РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2021Справа № 910/440/21
За позовом Приватного підприємства "Транс Логістик"

до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

про стягнення 133 316,83 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Приватне підприємство "Транс Логістик" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення 133 316,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування на користь позивача за договором добровільного страхування наземного транспорту від 16.07.2019 № 078999/920/190001043, укладеним між сторонами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляду справи.

09.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечував, посилаючись на те, що ним було відмовлено позивачу у здійсненні страхової виплати керуючись п. 11.3.7 та п. 16.1.11 укладеного сторонами договору, з огляду на відсутність засвідченого підписом представника відповідача та печаткою товариства акту огляду, що підтверджує факт проведення огляду транспортного засобу, про що повідомив позивача листом. Зазначив, що надання йому, як страховику, транспортного засобу для огляду при укладенні договору страхування має істотне значення для здійснення індивідуальної оцінки страхового ризику, оскільки саме під час такого огляду страховик у акті огляду фіксує показники одометра транспортного засобу (чи експлуатувався раніше ТЗ), наявність/відсутність пошкоджень транспортного засобу на момент страхування тощо. Однак, транспортний засіб "MAN TGS 19.400", державний реєстраційний № НОМЕР_1 , що належить позивачу, не був наданий ним відповідачу для огляду та фотографування для встановлення стану транспортного засобу на момент укладення договору страхування.

15.02.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечив факт повідомлення його відповідачем про відмову у здійсненні страхової виплати. Позивач також вказав, що п. 16.1.11 укладеного сторонами договору страхування, на який посилається відповідач, не стосується огляду автомобілів до моменту укладання договору, а стосується огляду автомобілів вже після їх пошкодження в результаті ДТП. Позивач зазначив, що навіть якщо припустити той факт, що укладений сторонами договір страхування дійсно передбачає необхідність огляду автомобіля перед його укладанням, то відповідач, підписавши цей договір добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019 і додаток № 9 від 06.10.2019 до нього, здійснив усі необхідні заходи, спрямовані на встановлення страхової суми автомобіля, оскільки зазначив у вказаних документа, що страхова сума транспортного засобу становить 2 000 000,00 грн. Викладене, на переконання позивача, підтверджує той факт, що відповідач оглянув вказаний автомобіль і погодився на вказану страхову суму з урахуванням того, що автомобіль 2017 року випуску. Крім того, позивач зазначив, що за період з 16.07.2019 по 08.02.2021 відповідач здійснив погашення по 227 страхових випадках на загальну суму 8 409 647, 68 грн. за договором добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019, однак ПП "Транс Логістик" жодного разу не отримувало інформацію про необхідність надати акт огляду транспортного засобу. До того ж п. 11.4.6 укладеного сторонами договору встановлений обов`язок саме відповідача здійснити огляд пошкодженого ТЗ та/або вжити заходів для проведення незалежної експертизи після письмового повідомлення про настання страхового випадку.

Позивач разом із відповіддю на відзив подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 252 ГПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З урахуванням ціни позову, а також відсутності обставин, що зумовлюють проведення судового засідання з повідомленням сторін, у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

01.03.2021 до суду надійшли подані відповідачем заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач, вказав, що позивачу було відомо про необхідність надання транспортних засобів для їх огляду страховою компанією на момент укладення страхового договору і такий обов`язок був виконаний позивачем щодо більшості застрахованих транспортних засобів, на підтвердження чого відповідач долучив відповідні акти огляду ТЗ. Відповідач також вказав, що такий обов`язок встановлений Правилами добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), розробленими ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" та затвердженими в установленому законом порядку, розміщеними на офіційному сайті відповідача.

09.03.2021 до суду надійшли подані позивачем пояснення.

14.04.2021 позивач подав суду клопотання про покладення на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та додані до них докази.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2019 між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" (страховик, відповідач) та Приватним підприємством "Транс Логістик" (страхувальник, позивач) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043.

Згідно з умовами вищевказаного договору, а також додатку № 9 від 06.10.2019 до нього, були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки "MAN TGS 19.400", державний реєстраційний № НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що вищевказаний автомобіль належить позивачу згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

У додатку № 9 до договору визначено строк дії цього договору з 07.10.2019 по 06.10.2020.

У п. 3 частини І договору зазначено, що вигодонабувач сторонами договору не визначений.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про страхування" страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки за погодженням сторін не визначено іншого вигодонабувача, страхове відшкодування за страховим договором № 078999/920/190001043 від 16.07.2019 належить до виплати на користь позивача, як власника застрахованого транспортного засобу, який може понести збитки внаслідок його пошкодження.

