номер провадження справи 17/3/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 Справа № 908/86/21

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсуна В.Л.

при секретарі судового засідання Шульгіній А.А.

розглянувши матеріали справи № 908/86/21

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "ТМ ФОРТІС", 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 156, офіс 132

до відповідача: державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", 71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133

про стягнення 1 128 247,83 грн.

В судовому засіданні присутні представники:

від позивача: Лохматов А.О., ордер серії ЗП № 103913 від 22.12.20

Кравцов А.В., ордер серії ЗП № 103924 від 08.02.21

від відповідача: Мариніч Н.В., довіреність від 02.09.19

СУТЬ СПОРУ:

11.01.21 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "ТМ ФОРТІС" (далі ТОВ "ТМ ФОРТІС") за вих. від 30.12.20 № 30-12/20-02 з вимогами до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (далі ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС") про стягнення заборгованості у розмірі 1 128 247,83 грн. за договором поставки продукції від 28.10.19 (12.11.19) № 522(7)19Ук/53-121-01-19-08747, а саме: 1 012 223,45 грн. основного боргу, 45 454,93 грн. 3 % річних та 70 569,45 грн. індексу інфляційних втрат.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.21, зазначену позовну заяву передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 16.01.21 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/86/21 за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 16.02.21.

08.02.21 до суду надійшла заява за вих. від 04.02.21 № 28-23/2684, в якій представник відповідача повідомляє суд про відсутність у відповідача листування між сторонами по справі № 908/86/21 по суті спору.

Також, 08.02.21 до суду надійшов відзив за вих. від 04.02.21 № 28-23/2693 на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

09.02.21 до суду надійшла заява за вих. від 05.02.21 № 28-23/2940, в якій представник відповідача надає суду докази надіслання копії відзиву на позовну заяву позивача.

16.02.21 до суду від представника позивача надійшли:

- клопотання за вих. від 15.02.21 № 15-02/21-02-1, в якому представник позивача просить суд зазначити в резолютивній частині рішення наступне: "Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нарахування 3 % річних на суму основного боргу з 30.12.20 до моменту остаточного виконання рішення суду. Нарахування 3 % річних необхідно здійснювати за наступною формулою: сума 3 % річних = С х 3 х Д/365/10,0 де: С - сума основного боргу, Д - кількість днів прострочення";

- відповідь за вих. від 15.02.21 № 15-02/21-02 на відзив відповідача, в якому надає свої пояснення по суті спору та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі;

- заяву за вих. від 16.02.21, в якій повідомляє суд, що позивачем додано все листування між сторонами до позовної заяви та відповіді на відзив.

В судовому засіданні 16.02.21 оголошувалась перерва до 09.03.21.

04.03.21 до суду надійшло клопотання за вих. від 03.03.21 № 3-03/21-02, в якому представник позивача просить суд долучити до матеріалів справи докази щодо суми понесених позивачем витрат на правову допомогу.

05.03.21 до суду надійшло заперечення за вих. від 03.03.21 № 28-23/5130 на відповідь на відзив, в якому представник відповідача надає свої пояснення по суті спору та просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні 09.03.21 судом прийнято до розгляду відзив за вих. від 04.02.21 № 28-23/2693 на позовну заяву, відповідь за вих. від 15.02.21 № 15-02/21-02 на відзив відповідача, а також заперечення відповідача за вих. від 03.03.21 № 28-23/5130 на відповідь на відзив.

Ухвалою від 09.03.21 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження у справі № 908/86/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.04.21.

23.03.21 до суду надійшло клопотання за вих. від 18.03.21 № 28-23/6434, в якому представник відповідача просить суд відмовити позивачу в задоволені вимог и про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн. та зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу АО «Лохматов і партнери», які підлягають розподілу між сторонами.

В судовому засіданні 06.04.21 судом оголошено перерву до 30.04.21.

В засіданні 30.04.21, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представникам сторін повідомлено про дату виготовлення рішення у повному обсязі.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою комплексу «Акорд».

