РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.04.2021Справа № 910/424/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ";

до Антимонопольного комітету України;

про визнання недійсним рішення.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Левченко О.В., довіреність № б/н від 04.12.20;

Від відповідача: Кондрашова А.О., довіреність № уповноважена особа.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України, в якому просить визнати недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 682-р від 05.11.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем при прийнятті рішення № 682-р від 05.11.2020 року неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, не доведено обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, неправильно застосовано норми матеріального права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року відкрито провадження у справі № 910/424/21 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 09.02.2021.

У підготовчому засіданні 09.02.2021 представники сторін проти закриття підготовчого засідання та переходу до розгляду справи по суті не заперечували, а тому ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу № 910/424/21 до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 09.03.2021 оголошено перерву в слуханні справи до 06.04.2021 р.

У судовому засіданні 06.04.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.04.2021 проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

Рішенням Антимонопольного комітету України від 05.11.2020 р. № 682-р «Про результати розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» вчинило порушення, передбачене пунктом 12 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді набуття контролю над товариством з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза вітрів» (м. Дніпро, ідентифікаційний код юридичної особи 32657656) шляхом призначення фізичної особи - громадянина України ОСОБА_1 на посаду заступника генерального директора - фінансового директора за сумісництвом, який вже обіймав посаду виконуючого обов`язки генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ», без отримання відповідного дозволу органів Антимонопольного комітету України. За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» штраф у розмірі 255 000,00 грн.

У своїй позовній заяві позивач вказує, що рішення 682-р було прийнято без дотримання чинного законодавства України, при прийнятті рішення Антимонопольного комітету України № 682-р відповідачем було неповно з`ясовано обставини справи, тому висновки, викладені в зазначеному рішенні є передчасними та такими, що не підтверджуються зібраними у справі доказами.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що в матеріалах справи наведені докази та встановленні факти порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, а тому прийняте Рішення відповідає вимогам чинного законодавства.

Правовідносини, пов`язані з обмеженням монополізму та захистом суб`єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення) листом від 16.11.2018 № 54-02/1726 повідомило Комітет, що в ході здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції суб`єктами господарювання на ринку послуг з наземного обслуговування повітряних суден та пасажирів, послуг оброблення вантажів і термінального обслуговування в аеропорті м. Дніпро отримано інформацію від ТОВ «МА «Дніпропетровськ» і ТОВ «АК «Роза вітрів», що може свідчити про наявність ознак здійснення концентрації без отримання відповідного дозволу органів Комітету, наявність якого необхідна, а саме, обіймання керівної посади однією й тією ж самою особою у двох товариствах.

Дорученням Голови Комітету від 18.12.2018 № 13-01/1185 Відділенням розпочато дослідження питання щодо дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час призначення ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) на посади в. о. генерального директора ТОВ «МА «Дніпропетровськ» та заступника генерального директора - фінансового директора ТОВ «АК «Роза вітрів».

Відділення листом від 22.05.2019 № 54-02/1046 повідомило Комітет, що 01.06.2017 ОСОБА_1 призначено на посаду заступника генерального директора - фінансового директора ТОВ «АК «Роза вітрів» за сумісництвом (згідно з наказом від 31.05.2017 № 101п/к), на якій він перебував до 16.04.2018 (наказ про звільнення від 16.04.2018 № 33 з/к). При цьому ОСОБА_1 вже обіймав посаду виконуючого обов`язки генерального директора в ТОВ «МА «Дніпропетровськ» (наказ від 24.11.2015 № 253/Л).

Стаття 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначає різні форми контролю, як завдяки праву володіння чи користування всіма активами чи їх значною частиною так і завдяки заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб`єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб`єктах господарювання. Вирішальний вплив на господарську діяльність певного суб`єкта господарювання не обмежується лише правом на володіння його активами і наявність різного складу учасників в ТОВ «МА «Дніпропетровськ» та в ТОВ «АК «Роза вітрів» не свідчить про відсутність впливу ТОВ «МА «Дніпропетровськ» на господарську діяльність ТОВ «АК «Роза вітрів» в інший спосіб, зокрема завдяки суміщенню керівних посад.

Так, згідно зі статутними документами ТОВ «АК «Роза вітрів» виконавчим органом товариства є генеральний директор, тобто заступник генерального директора є заступником керівника виконавчого органу.