У розділі 7 частини І договору та п. 4.1 частини ІІ договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) встановлено, що застрахованим може бути, зокрема, ризик пошкодження та/або знищення чи втрата визначеного транспортного засобу (ТЗ) внаслідок ДТП (дорожньо-транспортної пригоди).

Відповідно до п. 7.3 частини ІІ договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) лімітом відшкодування по КАСКО та/або ДО за кожним ТЗ є страхова сума за кожним ТЗ, зазначена у додатку до договору страхування. Страхова сума є агрегатним лімітом відшкодування страховика по всіх страхових випадках, що відбулись під час дії договору. Договір вважається виконаним і припиняє свою дію з моменту виплати сумарного страхового відшкодування в розмірі, еквівалентному розміру страхової суми за мінусом франшизи по всіх страхових випадках, що сталися за договором. Договір діє до кінця обумовленого в частині І терміну в межах різниці між страховою сумою і розміром виплачених страхових відшкодувань, тобто страхова сума зменшується на розмір виплачених відшкодувань. Страхова сума може бути відновлена до початкового розміру шляхом внесення відповідних змін до договору та сплати додаткового страхового платежу.

Як вбачається з додатку № 9 від 06.10.2019 до договору, сторони погодили страхову суму для транспортного засобу "MAN TGS 19.400", державний реєстраційний № НОМЕР_1 , у розмірі 2 000 000,00 грн.

31.08.2020 на автомобільній дорозі Батурин - Конотоп - Суми біля с. Біжівка трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "MAN TGS 19.400", державний реєстраційний № НОМЕР_1 ., під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки "Камаз -53229", державний реєстраційний № НОМЕР_3 . Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2020 по справі № 359/7211/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно пояснень позивача, викладених у позовній заяві, які не спростовані відповідачем ОСОБА_1 працював водієм ПП "Транс Логістик".

Судом встановлено, що 02.09.2020 ПП "Транс Логістик" звернулось до ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" з заявою-повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, яка була зареєстрована в журналі реєстрації за № 33.

Листом № 1951/18 від 22.12.2020 ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" керуючись п.п. 11.3.7 п. 11.3 договору страхування, та на підставі п.п. 16.1.11 п. 16.1 вказаного договору відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування транспортного засобу, зазначивши при цьому, що страхувальник при укладенні договору страхування не виконав свого обов`язку щодо надання страховику транспортного засобу "MAN TGS 19.400", державний реєстраційний № НОМЕР_1 , для огляду та фотографування з метою оцінки страхового ризику, у зв`язку з чим відсутній акт огляду цього транспортного засобу.

За умовами п. 12.5 частини ІІ договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) страхувальник повинен здійснювати відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ лише на СТО, що погоджена з страховиком. Сторони домовились, що за цим договором погодженими з страховиком вважаються СТО, на яких відповідно до вимог заводу-виробника ремонтуватимуться застраховані ТЗ після страхових випадків. Дана умова діє тільки для ТЗ, що знаходяться на обслуговування сервісного дилеру MAN, SCANIA.

Позивач відповідно до п. 12.5 договору надав відповідачу рахунок-фактуру № KYV_AVGOK-0007754 від 01.09.2020, яка була надана офіційним сервіс-партнером MAN в Україні ТОВ "Аванті Груп", що є офіційним дилером автомобільної марки MAN в якій визначена вартість ремонту автомобіля у розмірі 133 316,83 грн.

Відповідач заперечуючи проти правомірності заявленого позову, послався на відсутність акту огляду ТЗ, складеного на момент укладення договору страхування, що, в силу положень п. 16.1.11 такого договору, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України "Про страхування" встановлено, що:

- страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку;

- страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

За приписами ч. 3 ст. 16 Закону України "Про страхування" договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування (ч. 1 ст. 17 Закону України "Про страхування").

Судом встановлено, що ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" були розроблені та зареєстровані в установленому законом порядку Правила добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), розміщені на офіційному сайті відповідача за посиланням: https://upsk.com.ua/dbs.8.files/upload/file/214_final.pdf.

У п. 1.1 частини ІІ договору зазначено, що цей договір укладено відповідно до чинного законодавства України на умовах "Правила добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)", затверджених Головою правління АТ "УПСК" 31.03.2009 та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 07.05.2009 за реєстраційним № 0690302 (далі - Правила страхування).

Положеннями п. 11.2.1 частини ІІ договору на страхувальника покладений обов`язок при укладення цього договору надати достовірну інформацію страховику про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну умов експлуатації, зберігання тощо, що може вплинути на ступінь страхового ризику щодо ТЗ, не пізніше 3 робочих днів після виникнення таких факторів.

Відповідно до п. 8.3 Правил страхування при страхуванні ТЗ, перед укладанням, оновленням чи зміною умов Договору страхування Страхувальник зобов`язаний надати Страховику ТЗ та додаткове обладнання для огляду.

