ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/479/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Калашников Г.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126; )
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" (62418, Харківська обл., Харківський р-н, селище міського типу Пісочин, вул. Кушнарьова Є.П. , буд. 2; )
про стягнення заборгованості
за участю представників:

позивача Козирєва А.В., довіреність №01-15/290 від 18.12.20;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

15.02.2021 Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин", в якій просить суд стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" заборгованість за договором №747/19214 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у розмірі 30 988,18 грн., з яких: за електричну енергію у розмірі 27 447,84 грн., пеню у розмірі 2 075,94 грн., 3% річних 627,07 грн. та індекс інфляції у розмірі 837,33 грн., а також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №747/19214.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.02.2021 прийнято позовну заяву (вх.№479/21 від 15.02.2021) Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/479/21. Визначено, що розгляд справи №922/479/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (ст.251 ГПК України), строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали для подання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (ч.4 ст.250 ГПК України) та строк 5 днів на подання до суду заперечень на відповідь позивача на відзив з дня його отримання, оформлених відповідно до ст.167 ГПК України. Позивачу встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання (ст. 251 ГПК України). Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу строку встановленого для подання відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в межах строків встановлених статтею 248 ГПК України.

09.03.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" надійшов відзив на позовну заяву (вх.№5439 від 09.03.2021; вих.№01/05 від 05.03.2021), в якому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" завжди своєчасно сплачує за спожиту електроенергію, але сума заборгованості, яку позивач просить стягнути, виникла на підставі документів, що давно втратили свою дію і є незаконною. Стверджує, що 25.08.2016 між сторонами було укладено договір про постачання електричної енергії №19214. Проте, на момент укладення зазначеного договору його положення, які визначали можливість здійснення взаєморозрахунків між сторонами на підставі загальнобудинкових засобів обліку, суперечили чинному на той момент законодавству. 04.12.2018 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" підписало заяву приєднання, але запропонована заява-приєднання не містила ЕІС-кодів точок комерційного обліку обёєкта споживача. Через декілька місяців представники Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" побачили, що АТ "Харківобленерго" на зворотньому боці підписаної заяви-приєднання надрукував таблицю точок комерційного обліку у якій містилися також загальнобудинкові приладів обліку. Зазначена таблиця не погоджена Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" та ним не підписувалася. Далі АТ "Харківобленерго" направляло Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" проект договору про надання послуг з розподілу електричної енергії "747,19214 від 01.01.2019, але він відрізнявся за змістом від типового і був без передбачених ним додатків. За таких обставин, відповідач повернув позивачу запропонований проект без розгляду.

Разом із відзивом на позовну заяву відповідач звернувся до суду із клопотанням (вх.№5438 від 09.03.2021; вих.№б/н від 05.03.2021) про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.03.2021 клопотання (вх.№5438 від 09.03.2021) голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено. Призначено справу №922/479/21 до розгляду у підготовчому засіданні на 07 квітня 2021 року. Відповідачу, згідно статті 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (у разі необхідності). Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Позивачу, згідно статті 166 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання. Встановлено відповідачу строк 5 днів на подання заперечень на відповідь позивача на відзив, оформлених відповідно до ст.167 ГПК України. Звернуто увагу учасників справи, що подання доказів у справі здійснюється учасниками справи на стадії підготовчого провадження. Запропоновано учасникам справи забезпечити участь у судовому засіданні компетентного представника з документами, що посвідчують його особу та повноваження. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

19.03.2021 через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№6304 від 19.03.2021), в якій зазначив, що у відповідності до встановлених норм, оператор системи розподілу AT "Харківобленерго" адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, спожитої споживачем, та надає цю інформацію постачальнику електроенергії, на підставі яких ПрАТ "Харківенергозбут" вже проводить розрахунки зі споживачами згідно з умовами договору про постачання електричної енергії. Отже, до моменту врегулювання договірних відносин між відповідачем та оператором системи розподілу (АТ "Харківобленерго") щодо точок комерційного обліку шляхом виключення з їх числа загальнобудинкових лічильників, з відповідним документальним оформленням, у вигляді змін до діючого договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" відсутні підстави для не зазначення в актах приймання-передачі електричної енергії та рахунках обсягів спожитої відповідачем електричної енергії за цими точками комерційного обліку.