Разом із цим, згідно з п.п. 8.39, 8.41, 8.43 розділу 8 Статуту ТОВ «АК «Роза вітрів», заступник генерального директора - фінансовий директор товариства має повноваження: 1) розпоряджатися поточними та іншими рахунками товариства без довіреностей в межах своєї компетенції; 2) видавати довіреності на представництво інтересів та вчинення юридичних дій від імені товариства в межах своєї компетенції; 3) укладати правочини від імені товариства; 4) обов`язковому узгодженню із заступником генерального директора - фінансовим директором підлягають будь-які платежі, які здійснює товариство. Без наявності підпису заступника генерального директора - фінансового директора не може бути здійснено жодного платежу від імені товариства; 5) у разі звільнення генерального директора або тимчасового усунення генерального директора від виконання обов`язків його функції виконує заступник генерального директора - фінансовий директор.

Суд погоджується з висновками відповідача, що заступник генерального директора - фінансовий директор ТОВ «АК «Роза вітрів» може здійснювати вирішальний вплив на господарську діяльність товариства.

Отже, призначення Діденка О.В. на посаду заступника генерального директора - фінансового директора за сумісництвом ТОВ «АК «Роза вітрів», який вже обіймав посаду виконуючого обов`язки генерального директора ТОВ «МА «Дніпропетровськ», забезпечило ТОВ «МА «Дніпропетровськ» набуття контролю над ТОВ «АК «Роза вітрів».

При цьому, набуття контролю, зокрема шляхом призначення або обрання на посаду керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб`єкта господарювання особи, яка вже обіймає одну чи кілька з перелічених посад в інших суб`єктах господарювання, або створення ситуації, при якій більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів двох чи більше суб`єктів господарювання обіймають одні й ті самі особи є окремим видом концентрації і випадках передбачених статтею 24 потребує отримання дозволу органів Комітету.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції» концентрацією визнається набуття контролю шляхом призначення або обрання на посаду керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб`єкта господарювання особи, яка вже обіймає одну чи кілька з перелічених посад в інших суб`єктах господарювання, або створення ситуації, при якій більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів двох чи більше суб`єктів господарювання обіймають одні й ті самі особи.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону концентрація може бути здійснена лише за умови попереднього одержання дозволу Антимонопольного комітету України чи адміністративної колегії Антимонопольного комітету України у випадках, передбачених частиною другою статті 22 цього Закону та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону підстава для надання дозволу на концентрацію суб`єктів господарювання є у разі, якщо вона не призводить до монополізації чи суттєвого обмеження конкуренції на всьому ринку чи в значній його частині

Відповідно до статті 26 Закону отримання дозволу на концентрацію здійснюється за заявою відповідного суб`єкта господарювання.

Перелік документів, тому числі щодо видів діяльності учасників концентрації та їх стан на відповідних ринках, які подаються до Комітету із відповідної заявою про надання дозволу на концентрацію, визначений Положенням про порядок подання та розгляду заяв про попереднє отримання дозволу Антимонопольного комітету України на концентрацію суб`єктів господарювання, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 лютого 2002 року № 33-р, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 березня 2002 року за № 284/6572 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 21.06.2016 № 14-рп).

Тобто, Комітет надає дозвіл на здійснення концентрації суб`єктів господарювання у разі, якщо така концентрація не призводить до монополізації чи суттєвого обмеження конкуренції на товарних ринках за результатами розгляду заяви відповідного суб`єкта господарювання.

Відповідно до частини 5 статті 24 Закону концентрація, яка потребує дозволу відповідно до частини першої цієї статті, забороняється до надання дозволу на її здійснення. До надання такого дозволу учасники концентрації зобов`язані утримуватися від дій, які можуть призвести до обмеження конкуренції та неможливості відновлення початкового стану.

Заява ТОВ «МА «Дніпропетровськ» і ТОВ «АК «Роза вітрів» про надання дозволу на концентрацію шляхом призначення ОСОБА_1 на посаду заступника генерального директора - фінансового директора ТОВ «АК «Роза вітрів», який вже обіймав посаду виконуючого обов`язки генерального директора ТОВ «МА «Дніпропетровськ», до Комітету не подавалася.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновками Антимонопольного комітету України, що дії позивача є порушенням, передбаченим пунктом 12 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді набуття контролю над ТОВ «АК «Роза вітрів» шляхом призначення фізичної особи - громадянина України ОСОБА_1 на посаду заступника генерального директора - фінансового директора за сумісництвом, який вже обіймав посаду виконуючого обов`язки генерального директора ТОВ «МА «Дніпропетровськ», без отримання відповідного дозволу органів Антимонопольного комітету України, наявність якого необхідна.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку, що при прийнятті Рішення № 682-р Комітет діяв у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у Рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими.

За наведених обставин, з огляду на недоведення позивачем викладених у позові обставин, позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача з огляду на відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.04.2021.

Суддя О.В. Мандриченко