Згідно з п. 9.2.18 Правил страхування страхувальник зобов`язаний надати транспортний засіб для огляду, проведення розслідування або експертного дослідження страховику під час укладання договору страхування, після настання страхового випадку, під час або після закінчення відновлювального ремонту, та в інших випадках на вимогу страховика протягом дії договору страхування.

Поряд з наведеним за умовами договору страховику надано право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зазначених в розділі 16 цього договору та Правилах страхування (п. 11.3.7 частини ІІ договору).

Пунктом 16.1.11 частини ІІ договору (в редакції протоколу розбіжностей до нього) передбачено, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є відсутність акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.

Обґрунтовуючи необхідність складення акту огляду транспортного засобу на момент укладення договору, страхування відповідач вказав, що складення такого документу має істотне значення для здійснення індивідуальної оцінки страхового ризику, оскільки саме під час такого огляду страховик у акті огляду фіксує показники одометра транспортного засобу (чи експлуатувався раніше ТЗ), наявність/відсутність пошкоджень транспортного засобу на момент страхування тощо.

Таким чином, згідно з поясненнями відповідача оцінка страхових ризиків та транспортного засобу, як предмету майбутнього договору страхування, здійснюється страховиком саме під час складення акту огляду транспортного засобу на момент укладення договору страхування.

Поряд з наведеним суд вказує, що встановлені ним фактичні обставини справи свідчать про визначення відповідачем, як страховиком, страхової суми для транспортного засобу "MAN TGS 19.400", державний реєстраційний № НОМЕР_1 , у розмірі 2 000 000,00 грн. і погодження такого розміру страхової суми позивачем, що підтверджується додатком № 9 від 06.10.2019 до договору страхування, підписаним представниками обох сторін та засвідченим їх печатками.

Отже, попри твердження відповідача про невиконання позивачем обов`язку надати автомобіль "MAN TGS 19.400", державний реєстраційний № НОМЕР_1 , для огляду та складення відповідного акту під час укладення договору страхування, відповідач все ж визначив страхову суму для вказаного автомобіля. З урахуванням викладеного, суд критично оцінює твердження відвідача про невиконання позивачем вказаного обов`язку.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, суд вважає, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідачем позивачу відсутні.

Положеннями ст. 9 Закону України "Про страхування" визначено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Судом встановлено, що за умовами частини І договору франшиза за страховим випадком ДТП становить 0,00 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті на користь позивача, становить 133 316,83 грн.

Доказів спростування вказаного розміру страхового відшкодування суду не надано.

При цьому суд вказує, що згідно з п. 11.4.6 частини ІІ договору саме на страховика покладений обов`язок протягом 5 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку здійснити огляд пошкодженого ТЗ та/або вжити заходів для проведення незалежної експертизи.

Тому відсутність доказів проведення відповідачем огляду автомобіля марки "MAN TGS 19.400", державний реєстраційний № НОМЕР_1 , після його пошкодження у ДТП, не може стати підставою для невиконання обов`язку виплатити страхове відшкодування позивачу, як власнику вказаного транспортного засобу.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав зобов`язання по сплаті страхового відшкодування, з нього на користь позивача підлягає стягненню 133 316,83 грн. страхового відшкодування.

Щодо адвокатських витрат в розмірі 10 000 грн. суд вказує наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Суд, здійснюючи розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) вказує наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У матеріалах справи міститься копія договору про надання правової (правничої) допомоги № 08/02-19/5 від 08.02.2019, додаткова угода від 30.12.2020 до вказаного договору, детальний опис робіт (наданих послуг) від 22.03.2021, рахунок-фактуру № 09/04/21 від 09.04.2021, акт здачі-приймання наданих послуг від 09.04.2021, платіжне доручення № 12195 від 12.04.2021 про сплату послуг правничої допомоги.

Розподіляючи витрати за послуги адвоката суд вказує, що наявні в матеріалах справи договір, акт виконаних робіт, рахунок та платіжне доручення, а також встановлені в договорі ставки розрахунків наданих адвокатських послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

На переконання суду, розумним розміром витрат на послуги адвоката у даному спорі є сума 5 000,00 грн., інші заявлені витрати на послуги адвоката є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу витрат.

Таким чином, заявлена позивачем вимога, відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню судом частково, в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку з задоволенням позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "Транс Логістик" задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ідентифікаційний код 20602681) на користь Приватного підприємства "Транс Логістик" (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, сел. Слобожанське, вул. Теплична, 27-С, ідентифікаційний код 34307753) 133 316 (сто тридцять три тисячі триста шістнадцять) грн. 83 коп. страхового відшкодування, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору, 5 000 (п`ять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили в порядку в порядку встановленому в ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко