ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 травня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/253/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

розглянувши заяву (вх.№293 від 27.04.2021) Фізичної особи-підприємця Задорожньої Наталії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ; адреса для листування, вказана у заяві - проспект Московський, 52, 4 поверх, м. Харків, 61001)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника - Фізичної особи-підприємця Глігана Ярослава Васильовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ): 40695,57 грн основного боргу, 5212,72 грн пені, 18699,14 грн штрафу, 1796,90 грн 3% річних, 3527,47 грн інфляційних втрат, а також відшкодування сплаченого судового збору в сумі 227,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Тернопільської області надійшла заява (вх.№293 від 27.04.2021) Фізичної особи-підприємця Задорожньої Наталії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), направлена суду згідно відмітки відділення Укрпошти на конверті 23.04.2021, про видачу судового наказу щодо стягнення з боржника - Фізичної особи-підприємця Глігана Ярослава Васильовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ):

- 40695,57 грн основного боргу, що виник у зв`язку із неналежним виконанням боржником Договору поставки №3-7 від 13.06.2016 в частині проведення своєчасної та повної оплати за поставлений товар згідно видаткових накладних №2987 від 16.12.2019 на суму 9902,00 грн та №2992 від 16.12.2019 на суму 64894,56 грн;

- 5212,72 грн пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості за видатковою накладною №2987 від 16.12.2019 та №2992 від 16.12.2019 за період з 15.02.2020 по 12.08.2020 (з урахуванням проведених боржником часткових оплат в погашення боргу);

- 18699,14 грн штрафу, нарахованого на підставі п.7.1. Договору поставки №3-7 від 13.06.2016 - в розмірі 25% від простроченої суми (9902,00 грн+64894,56 грн);

- 1796,90 грн 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за період з 15.02.2020 по 23.04.2021 (з урахуванням проведених боржником часткових оплат в погашення боргу);

- 3527,47 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 15.02.2020 по 23.04.2021 (з урахуванням проведених боржником часткових оплат в погашення боргу).

За результатами розгляду поданої заяви, заявлені вимоги про видачу судового наказу судом задоволено в частині стягнення з боржника 40695,57 грн основного боргу, 1796,90 грн 3% річних, 3527,47 грн інфляційних втрат, а також щодо відшкодування сплаченого судового збору в сумі 227,00 грн; видано відповідний судовий наказ від 05.05.2021, копію якого направлено боржнику.

При цьому, суд виходив з того, що інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання (аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 24.07.2018 у справі №903/125/18).

Дослідивши подану заяву в іншій частині - щодо вимог про стягнення з боржника пені та штрафу, суд приходить до висновку, що у цій частині заява про видачу судового наказу задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Частиною 1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

З аналізу вказаних норм закону слідує, що пеня та штраф за своєю правовою природою є не заборгованістю за договором, а видом штрафних санкцій, які сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов`язання.

Вимоги про сплату штрафу та пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань, хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань. Відтак вимоги про стягнення штрафу та пені не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Щодо тверджень заявника про те, що вимоги про стягнення неустойки також підлягають розгляду в порядку наказного провадження, посилаючись при цьому на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 24.07.2018 у справі №903/125/18, то такі, на переконання суду, не узгоджуються із висновками, викладеними у згаданій постанові.

Згідно з п.3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу (ч.3 ст.152 ГПК України).

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з боржника 5212,72 грн пені та 18699,14 грн штрафу на підставі п.3 ч.1 ст.152 ГПК України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч.2 ст.153 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 148, 151-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Задорожній Наталії Миколаївні ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника - Фізичної особи-підприємця Глігана Ярослава Васильовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) - 5212,72 грн пені та 18699,14 грн штрафу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (05.05.2021) та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст.ст.255-256 ГПК України.

Суддя С.Г. Стопник