Позивач, в особі уповноважених представників, в судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві за вих. від 30.12.20 № 30-12/20-02 та у відповіді за вих. від 15.02.21 № 15-02/21-02 на відзив. Просили суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 1 128 247,83 грн. за договором поставки продукції від 28.10.19 (12.11.19) № 522(7)19Ук/53-121-01-19-08747, а саме: 1 012 223,45 грн. основного боргу, 45 454,93 грн. 3 % річних та 70 569,45 грн. індексу інфляційних втрат.

Відповідач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві за вих. від 04.02.21 № 28-23/2693 та у запереченні за вих. від 03.03.21 № 28-23/5130. Просив суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін , суд

ВСТАНОВИВ:

28.10.19 (12.11.19) між товариством з обмеженою відповідальністю "ТМ ФОРТІС" (Постачальник) та державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" (Покупець) укладено договір поставки продукції № 522(7)19Ук/53-121-01-19-08747, за умовами якого (п. 1.1 договору, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 15.11.19 (27.11.19) Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і сплатити продукцію вказану в цьому пункті договору.

Строк поставки продукції: до 20.12.19 (п. 1.3. договору, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 15.11.19 (27.11.19).

Згідно із п. 3.1. договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 15.11.19 (27.11.19), загальна вартість продукції становить 2.287 040,00 грн., крім того ПДВ 20 % 457 408,00 грн., разом 2 744 448,00 грн.

Пунктом 3.2. договору сторони визначили, що розрахунок за поставлену продукцію здійснюється протягом 45 календарних днів з моменту поставки шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання від Продавця податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному раєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

У відповідності до п. 4.1 договору, поставка продукції відбувається відповідно до правил (ІНКОТЕРМС 2010) на умовах: DDP м. Енергодар.

Одержувач продукції - ЗВ ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом», м. Енергодар, вул. Промислова, 133, склади. Поставка продукції відбувається в строки згідно з п. 1.3 договору (п. 4.2 договору та п. 4.3. договору).

Згідно із п. 4.4 договору, Продукція, що поставляється, повинна супроводжуватись наступними документами:

а) видаткова накладна (3 шт.);

б) податкова накладна;

в) сертифікат якості, виданий підприємством-виробником оригінал або копія, завірена постачальником.

Відповідно до п. 4.6. договору, Постачальник зобов`язаний надати Покупцю податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією наказу МінфінуУкраїни № 1307 від 31.12.15, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на дві електронні адреси Покупця та протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною Постачальник надає Покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН.

Розділом 9. договору визначено, що всі спори, які можуть виникати з даного договору або з приводу договору, сторони вирішують шляхом переговорів (9.1). Досудовий порядок врегулювання спорів між сторонами є обов`язковим (9.2). Якщо сторони не дійдуть згоди при розгляді виниклого спору, спір передається на вирішення до відповідного господарського суду за місцем знаходження відповідача (9.3).

У відповідності до п. 11.1 договору, договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом року з моменту підписання.

ТОВ "ТМ ФОРТІС" направило відповідачу листа за вих. від 11.02.20 № 02/01 (який останній отримав 12.02.20, що підтверджується печаткою вхідної кореспонденції за № 3436 від 12.02.20), в якому зазначило, що станом на 24.01.20 ТОВ "ТМ ФОРТІС" здійснило постачання металопрокату на суму 2 734 005,00 грн. відповідно до мірної кількості в межах толерансу, передбаченого п. 1.4. договору. Також, просить останнього вважати договір виконаним.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази) суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт здійснення поставки товару підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових накладних на загальну суму 2 734 005,00 грн. з ПДВ, які знаходяться в матеріалах справи.

Сторонами в судових засіданнях під час розгляду цієї справи не заперечувався та не оспорювався факт того, що відповідачем прийнято товар на загальну суму 2 734 005,00 грн. з ПДВ без зауважень щодо кількості та якості поставленого товару.

Доказів зворотнього матеріали цієї справи не містять та сторонами суду не надано.

