ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

18.05.2021м. ДніпроСправа № 904/7115/20

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (м. Дніпро)

до приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (м. Київ)

про стягнення заборгованості у сумі 336118,79грн та виселення з приміщення

Суддя: Татарчук В.О.

Секретар судового засідання: Тетерятник А.М.

Представники:

від позивача: Іванченко І.С.

від відповідача: Рижих Р.В.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулось з позовом до приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" про стягнення заборгованості у сумі 336118,79грн, з яких: 1157,51грн - заборгованість з орендної плати, 334961,28грн - неустойка та виселення з приміщення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2021 продовжено розгляд справи №904/7115/20, призначено підготовче засідання на 23.02.2021.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 16.03.2021.

16.03.2021 судове засідання не відбулось у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Татарчука В.О.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2021 підготовче засідання призначено на 22.04.2021.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 18.05.2021.

12.05.2021 відповідач подав клопотання в якому просить суд на підставі частини 7 статті 228 Господарського процесуального кодексу України зупинити провадження у справі № 904/7115/20 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 910/11131/19. Клопотання мотивоване тим, що 17.12.2020 Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду було прийнято до розгляду справу № 910/11131/19 за подібними правовідносинами, з метою визначення чи можливо стягнення з винного орендаря орендної плати та неустойки (у розмірі подвійної орендної плати) за один і той самий період користування майном (після закінчення договору оренди і до моменту повернення орендованого майна за актом прийому-передачі) чи це є неможливим, оскільки є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що суперечить положенням статті 61 Конституції.

Позивач не заперечує проти зупинення провадження у справі.

Суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача з таких підстав.

За загальнодоступною інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.12.2020 на підставі частини другої статті 302 Господарського процесуального кодексу України передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 910/11131/19 разом із касаційною скаргою приватного акціонерного товариства Телесистеми України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2020 у зв`язку з необхідністю відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених судових рішеннях Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/12949/16 від 13.02.2018 та у справі № 906/1037/16 від 17.12.2018.

При цьому, колегія суддів Верховного Суду у справі № 910/11131/19 зазначила, що у справах № 910/12949/16 та № 906/1037/16 усі спори виникли між орендарями та орендодавцями з приводу стягнення орендної плати та (чи) неустойки, передбаченої частиною 2 статті 785 ЦК України за період користування орендованим майном після закінчення строку дії відповідних договорів і до моменту повернення майна за актами прийому-передачі та викладено правовий висновок щодо застосування, зокрема, положень частини 2 статті 785 ЦК України і який полягає у тому, що одночасне стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати, нарахованої за прострочення повернення орендованого майна, за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна за актом) є неможливим, оскільки є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що суперечить положенням статті 61 Конституції України.

Зазначений правовий висновок знайшов підтримку і при касаційному перегляді справи № 910/20370/17 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Водночас, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 924/195/16, від 11.05.2018 у справі № 926/2119/17 зроблено правовий висновок про те, що зобов`язання орендаря сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном, яке виникло з договору оренди, не припиняється зі спливом строку дії договору оренди, оскільки таке припинення пов`язане не із закінченням строку, на який було укладено договір, а з моментом підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди.

Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 925/1223/17, від 11.12.2019 у справі № 904/527/19.

За вказаних обставин, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду ухвалою від 17.12.2020 прийняв до розгляду касаційну скаргу приватного акціонерного товариства Телесистеми України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2020 у справі № 910/11131/19.

Судове провадження у цій справі на цей час триває.

Викладене свідчить про те, що єдиного підходу у вирішенні зазначених подібних категорій спорів у Верховного Суду немає.

Частиною четвертою статті 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів передбачено, що єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За приписами пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі у цьому випадку зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Щодо визначення подібності правовідносин суд звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/7, пункт 40 постанов від 25.04.2018 № 910/24257/16). Такі ж висновки викладені і в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 року по справі № 923/682/16.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

Порівняльний аналіз змісту та об`єкту правовідносин у справі, що розглядається та у справі № 910/11131/19 свідчить про їх подібність.

За таких обставин у справі, що розглядається наявна об`єктивна необхідність врахування висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/11131/19.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє клопотання приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" та зупиняє провадження у справі № 904/7115/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/11131/19.

На підставі викладеного, керуючись статтями 227, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" про зупинення провадження у справі № 904/7115/20 - задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі № 904/7115/20 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (м. Київ) про стягнення заборгованості у сумі 336118,79грн, з яких: 1157,51грн - заборгованість з орендної плати, 334961,28грн - неустойка та виселення з приміщення до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 910/11131/19.

3. Зобов`язати сторони в 10-ти денний термін з моменту настання таких обставин повідомити суд про наявність підстав для поновлення провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили 18.05.2021 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.О. Татарчук