В підготовчому судовому засіданні 07.04.2021 без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 14.04.2021.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 14.04.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 28.04.21.

Присутній в судовому засіданні 28.04.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав та позов просив задовольнити в повному обсязі.

В судове засіданні 28.04.2021 представник відповідача не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Разом з цим, через канцелярію господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання (вх№9665 від 27.04.2021).

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В своєму клопотанні представник відповідача посилався на карантинні заходи та віднесення міста Харкова до красної зони із введенням відповідних обмежень.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Судове засідання у справі №922/479/21 неодноразово відкладалось за заявою відповідача, неявка представника якого у судове засідання була визнана поважною, тоді як відповідно до п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки зумовлює можливість розгляду справи судом за відсутності такого учасника справи.

Крім того, на виконання Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та відповідно до пункту 10 частини 1 статті 152, частини 5 статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08.04.2020 № 169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду.

Отже, відповідача та його представника не було позбавлено права приймати участь в судових засіданнях у режимі відеоконференцзв`язку або поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вищевикладене, протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 28.04.2021 у задоволенні вищезазначеного клопотання відмовлено.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

При цьому, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи, обумовлені чинним Господарським процесуальним кодексом України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 28.04.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017, з 01.01.2019 Приватне акціонерне товариство Харківенергозбут є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 №505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Таким чином правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019 залишається AT Харківобленерго, яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

Відповідно до до п.13 Перехідних положень Закону, передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Пунктом 2 Постанови №1268 передбачено, що суб`єктам господарювання, які провадили діяльність з передачі електричної енергії локальними (місцевими) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, рекомендовано здійснити передачу даних побутових та малих непобутових споживачів відповідному постачальнику універсальної послуги на закріпленій території відповідно до цих Методичних рекомендацій до дня, що є останнім днем здійснення постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Таким чином, після відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії до 01.01.2019 AT Харківобленерго (оператор системи розподілу) передано дані щодо побутових споживачів, що постачають електричну енергію на території Харківської області, постачальнику універсальної послуги - Приватному акціонерному товариству "Харківенергозбут".

Так, Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України Про ринок електричної енергії, договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону України Про ринок електричної енергії встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Пунктом 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268 (надалі - Постанова) встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Так, 04.12.2018 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" звернулося до AT Харківобленерго з підписаною заявою-приєднанням до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг для об`єкта за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, селище міського типу Пісочин, вул. Кушнарьова Є.П. , буд. 2 (а.с.20-21 т.1; а.с.12 т.2).

Як вбачається з підписаної відповідачем вищезазначеної заяви-приєднання, на виконання вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та з метою неперервного електрозабезпечення за об`єктами споживача, наведеними у додатку до цієї заяви-приєднання, учасником роздрібного ринку електричної енергії оператор системи розподілу AT "Харківобленерго", яке діяло на підставі ліцензії, було повідомлено про припинення діяльності постачальника за регульованим тарифом AT "Харківобленерго" та приєднання споживача з 01.01.2019, але не раніше дати анулювання ліцензії AT "Харківобленерго" з передачі місцевими локальними електричними мережами, до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії №747/19214 від 25.08.2016 за особовим рахунком №19214 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом. Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору, яка повертається споживачем на адресу AT "Харківобленерго" (м. Харків, вул. Плеханівська, 149) та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з заявою-приєднанням, та/або з дати, указаної в заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до AT "Харківобленерго" із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив певний обсяг електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було передано дані від оператора системи розподілу AT Харківобленерго, який виконує функції АКО на території Харківської області, відповідно до яких Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Фенікс-Пісочин з 01.01.2019 споживає електричну енергію у постачальника універсальних послуг ПрАТ Харківенергозбут за об`єктами за адресою: вулиця Кушнарьова Є.П., буд. 2, смт. Пісочин, Харківська область, облік електричної енергії за якими здійснюється згідно даних АКО за загальнобудинковим приладом обліку електричної енергії.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційна пропозиція до нього розміщені на офіційному сайті Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua.

За таких обставин, між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" (постачальник) та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №747/19214 від 01.01.2019 (надалі - Договір) (а.с.13-17 т.1) на умовах комерційної пропозиції №9 для установ та організацій, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення (надалі - Комерційна пропозиція) (а.с.18-19 т.1).

Відповідно до п.1.1. Договору, цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього Договору.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року N 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (п.1.2.Договору).

За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Постачальник купує електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, величина встановленої потужності яких не перевищує 30 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством відповідно до додатку 2 до цього договору (п.2.1.Договору).

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії.

Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну та/або господарську діяльність.

Малі непобутові споживачі можуть використовувати електричну енергію для професійної, господарської, підприємницької та іншої діяльності (п.2.2.Договору).

Умови надання універсальних послуг споживачу повинні передбачати, зокрема, ціни на електроенергію для споживача повинні бути економічно обґрунтованими, прозорими, недискримінаційними і формуватися постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором (п.3.1.Договору).

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору.

У разі надання у встановленому порядку постачальником споживачу повідомлення про зміни умов цього договору (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, ціни (тарифу) на послуги постачальника універсальних послуг) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, цей договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання Споживачу повідомлення) (п.5.1.Договору).

Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника.

Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни на електричну енергію (п.5.2.Договору).

Ціна на електричну енергію визначається постачальником у разі дотримання умов надання універсальних послуг, визначених у пункті 3.1 глави 3 цього договору та у відповідності до методики (порядку) розрахунку ціни на електричну енергію, затвердженої Регулятором (п.5.3.Договору).

Ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України "Про ринок електричної енергії" і ПРРЕЕ.

Сторони домовилися про те, що ціна на електричну енергію, сформована постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, повинна бути обов`язкова для сторін з дати її введення в дію (п.5.5.Договору).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п.5.8.Договору).

Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок).

При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб.

Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника.

Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п.5.9.Договору).

Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки (п.5.10.Договору).

Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії у складі вартості (ціни) електричної енергії постачальника.

При виставленні рахунку за спожиту електричну енергію споживачу постачальник зобов`язаний окремо вказувати оплату за послугу з розподілу електричної енергії та оплату вартості електричної енергії (п.5.13.Договору).

Відповідно до п.6.2. Договору, споживач зобов`язується забезпечувати, зокрема своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, виключно у разі, зокрема порушення споживачем строків розрахунків з постачальником - в розмірі, погодженому сторонами в цьому договорі (п.9.2.Договору).

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні (п.13.1.Договору).

Відповідно до п.1 Комерційної пропозиції, ціна на електричну енергію, що постачається споживачу включає в себе наступні складові:

- прогнозована ціна закупівлі електричної енергії на ринках електричної енергії ПУП для постачання малим непобутовим споживачам, яка визначається відповідно «Порядку формування цін на універсальні послуги», затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1177 (зі змінами та доповненнями);

- тариф на послуги з розподілу електричної енергії на відповідному класі напруги (встановлений НКРЕКП);

- тариф на послуги з передачі електричної енергії (встановлений НКРЕКП);

- тариф на послуги постачальника універсальних послуг (встановлений НКРЕКП): тарифи па електроенергію, що відпускається населенню, застосовуються згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.02.2015 № 220 Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню (із змінами і доповненнями).

У разі зміни ціни постачальник повідомляє споживача не пізніше чим за 20 днів до ведення її в дію.

Інформація про діючу ціну електричної енергії розміщується на офіційному веб-сайті постачальника.

Сума коштів, яку має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію, визначається як добуток фактичного обсягу спожитої електричної енергії на діючу ціну у розрахунковому періоді.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.3 Комерційної пропозиції).

Відповідно до п.4 Комерційної пропозиції, рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду.

Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Оплата вартості електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання НОМЕР_1 в філії ХОУ AT Ощадбанк, .

Відповідно до п.п.4.12, 4.13 розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії (надалі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Пунктом 10 Постанови передбачено, що до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до п.4.3 Правил, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором.

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, згідно з переданими даними від AT Харківобленерго відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію (а.с.67-145 т.1):

Пунктом 7 Комерційної пропозиції визначено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п.4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми.

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, згідно з переданими від AT Харківобленерго даними за договором №747/19214 позивачем було сформовано та виставлено відповідачу рахунки за електричну енергію, спожиту за об`єктами відповідача за січень, лютий, березень, квітень, травень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, вересень, жовтень, листопад 2020 року, проте, як стверджує позивач, відповідачем відповідні рахунки оплачено не в повному обсязі та з порушенням строків оплати встановлених Договором (а.с.59-145 т.1), а саме:

- у січні 2019 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 5651,52 грн. (рахунок вручено представнику споживача 04.02.2019, строк оплати рахунку по 11.02.2019 включно); оплата відповідачем не здійснювалась;

- у лютому 2019 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 5354,16 грн. (рахунок вручено представнику споживача 04.03.2019, строк оплати рахунку по 12.03.2019 включно) сума боргу за попередній період становить 5651,52 грн.; 08.02.2019 сплачено відповідачем 4068,96 грн. за січень 2019;

- у березні 2019 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 6553,68 грн., (рахунок вручено представнику споживача 03.04.2019, строк оплати рахунку по 10.04.2019 включно), сума боргу за попередній період становить 6936,72 грн.; 05.03.2019 відповідачем сплачено 3840,48 грн. за лютий 2019;

- у квітні 2019 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 5999,28 грн. (рахунок вручено представнику споживача 05.04.2019, строк оплати рахунку по 13.04.2019 включно) сума боргу за попередній період становить 9649,92 грн.; 05.04.2019 відповідачем сплачено 4690,56 грн. за березень 2019;

- у травні 2019 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 6997,20 грн. (рахунок вручено представнику споживача 03.06.2019, строк оплати рахунку по 11.06.2019 включно) сума боргу за попередній період становить 10958,64 грн.; 03.05.2019 відповідачем сплачено 4680,48 грн. за квітень 2019;

- у червні 2019 нараховано за електричну енергію суму в розмірі 5355,84 грн. (рахунок вручено представнику споживача 06.07.2019, строк оплати рахунку по 13.07.2019 включно) сума боргу за попередній період становить 13275,36 грн.; 05.06.2019 відповідачем сплачено 4646,88 грн. за травень 2019;

- у липні 2019 нараховано за електричну енергію суму в розмірі 4717,44 грн. (рахунок вручено представнику споживача 05.08.2019, строк оплати рахунку по 12.08.2019 включно) сума боргу за попередній період становить 13984,32 грн.; 05.07.2019 відповідачем сплачено 4312,56 грн. за червень 2019;

- у серпні 2019 нараховано за електричну енергію суму в розмірі 5260,08 грн. (рахунок вручено представнику споживача 16.09.2019, строк оплати рахунку по 23.09.2019 включно) сума боргу за попередній період становить 14389,20 грн.; 05.08.2019 відповідачем сплачено 4650,24 грн. за липень 2019;

- у вересні 2019 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 5424,72 грн. (рахунок вручено представнику споживача 06.10.2019, строк оплати рахунку по 13.10.2019 включно) сума боргу за попередній період становить 14999,04 грн.; 06.09.2019 відповідачем сплачено 4724,16 грн. за серпень 2019;

- у жовтні 2019 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 5858,16 грн. (рахунок вручено представнику споживача 06.11.2019, строк оплати рахунку по 13.11.2019 включно) сума боргу за попередній період становить 15699,60 грн.; 04.10.2019 відповідачем сплачено 4823,28 грн. за вересень 2019;

- у листопаді 2019 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 7222,32 грн. (рахунок вручено представнику споживача 07.12.2019, строк оплати рахунку по 14.12.2019 включно) сума боргу за попередній період становить 16734,48 грн.; 07.11.2019 відповідачем сплачено 5664,96 грн. за жовтень 2019;

- у грудні 2019 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 8117,76 грн. (рахунок вручено представнику споживача 05.01.2020, строк оплати рахунку по 14.01.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 18291,84 грн.; 04.12.2019 відповідачем сплачено 6824,16 грн. за листопад 2019;

- у січні 2020 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 8688,96 грн. (рахунок вручено представнику споживача 04.02.2020, строк оплати рахунку по 11.02.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 19585,44 грн.; 08.01.2020 відповідачем сплачено 7309,68 грн. за грудень 2019;

- у лютому 2020 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 8195,04 грн. (рахунок вручено представнику споживача 04.03.2020, строк оплати рахунку по 12.03.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 20964,72 грн.; 05.02.2020 відповідачем сплачено 7665,84 грн. за січень 2020;

- у березні 2020 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 7924,56 грн. (рахунок вручено представнику споживача 03.04.2020, строк оплати рахунку по 10.04.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 21493,92 грн.; 05.03.2020 відповідачем сплачено 7262,64 грн. за лютий 2020;

- у квітні 2020 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 6318,48 грн. (рахунок вручено представнику споживача 05.05.2020, строк оплати рахунку по 13.05.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 22155,84 грн.; 07.04.2020 відповідачем сплачено 6684,72 грн. за березень 2020;

- у травні 2020 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 5653,20 грн. (рахунок вручено представнику споживача 03.06.2020, строк оплати рахунку по 11.06.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 21789,60 грн.; 05.05.2020 відповідачем сплачено 4656,96 грн. за квітень 2020;

- у червні 2020 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 5698,56 грн. (рахунок вручено представнику споживача 06.07.2020, строк оплати рахунку по 13.07.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 22785,84 грн.; 03.06.2020 відповідачем сплачено 4102,56 грн. за травень 2020;

- у липні 2020 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 5394,00 грн. (рахунок вручено представнику споживача 05.08.2020, строк оплати рахунку по 12.08.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 24381,84 грн.; 06.07.2020 відповідачем сплачено 4455,36 грн. за червень 2020;

- у серпні 2020 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 5693,52 грн. (рахунок вручено представнику споживача 16.09.2020, строк оплати рахунку по 23.09.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 25320,96 грн.; 06.08.2020 відповідачем сплачено 4643,52 грн. за липень 2020;

- у вересні 2020 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 7511,28 грн. (рахунок вручено представнику споживача 06.10.2020, строк оплати рахунку по 13.10.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 26370,96 грн.; 16.09.2020 відповідачем сплачено 4887,12 грн. за серпень 2020;

- у жовтні 2020 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 7657,44 грн. (рахунок вручено представнику споживача 06.11.2020, строк оплати рахунку по 13.11.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 28995,12 грн.; 09.10.2020 відповідачем сплачено 5315,52 грн. за вересень 2020;

- у листопаді 2020 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 7627,20 грн. (рахунок вручено представнику споживача 07.12.2020, строк оплати рахунку по 14.11.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 31337,04 грн.; 11.11.2020 відповідачем сплачено 6061,44 грн. за жовтень 2020;

- у грудні 2020 нараховано за електричну енергію суму у розмірі 8904,00 грн. (рахунок вручено представнику споживача 07.12.2020, строк оплати рахунку по 14.11.2020 включно) сума боргу за попередній період становить 32902,80 грн.; 10.12.2020 відповідачем сплачено 7128,24 грн. за листопад 2020; 11.01.2021 відповідачем сплачено 7230,72 грн. за грудень 2020.

З огляду на зазначене, загальна заборгованість відповідача за електричну енергію складає 27 447,84 грн., на підтвердження чого позивач надає детальний розрахунок заборгованості.

У зв`язку з наведеним позивачем відповідно до умов Договору відповідачу нарахована пеня, 3% річних та індекс інфляції.

Докази сплати заборгованості в матеріалах справи відсутні.

При цьому, в матеріалах справи містяться відповідні акти приймання-передачі електричної енергії (а.с.35-58 т.1). На зазначених актах відповідачем здійснено запис про незгоду з відповідними актами та надання актів-претензій. Дані записи засвідчено підписом та печаткою відповідача.

Відповідні акти-претензії про неналежне надання або не надання та відповіді на них було подано відповідачем разом із відзивом на позовну заяву (13-164 т.2).

Так, відповідач просив позивача провести перерахунки розміру плати за відповідними рахунками та актами приймання-передачі електричної енергії урахувавши фактично спожиту електроенергію за призначенням «Технічні цілі (робота ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв) та освітлення дворів, східців і номерних знаків» згідно чинного законодавства. Вимагав виключити з акту та рахунку найменування платежу «Населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загально розрахунковим засобом та об`єднане шляхом створення юридичної особи, житлово-експлуатаційної організації, крім гуртожитків» у зв`язку з тим, що ОСББ «Фенікс-Пісочин» не є надавачем комунальної послуги з постачання електричної енергії населенню - співвласникам даного багатоквартирного будинку. Крім того, у 100% співвласників відкриті особові рахунки і укладені індивідуальні договори з електропостачальником, тобто побутові споживачі ведуть прямі розрахунки за спожиту електроенергію з AT «Харківобленерго (з 01.01.2019 з ПрАТ «Харківенергозбут»).

Позивач у відповідях на вищезазначені акти-претензії повідомив відповідача про те, що ПрАТ Харківенергозбут виставляє рахунки за електричну енергію після отримання фактичних показників з лічильників від адміністратора комерційного обліку. Отже, ПрАТ Харківенергозбут надає ОСББ рахунки на підставі даних, що надійшли від AT Харківобленерго у відповідності до вимог правил. Вести облік споживачів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" електричної енергії без урахування показників загальнобудинкових приладів обліку не вбачається можливим. Також позивачем було попереджено відповідача про те, що у разі порушення строків оплати електричної енергії проводяться нарахування штрафних санкцій відповідно п.7 Комерційної пропозиції.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч.1 ст.193 ГК України).

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом.

Згідно з приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, зміна або розірвання договору допускається тільки за угодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі з підстав, установлених договором або законом. Тобто припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Проте, матеріали справи не містять доказі зміни чи розірвання Договору №747/19214 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у відповідності до норм чинного законодавства. Доказів оскарження відповідачем відповідного договору в судовому порядку матеріали справи також не містять.

Суд критично ставиться до посилання відповідача на те, що через декілька місяців представники Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" побачили, що АТ "Харківобленерго" на зворотньому боці підписаної заяви-приєднання надрукував таблицю точок комерційного обліку, у якій містилися загальнобудинкові прилади обліку, та на те, що зазначена таблиця не погоджена Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" та ним не підписувалася, оскільки таблиця точок комерційного обліку (інформація щодо об`єктів споживача) є додатком до підписаної відповідачем заяви-приєднання та міститься у вільному доступі на офіційному сайті позивача, а неуважність представників відповідача при підписанні заяви-приєднання чи неправильність зазначення відповідних даних (незазначення таких даних) не є підставою для звільнення від оплати відповідачем поставленої йому електричної енергії та виконання відповідного Договору в цілому, оскільки заяву-приєднання відповідачем підписано в добровільно порядку та в судовому порядку оскаржено не було.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів того, що зазначена таблиця була додрукована саме після підписання відповідачем заяви-приєднання матеріали справи також не містять.

Посилання відповідача на інші умови договору розміщені на офіційному сайті АТ "Харківобленерго" суд вважає безпідставними, оскільки доказів зазначеного матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене та те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 27 447,84 грн., який не погашено, оскільки доказів протилежного відповідачем не надано, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 27447,84 грн., боргу за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №747/19214 є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №747/19214 позивачем нараховано пеню у розмірі 2 075,94 грн.

У сфері господарювання згідно ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7 Комерційної пропозиції до Договору визначено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п.4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який здійснюються нарахування від суми боргу за кожен день прострочки.

Суд, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з використанням калькулятора "Ліга-Закон", беручи до уваги встановлений у Договорі строк на оплату отриманої відповідачем електроенергії та 6-ти місячний строк нарахування пені встановлений статтею 232 ГК України, оскільки інше не встановлено Договором, встановив, що відповідні розрахунки позивачем здійснено арифметично вірно, на підставі чого суд задовольняє позов у цій частині.

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 627,07 грн. та індекс інфляції у розмірі 837,33 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі встановлені ст.625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 3-1195гс16.

Разом з тим, сторони пунктом 6 Додатку №2 до Договору визначили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17, від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Відповідальність у вигляді 3% річних з простроченої суми у разі порушення строків оплати також передбачена п.7. Комерційної пропозиції.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань з використанням калькулятора "Ліга-Закон" суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними, а тому суд задовольняє позов у цій частині.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фенікс-Пісочин" (62418, Харківська обл., Харківський р-н, селище міського типу Пісочин, вул. Кушнарьова Є.П., буд. 2; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126; ) заборгованість за договором №747/19214 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у розмірі 27 447 (двадцять сім тисяч чотириста сорок сім) грн. 84 коп. за електричну енергію, пеню у розмірі 2 075 (дві тисячі сімдесят п`ять) грн. 94 коп., 3% річних у розмірі 627 (шістсот двадцять сім) грн. 07 коп. та індекс інфляції у розмірі 837 (вісімсот тридцять сім) грн. 33 коп., а також судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "11" травня 2021 р.

Суддя Т.О. Пономаренко