07.04.2020 №АН000001137, від 24.04.2020 №АН000001668, від 24.04.2020 №АН000001667, від 24.04.2020 №АН000001666, від 24.04.2020 №АН000001738, від 12.05.2020 №АН000002211, від 12.05.2020 №АН000002212, від 15.05.2020 №АН000002351, від 21.05.2020 №АН000002587, від 21.05.2020 №АН000002588, від 01.06.2020 №АН000002883, від 01.06.2020 №АН000002884, від 05.06.2020 №АН000003029, від 09.06.2020 №АН000003065, від 09.06.2020 №АН000003068, від 15.06.2020 №АН000003252, від 16.06.2020 №АН000003323, від 17.06.2020 №АН000003365, від 26.06.2020 №АН000003673, від 03.09.2020 №АН000004900, від 18.09.2020 №АН000005325, від 30.09.2020 №АН000005531 та Специфікаціями, копії яких додано до матеріалів справи.

Також, на виконання своїх зобов`язань за Договором 2 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 31060,24 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками видатковими накладними від 24.04.2020 №АН000001669, від 01.04.2020 №АН000000954 та Специфікаціями, копії яких додано до матеріалів справи.

Всього за двома Договорами позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 4264863,39 грн.

Як зазначено позивачем, протягом березня-червня 2020 року, у зв`язку з невикористанням, відповідачем повернуто позивачу частину отриманого товару на суму 2038680,43 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи накладними на повернення. Крім того, на прохання відповідача, позивачем згідно платіжного доручення №6169 від 14.05.2020 року повернуто відповідачу кошти у сумі 23189,09 грн.

Враховуючи викладене, позивач зазначає, що ним належним чином виконано зобов`язання за Договорами та поставлено відповідачу замовлений ним товар. Однак, як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого товару виконав частково сплативши 567875,85 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями платіжних доручень.

Таким чином, за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 1681496,20 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає наявну заборгованість за Договорами у розмірі 1681496,20 грн. При цьому, заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що він звертався до позивача з листом від 09.10.2020 року №09/10/20-2, в якому повідомив про можливість часткового виконання зобов`язань за Договором 1, у зв`язку із низьким урожаєм кукурудзи та настанням форс-мажорних обставин через виняткові погодні умови (високі температури повітря, ґрунтова засуха, суховії), що підтверджується висновком, виданим Київською обласною (регіональною) торгово-промисловою палатою від 01.10.2020 №149/1/03.23 щодо унеможливлення виконання умов Договору поставки від 19.11.2019 №КВ-5/20-Д в установлений термін, листом Українського гідрометеорологічного центру від 07.09.2020 №01-18/1026, протоколом засідання постійної комісії Сквирської районної державної адміністрації з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 08.09.2020 №34. У зв`язку з викладеним, відповідач просив позивача змінити або розірвати за згодою сторін Договір від 19.11.2019 року №КВ-5/20-Д, у зв`язку з настанням істотної зміни обставин, які впливають на виконання ним зобов`язань за договором і які сторони не могли передбачити при його укладенні з посиланням на ст. 652 ЦК України. Так, у вказаному листі відповідач виступив з пропозицією укладення додаткової угоди, яка передбачає порядок виконання, звільнення від зобов`язань чи їх відстрочення, вирішення питання щодо розірвання договору, здійснення взаєморозрахунків тощо. Однак, зі слів відповідача, відповіді позивача на вказаний лист ним не отримано.

У зв`язку із підтвердженням відповідачем форс-мажорних обставин, відповідачем не визнаються позовні вимоги про стягнення пені, 36% річних та штрафу. Крім того, відповідач просить суд у разі задоволення позову зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені до 1000,00 грн., а також відстрочити виконання рішення суду до 01.12.2021 року.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що позивач здійснив поставку товару відповідачу на суму 1681496,20 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи видатковими накладними та Специфікаціями, а відповідач поставлений товар оплатив частково, доказів протилежного не надано.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стосовно посилань відповідача на наявність форс-мажорних обставин та застосування до правовідносин сторін ст.ст. 617, 652 ЦК України, суд зазначає наступне.

У відповідь на лист відповідача від 09.10.2020 року №09/10/20-2 позивачем надано відповідь №79 від 13.10.2020 року (докази надіслання додано до відповіді на відзив), в якій повідомлено відповідача про відсутність підстав для врахування висновку Київської обласної торгово-промислової палати та про відсутність умов для внесення змін у Договір 1.

В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також, торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Стаття 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначає, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Однак, відповідачем до матеріалів справи надано висновок Київської обласної торгово-промислової палати щодо унеможливлення виконання умов Договору поставки №КВ-5/20-Д від 29.11.2019 року у встановлений термін, в якому викладено окрему думку щодо неможливості виконання умов договору на підставі наданих заявником документів, який не є Сертифікатом про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) відповідно до ст.ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Також, відповідно до п. 4.2 Регламенту, засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 року №44(5) з доповненнями, ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за: умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України; умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України; умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України. Пунктом 8.4. Договору поставки №КВ-5/20-Д від 29.11.2019 року передбачено, що належним та відповідно достатнім доказом наявності обставин непереборної сили та їх тривалості має бути оригінал довідки, що видається Торгово-промисловою палатою України.

Посилання відповідача на факт існування обставини несприятливих погодних умов не є форс-мажорною обставиною. При цьому, саме лише посилання відповідача на несприятливі погодні умови, що спричинили низький врожай кукурудзи не є безумовною підставою настання форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах щодо поставки продукції, оскільки, відповідач має обґрунтувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставиною непереборної сили та неможливістю виконання своїх зобов`язань за договором.

Всі інші докази, додані відповідачем до відзиву, на думку суду, не є належними та допустимими доказами на підтвердження обставин неможливості виконання умов Договорів.

Оскільки, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар у сумі 1681496,20 грн. станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та визнаний відповідачем, факт поставки позивачем товару відповідачу документально підтверджено, отримання відповідачем товару не спростовано, тому, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 1681496,20 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, крім основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 23319,17 грн., нараховану на заборгованість відповідача за Договором поставки №КВ-5/20-Д від 29.11.2019 року у розмірі 1654034,04 грн. за період з 15.10.2020 по 26.11.2020, 36% річних у розмірі 69957,50 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за Договором поставки №КВ-5/20-Д від 29.11.2019 року у розмірі 1654034,04 грн. за період з 15.10.2020 по 26.11.2020, штраф у розмірі 20% від суми несплаченого боргу у розмірі 330806,81 грн. згідно п. 5.1.1 Договору поставки №КВ-5/20-Д від 29.11.2019 року; пеню у розмірі 387,17 грн., нараховану на заборгованість відповідача за Договором поставки №КВ-5/20-Є від 26.02.220 року у розмірі 27462,16 грн. за період з 15.10.2020 по 26.11.2020, 36% річних у розмірі 1161,51 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за Договором поставки №КВ-5/20-Є від 26.02.2020 року у розмірі 27462,16 грн. за період з 15.10.2020 по 26.11.2020, штраф у розмірі 20% від суми несплаченого боргу у розмірі 5492,43 грн. згідно п. 5.1.1 Договору поставки №КВ-5/20-Є від 26.02.2020 року, згідно виконаного ним розрахунку.

Щодо вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Згідно п. 5.1. Договору 1 та Договору 2, за порушення умов даних Договорів винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням даного Договору. Крім відповідальності, встановленої п. 5.1. даних договорів покупець: за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення, а також, додатково сплачує штраф у розмірі 20% (двадцять) процентів від суми несплаченого боргу; за відмову від отримання замовленого товару або в разі необґрунтованого повернення товару, яким є ЗЗР, Мінеральні добрива або Мікродобрива, сплачує штрафні санкції в розмірі 10% (десяти) процентів вартості не отриманого або повернутого товару; за відмову від отримання замовленого товару або в разі необґрунтованого повернення товару, яким є насіння, сплачує штрафні санкції в розмірі 100% (сто) процентів вартості товару від отримання якого покупець відмовився або повернутого товару.

Пунктами 3.2 та 3.6. Договорів визначено, що оплата товару здійснюється на умовах 100% попередньої оплати у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, якщо інші умови не зазначені в Специфікації (ях) та/або інших додаткових угодах до даного Договору. Також оплата може здійснюватися шляхом передачі постачальнику простих векселів з урахуванням умов зазначених в пункті 3.5. даного Договору. Товар, що був переданий Покупцю в межах цього Договору тільки згідно накладних (без укладення Специфікації(й) та/або інших додаткових угод до даного Договору), має бути ним оплачений не пізніше 10 календарних днів з моменту його отримання за відповідною накладною.

До матеріалів справи долучено видаткові накладні та Специфікації з різними строками оплати товару.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту ст. 232 ГК України, ст. 253 ЦК України та умов Договору, нарахування пені має тривати протягом шести місяців, перебіг яких починається з наступного дня після визначеної в Специфікаціях дати або наступного дня після спливу 10 денного строку, якщо товар поставлено на підставі видаткових накладних, коли зобов`язання покупця оплатити товар за кожною окремою накладною або Специфікацією мало бути виконано.

Таким чином, розрахунок пені має бути здійснено окремо за кожною видатковою накладною або Специфікацією (в залежності від того, яким чином поставлявся товар), за якою обліковується заборгованість, з дотриманням приписів ст. 253 ЦК України (щодо визначення дати, з якої відповідач вважається таким, що прострочив оплату товару) та приписів ч. 6 ст. 232 ГК України (щодо обмеження строку нарахування пені шістьма місяцями від дня, коли зобов`язання мало бути виконано).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені судом встановлено, що позивач здійснив нарахування пені враховуючи найбільший остаточний строк розрахунку за Договорами (до 15.10.2020 року), зазначений у Специфікаціях. Пеня нарахована на загальну суму боргу за всіма неоплаченими видатковими накладними та Специфікаціями, що виписувались протягом кількох місяців поспіль, за вирахуванням загальної суми оплат за договорами, часткового повернення відповідачем товару, а також повернення позивачем відповідачу коштів на вимогу останнього, внаслідок чого позивач невірно визначив як період нарахування пені, так і її розмір.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності; основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність.

Згідно ст. 7 ГПК України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу (ст. 13 ГПК України).

Частиною 1 ст.14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду.

Згідно ч. 1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права та відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Розрахунок позовних вимог є невід`ємною частиною позову, а отже, суд має лише перевірити здійснений позивачем розрахунок, але в жодному разі не самостійно зробити його заново за результатами аналізу наданого позивачем пакету документів.

На підставі викладеного суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги про стягнення 23706,34 грн. пені, порядок нарахування і розмір якої позивач не довів.

Після здійснення належного розрахунку пені позивач не позбавлений права звернутися до суду з окремим відповідним позовом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 5.8. Договорів, в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару та невиконання зобов`язань, передбачених розділом 3 цього договору покупець, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості 36% річних, якщо інший розмір річних не встановлено відповідною Специфікацією та/або додатковою(ими) угодою(ами) до Договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Таким чином, є правомірним нарахування позивачем за період прострочення оплати відповідачем вартості поставленого товару процентів річних у розмірі 36%.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 36% річних у розмірі 71119,01 грн., судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним, обґрунтованим, а тому, вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, п. 5.1.1 Договорів передбачено, що покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує штраф у розмірі 20% від суми несплаченого боргу.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №904/5770/18, від 27.09.2019 у справі №923/760/16.

Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 336299,24 грн. штрафу, передбаченого п. 5.1.1. Договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розглянувши заявлені відповідачем у відзиві на позов клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 1000,00 грн. та про відстрочення виконання рішення суду до 01.12.2021 року, суд не вбачає підстав для задоволення зазначених клопотань з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 233 ГК України, відповідно до якої у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зменшення суми пені є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 910/2158/17.

При цьому, відповідач у відзиві не наводить доводів та не зазначає підстав для зменшення пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися виконання зобов`язань між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Суд зазначає, що зобов`язання з оплати товару за Договорами 1 та 2 покладались саме на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Підписавши договори поставки, відповідач був обізнаний про існуючий порядок розрахунків та правові наслідки порушення строків розрахунку.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Наявність підстав для відстрочки виконання рішення обґрунтоване тим, що відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі.

У задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду до 01.12.2021 року суд відмовляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 238 ГПК України, суд у разі необхідності, у резолютивній частині рішення вказує про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно ст. 239 ГПК України, суд який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 ст. 331 ГПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зі змісту ст. 331 ГПК України вбачається, що відстрочення є правом, а не обов`язком суду, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, слід враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування. Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Проте, наведена відповідачем підстава для відстрочення виконання судового рішення (тяжке фінансове становище) не є тими виключними обставинами, які давали б можливість для розстрочення виконання судового рішення, оскільки, такий незадовільний майновий стан відповідача утворився, зокрема, внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об`єктивних, незалежних від нього обставин. При цьому, відповідачем належних та допустимих доказів в обґрунтування заявленого клопотання про відстрочення та підтвердження обставин наявності тяжкого фінансового становища взагалі не надано, відповідач лише обмежився зазначенням вказаних обставин у відзиві.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 617 ЦК України, відсутність коштів у боржника не вважається випадком, який звільняє останнього від відповідальності за порушення ним зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними та допустимим доказами наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення, у зв`язку із чим його заява про відстрочення виконання задоволенню не підлягає.

Усі інші твердження та заперечення відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010).

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АГРОНОВА» (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, буд. 35, ) до Приватного підприємства приватної науково-виробничої фірми «ЮНІС» (09024, Київська область, Сквирський район, с. Великі Єрчики, вул. Коноплястого, буд. 7, ) про стягнення 2112620,79 грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства приватної науково-виробничої фірми «ЮНІС» (09024, Київська область, Сквирський район, с. Великі Єрчики, вул. Коноплястого, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АГРОНОВА» (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, буд. 35, код ЄДРПОУ 42286 (один мільйон шістсот вісімдесят одну тисячу чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. основного боргу, 71119 (сімдесят одну тисячу сто дев`ятнадцять) грн. 01 коп. 36% річних, 336299 (триста тридцять шість тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн. 24 коп. штрафу та 31333 (тридцять одну тисячу триста тридцять три) грн. 17 коп. витрат зі сплати судового збору.

3.В частині стягнення 23706,34 грн. пені відмовити.

4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 07.05.2021 року.

Суддя Д.Г. Заєць