ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"28" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/732/20
Суддя Грабець С.Ю., розглянувши заяву приватного акціонерного товариства "НИВА" до фізичної особи-підприємця Шаріпо Руслана Альбертовича про ухвалення додаткового рішення у справі №911/732/20
за позовом приватного акціонерного товариства "НИВА"
до фізичної особи-підприємця Шаріпо Руслана Альбертовича
про стягнення заборгованості,
за участю представників:
позивача: Константинова О.Г. - адвоката (ордер, серії АО №1028127, від 15.04.2021 року);
відповідача: Третяка Т.О. - адвоката (посвідчення №6554/10 від 23.03.2018 року),
рішенням Господарського суду Київської області від 24.03.2021 року позов приватного акціонерного товариства "НИВА" (далі - позивач) до фізичної особи-підприємця Шаріпо Руслана Альбертовича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості задоволено частково.

Повний текст рішення складено 05 квітня 2021 року.

У судовому засіданні 24 березня 2021 року, до закінчення судових дебатів, представник позивача заявила клопотання про відшкодування судових витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення в цій справі.

29 березня 2021 року на адресу Господарського суду Київської області представник позивача направив заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача 152 352,18 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 29.03.2021 року заяву прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 07 квітня 2021 року.

07 квітня 2021 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на оплату послуг адвоката, а також стягнення з позивача на користь відповідача 5 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, тому розгляд заяви був відкладений на 28 квітня 2021 року, про що постановлено ухвалу суду.

28 квітня 2021 року в судовому засіданні представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та розподілити їх пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні просив зменшити заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, послався на те, що вищевказаний розмір витрат є завищеним та неспівмірним стосовно складності виконаної роботи, її обсягом та витраченим на неї часом. Заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача просив залишити без розгляду.

Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну допомогу відбувається в наступній послідовності:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну допомогу, що підлягають розподілу (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України);

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір, - обґрунтованим (рішення в справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що 02 вересня 2019 року між адвокатом Гнидкою Мирославом Васильовичем (далі - адвокат) та приватним акціонерним товариством "НИВА" (далі - клієнт) був укладений договір №15/09 про надання правової допомоги (далі - договір), відповідно до умов якого клієнт доручав, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п.п. 1.5.7 договору, адвокат приймає на себе обов`язки представляти інтереси клієнта у місцевих судах (загальних, адміністративних, господарських), апеляційних судах (загальних, адміністративних, господарських), Верховому суді України, в тому числі Касаційному адміністративному, господарському, цивільному та кримінальному судах з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілій особі, заінтересованій особі, цивільному позивачу та/або відповідачу, особі, яка подала заяву про вчинення злочину, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, підозрюваному, обвинуваченому.

Права передоручення обов`язків адвоката іншим особам умовами договору передбачено не було.

Відповідно до п. 3.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і є дійсним до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

У якості доказу надання юридичних послуг та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн., адвокатом Гнидкою М.В. до матеріалів справи долучено копію договору №15/09 про надання правової допомоги від 02 вересня 2019 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 26 березня 2021 року на суму 50 000,00 грн., копію звіту про надану професійну правничу допомогу та розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу від 26 березня 2021 року.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що адвокатом були надані позивачу юридичні послуги, наступної вартості:

- правовий аналіз справи, збір доказів та розробка концепції захисту - 10 000,00 грн.;

- складання та подання позову до суду - 7 000,00 грн.;

- участь у підготовчих засіданнях - 10 000,00 грн.;

- участь у судових засіданнях - 20 000,00 грн.;

- ознайомлення з матеріалами справи - 3 000,00 грн.

Так, за твердженнями представника позивача, загальна вартість послуг, наданих адвокатом позивачу, складала 50 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993 року).

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів" від 27.10.1993 року).

Представник відповідача в судовому засіданні просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, послався на те, що вищевказані витрати є неспівмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, ціною позову, а також не відповідає критеріям розумності.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019 року Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, за наявності заперечень сторони проти розподілу витрат на адвоката, або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Судом встановлено, що адвокатом Гнидкою М.В. була підготовлена та подана до суду позовна заява приватного акціонерного товариства "НИВА" до фізичної особи-підприємця Шаріпо Руслана Альбертовича про стягнення заборгованості у сумі 86 886,56 грн., яка залишена судом без руху, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з необхідністю уточнення позовних вимог.

05 травня 2020 року адвокатом Гнидкою М.В. була подана заява про усунення недоліків позовної заяви та збільшення розміру позовних вимог, після чого провадження у справі відкрито. Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, судом встановлено відсутність доказів направлення відповідачу копії заяви про збільшення розміру позовних вимог, про що зазначено в ухвалі суду від 07.09.2020 року, а позовну заяву повторно залишено без руху.

Судом встановлено, що у позовній заяві була заявлена вимога про стягнення з відповідача пені. Разом з цим, обгрунтування вищевказаної вимоги, як і розрахунку, до позовної заяви долучено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Гнидка М.В. брав участь у судових засіданнях, що відбулись 23 грудня 2020 року та 20 січня 2021 року. При цьому, представник позивача стверджував, що клієнт оплачував участь адвоката в судових засіданнях, яка передбачала не тільки явку представника позивача, але й надання необхідних пояснень та доказів.

Разом з цим, судом встановлено, що ухвалами суду від 11.12.2020 року та від 20.01.2021 року у представника позивача витребовувались документи, необхідні для встановлення обставин справи, не долучені до позовної заяви (додатки до договору тощо), у зв`язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався.

Так, підстави вважати, що 23.12.2020 року та 20.01.2021 року адвокат Гнидка М.В. взяв участь у судових засіданнях, відсутні, оскільки відповідей на запитання головуючого, а також необхідних доказів, представник позивача суду не надав.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та інше.

Так, суд дійшов висновку про те, що подана адвокатом Гнидкою М.В. позовна заява була підготовлена неякісно, необхідні документи, що підтверджували б заявлені позовні вимоги, були подані адвокатом лише після їх витребування судом, що призвело до затягування розгляду справи, тому сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн. є завищеною та неспівмірною стосовно складності виконаної роботи та якості її виконання.

Разом з цим, враховуючи виконані адвокатом роботи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг поданих до суду позивачем документів, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 500,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов приватного акціонерного товариства "НИВА" задоволено частково, то витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 59 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 1, ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", п. 12 ч. 3 ст. 2, ч. 4 ст. 11, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13, ст. 16, ст. 123, ч. ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 126, п. 3 ч. 4 ч. 8 ст. 129, ч. 4 ст. 236, ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити частково заяву приватного акціонерного товариства "НИВА" про ухвалення додаткового рішення.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Шаріпо Руслана Альбертовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь приватного акціонерного товариства "НИВА" (08132, Київська область, Києво - Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Промислова, будинок 10, ідентифікаційний код 19253407) 3 423,75 грн. (три тисячі чотириста двадцять три грн. 75 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовити в іншій частині заяви.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 05.05.2021 року.

Суддя С. Грабець