Як зазначалось вище у тексті цього рішення, за п. 3.2 договору, розрахунок за поставлену продукцію здійснюється протягом 45 календарних днів з моменту поставки шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання від Продавця податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному раєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Однак, відповідач свого обов`язку щодо повної сплати позивачу за поставлену продукцію обумовленого у договорі не виконав сплативши лише 1 721 781,55 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень, які долучені до матеріалів справи. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Проаналізувавши умови договору, у т.ч. його п. 4.6., суд дійшов висновку, що Постачальник зобов`язаний надати Покупцю податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією наказу МінфінуУкраїни № 1307 від 31.12.15, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на дві електронні адреси Покупця та протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною Постачальник надає Покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН.

Відповідно до абз. 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Зазначення у п. 3.2. договору про те, що оплата покупцем частини вартості товару в розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку, не змінює загального строку для оплати товару, встановленого в п. 3.2 договору, який обчислюється з моменту поставки товару та становить 45 календарних днів, оскільки згідно з п. 7.6. договору лише не надання постачальником покупцю електронної податкової накладної в термін визнаний ПК України надає право покупцю в односторонньому порядку зменшити ціну договору передбачену п.3.1 договору на суму ПДВ.

При цьому, судом враховано, що розділом 3 договору, яким визначено умови і порядок оплати, не передбачено обов`язку постачальника надсилати покупцю на його електронну адресу податкові накладні разом із електронною квитанцією про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН.

Як свідчать матеріали цієї справи, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, а саме поставив відповідачеві товар у загальній сумі 2 734 005,00 грн. (з урахуванням суми ПДВ) та відповідно до встановленого Податковим кодексом України порядку зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Разом з тим, відповідач (у строк визначений п. 3.2. договору) з позивачем не розрахувався, що свідчить про порушенням останнім своїх договірних зобов`язань.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що представником відповідача в судових засіданнях не заперечувався та не оспорювався факт того, що відповідачем прийнято товар на загальну суму 2 734 005,00 грн. без зауважень щодо кількості та якості поставленого товару за договором поставки продукції, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача щодо стягнення з відповідача 1 012 223,45 грн. суми основного боргу.

Як наслідок, судом задовольняється вимога позивача про стягнення з відповідача 1 012 223,45 грн. основного боргу.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 70 569,45 грн. інфляційних втрат та 45 454,93 грн. 3 % річних за користування чужими коштами.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 45 454,93 грн. за період з 14.01.20 по 29.12.20 та індекс інфляції в сумі 70 569,45 грн. за загальний період з січня по листопад 2020 року включно (розрахунки містяться в матеріалах справи).

Згідно з розрахунком суду (проведеним за допомогою комп`ютерної юридичної інформаційно-пошукової системи «ЗАКОНОДАВСТВО»), розмір 3 % річних та індексу інфляції за вказані вище періоди становлять 45 454,93 грн. та 70 569,45 грн. відповідно.

Отже, вимоги позивача в частині 3 % річних у розмірі в розмірі 45 454,93 грн. та вимоги щодо стягнення 70 569,45 грн. індексу інфляції задовольняються в повному обсязі.

Заперечення відповідача, викладених у відзиві за вих. від 04.02.21 № 28-23/2693 на позовну заяву, щодо розрахунків 3 % річних судом не приймаються до уваги, оскільки дати прийняття відповідачем товару, зазначені останнім на кожній видатковій накладній та співпадають з періодом розрахунку позивача.

Статтею 238 ГПК України унормовано, що … суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу (ч. 10).

З огляду на вказане, а також приймаючи до уваги посилання позивача на вказану законодавчу норму, суд вважає за можливе зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (у такому випадку) розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення).

При цьому, органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду у даній справі, нараховувати 3 % річних за формулою:

Сума 3 % річних = С х 3 х Д/365/100, де:

С - сума основного боргу,

Д- кількість днів прострочення, починаючи з 30.12.20 до моменту остаточного виконання рішення суду.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 126 ГПК України).

Приписами ч. 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підтвердження здійснення витрат на оплату послуг адвокатського об`єднання «Лохматов і партнери», представником позивача надано засвідчені належним чином копії:

- договір про надання правової допомоги від 22.12.20 № 22-12/20;

- додаткову угоду від 22.12.20 № 3 до договору про надання правової допомоги від 22.12.20 № 22-12/20;

- акт приймання-передачі наданої правової допомоги (наданих послуг) від 23.02.21 до договору про надання правової допомоги від 22.12.20 № 22-12/20 та додаткової угоди від 22.12.20 № 3.

- рахунок на оплату від 23.02.21 № 10 за надання правової допомоги згідно акту № 3 від 23.02.21;

- платіжне доручення за вих. від 03.03.21 № 5 про оплату рахунку № 10 від 23.02.21;

22.12.20 між Адвокатським об`єднанням «Лохматов і партнери» (Адвокатське обє`днання) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТМ ФОРТІС» (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 22-12/20.

Згідно із п. 1.1. договору, Клієнт уповноважив Адвокатське обє`днання на представництво його законних прав та інтересів, надавши Адвокатському обє`днанню у повному обсязі без винятків та обмежень права, передбачені ст. ст. 55, 59 Конституції України, ст. ст. 42, 46, 47, 56, 58 Кримінального процесуального кодексу України, ст. ст. 27, 44 Цивільного процесуального кодексу України, … ст. ст. 22, 28 Господарського процесуального кодексу України, … .

У відповідності до п. 1.2. договору, Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання щодо виконання функцій представника та надання правової допомоги для захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта в будь-яких справах що стосуються Клієнта, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокатському об`єднанню винагороду за надання правової допомоги та компенсацію фактичних витрат, пов`язаних з виконанням договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, Адвокатське об`єднання, користуючись статусом представника і дотримуючись діючого законодавства, представляє законні інтереси Клієнта в державних владних структурах на закріплених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» принципах верховенства закону, незалежності, демократизму, гуманізму та конфіденційності, зокрема, в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, господарському та адміністративному судах …

За надання юридичної допомоги Клієнт зобов`язується виплатити гонорар Адвокатському обє`днанню в розмірі, погодженому сторонами, та оформленому окремою письмовою угодою.

22.12.20 між Адвокатським об`єднанням «Лохматов і партнери» (Адвокатське обє`днання) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТМ ФОРТІС» (Клієнт) укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання правової допомоги від 22.12.20 № 22-12/20.

Згідно п. 1.1. додаткової угоди, дана Додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Адвокатському об`єднанню за надання правової допомоги у спорі про стягнення з Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код ЄДРПОУ ВП: 19355964) на користь Клієнта вартості поставленого за договором № 522 (7)19 УК від 28.10.19 / 53-121-01-19-08747 від 12.11.19 продукції в розмірі 1 012 223,45 грн., 3% річних та індексу інфляції за прострочення оплати вартості поставленого товару.

Пунктом 1.2. додаткової угоди визначено, що Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта у господарських судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до п. 2.1. додаткової угоди, вартість послуг складає:

- ознайомлення з документами договірної справи, час витрачений на надання правової допомоги (надання послуг) - 0,5 годин - вартістю 500,00 грн.;

- надання усних консультацій та роз`яснень, які стосуються предмету спору, час витрачений на надання правової допомоги (надання послуг) - 0,5 годин - вартістю 500,00 грн.;

- розрахунок 3 % річних та індексу інфляції за прострочення оплати вартості поставленого товару, час витрачений на надання правової допомоги (надання послуг) - 2 години - вартістю 2 000,00 грн.;

- складання та підготовка до відправки позовної заяви до господарського суду Запорізької області про стягнення вартості поставленого за договорм № 522 (7)19УК від 28.10.19 / 53-121-01-19-08747 від 12.11.19 продукції в розмірі 1 012 223,45 грн., 3 % річних та індексу інфляції за прострочення оплати вартості поставленого товару, час витрачений на надання правової допомоги (надання послуг) - 6 годин - вартістю 6 000,00 грн.;

- складання та підготовка до відправки відповіді на відзив до господарського суду Запорізької області, час витрачений на надання правової допомоги (надання послуг) - 2 годин - вартістю 2 000,00 грн. Всього 11 000,00 грн.

У відповідності до п. 3.1. додаткової угоди, оплата послуг з представництва інтересів Клієнта у господарських судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій сплачується протягом 3-х робочих днів з дня підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги № 22-12/20 від 22.12.20.

Сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється Клієнтом у безготівковій формі шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання, реквізити якого зазначаються у відповідному рахунку на оплату гонорару.

Відповідно до акту приймання-передачі наданої правової допомоги (наданих послуг) від 23.02.21 до договору про надання правової допомоги від 22.12.20 № 22-12/20 та додаткової угоди від 22.12.20 № 3, Адвокатським об`єднанням були надані послуги, а саме:

- ознайомлення з документами договірної справи, час витрачений на надання правової допомоги (надання послуг) - 0,5 годин - вартістю 500,00 грн.;

- надання усних консультацій та роз`яснень, які стосуються предмету спору, час витрачений на надання правової допомоги (надання послуг) - 0,5 годин - вартістю 500,00 грн.;

- розрахунок 3 % річних та індексу інфляції за прострочення оплати вартості поставленого товару, час витрачений на надання правової допомоги (надання послуг) - 2 години - вартістю 2 000,00 грн.;

- складання та підготовка до відправки позовної заяви до господарського суду Запорізької області про стягнення вартості поставленого за договорм № 522 (7)19УК від 28.10.19 / 53-121-01-19-08747 від 12.11.19 продукції в розмірі 1 012 223,45 грн., 3 % річних та індексу інфляції за прострочення оплати вартості поставленого товару, час витрачений на надання правової допомоги (надання послуг) - 6 годин - вартістю 6 000,00 грн.;

- складання та підготовка до відправки відповіді на відзив до господарського суду Запорізької області, час витрачений на надання правової допомоги (надання послуг) - 2 годин - вартістю 2 000,00 грн.

Загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) складає 11 000,00 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Судом враховано заперечення представника відповідача, викладені у клопотанні за вих. від 18.03.21 № 28-23/6434 на клопотання представника позивача про стягнення судових витрат за вих. від 03.03.21 № 3-03/21-02.

Судом прийнято до уваги, що постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхі дного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи, тощо.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд дійшов висновку, що витрати у сумі 11 000,00 грн. є неспівмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг за договором про надання правової допомоги від 17.05.19 № 05-19/1, а саме:

- справа не є складною, а тому оформлення позовної заяви на суму 6 000,00 грн. є не співмірною зі складністю справи;

- обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) не є значним;

- ознайомлення з документами договірної справи, надання усних консультації та роз`яснень, які стосуються предмету спору та складання позовної заяви і відповіді на відзив по суті є одним і тим же поняттям та сума за вказані надані послуги 500,00 грн., 500,00 грн., 6 000,00 грн. та 2 000,00 грн., відповідно, не є співмірною зі складністю справи.

З огляду на викладене, враховуючи заперечення відповідача, викладені у клопотанні за вих. від 18.03.21 № 28-23/6434 щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на оплату правничої допомоги є завищеною, становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу витрат.

Як наслідок, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача до суми 7 000,00 грн.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги надані документи та пояснення сторін, суд задовольняє частково вимогу позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11- 15, 24, 42, 46, 73-80, 86, 91, 123, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТМ ФОРТІС" (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 156, офіс 132, ) - 1 012 223 (один мільйон дванадцять тисяч двісті двадцять три) грн. 45 коп. основного боргу, 45 454 (сорок п`ять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) грн. 93 коп. 3 % річних, 70 569 (сімдесят тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 45 коп. інфляційних втрат, 16 923 (шістнадцять тисяч дев`ятсот двадцять три) грн. 72 коп. судового збору та 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нараховування 3 % річних на суму основного боргу з 30.12.20 до моменту остаточного виконання рішення суду.

Нарахування 3 % річних необхідно здійснювати за наступною формулою:

Сума 3 % річних = С х 3 х Д/365/100, де:

С - сума основного боргу,

Д- кількість днів прострочення. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.05.2021.

Суддя В.Л. Корсун