Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1131/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання Васильєвій О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" (35720, Рівненська область, Здолбунівський район, с. Копиткове, вул. Шкільна, буд. 10А, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 4 954 604 грн 30 коп.

у судовому засіданні з розгляду справи по суті брали участь:

- від ОСОБА_1 : ОСОБА_3 ,

- від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" ОСОБА_4 ; ОСОБА_3 ,

- від відповідача ОСОБА_2 : ОСОБА_5 ,

- відповідач: ОСОБА_2

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 22.04.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск СD-R, серійний номер MAP6B2WKO01143608.

ВСТАНОВИВ:

03.12.2020 року до Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_1, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" надійшов позов до ОСОБА_2 , у якому позивач, посилаючись на ст. ст. 19, 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 22, 92, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 142, 224, 225, 321 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 19, 20, 27, 29, ч. 7 ст. 30, 54, 55, 161-164 ГПК України просить суд стягнути з відповідача збитки (упущену вигоду) в розмірі 4 954 604 грн 30 коп. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані заподіянням ОСОБА_2 як колишнім генеральним директором ТОВ "Ім. Шевченка" збитків (у формі упущеної вигоди) юридичній особі ТОВ "Ім. Шевченка" (правонаступником якого є ТОВ "ЮТ-АГРО ЗЕРНО") під час виконання повноважень його діями, що полягали в достроковому припиненні права оренди 52 земельних ділянок за ТОВ "Ім. Шевченка" 01.12.2015 року та оформленням 02.12.2015 року права оренди на ці ж 52 земельні ділянки за ФГ "Ім. Шевченка", керівником якого також був ОСОБА_2 .

На думку позивача, в результаті вказаних умисних протиправних (неправомірних) дій відповідач завдав для ТОВ "Ім. Шевченка" збитків у формі упущеної вигоди, адже позбавив останнє можливості продовжувати діяльність згідно з Статутом із обробітку землі та одержання доходів із використання 122,2446 га площі орендованих земель, які реально могли б бути одержані в наступні 2016-2019 роки внаслідок очікуваного приросту в майні.

У зв`язку із вказаними підставами позивач просить суд стягнути з відповідача 4 954 604 грн 30 коп. збитків (упущеної вигоди) та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 74 319 грн 06 коп., витрат на залучення судового експерта у розмірі 80 000 грн 00 коп. та інших судових витрат, розрахунок яких буде надано додатково.

Окрім того, разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав клопотання, у якому просить витребувати від Здолбунівської районної державної адміністрації в Рівненській області належним чином засвідчені копії договорів:

- від 01.12.2015 року з додатками (актами приймання-передачі земельних ділянок) про припинення (розірвання) договорів оренди землі, укладених між ТОВ "Ім. Шевченка" та власниками таких земельних ділянок;

- від 02.12.2015 року з додатками (актами приймання-передачі земельних ділянок) про оренду земельних ділянок, укладених між ФГ "Ім. Шевченка" та власниками таких земельних ділянок.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.12.2020 року справу № 918/1131/20 розподілено судді Заголдній Я.В.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результати їх розгляду.

Господарський суд, оглянувши матеріали позовної заяви, встановив, що ОСОБА_1 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" пред`явлено позов до фізичної особи, яка не є підприємцем.

Господарський суд у відповідності до ч. ч. 6, 7 ст. 176 ГПК України звернувся 07.12.2020 року до Управління Державної міграційної служби України у Рівненській області про надання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

15.12.2020 року від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби в Рівненській області надійшла інформація, згідно з якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.12.2020 року позовну заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" до ОСОБА_2 про стягнення збитків (упущеної вигоди) залишено без руху, запропоновано ОСОБА_1 у 5-денний строк з дня отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме подати до суду: оригінал опису вкладення з переліком конкретних додатків, які надіслані відповідачу, що підтвердить направлення доданих до позовної заяви документів для відповідача.

22.12.2020 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від заявника надійшло клопотання про долучення документів, а саме - оригіналу опису вкладення, що підтверджує направлення доданих до позовної заяви документів для ОСОБА_2 .

Відтак заявником усунуто недоліки позовної заяви про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 4 954 604 грн 30 коп. у строк, встановлений судом.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/1131/20, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначити на 13.01.2021 року, запропонувати сторонам:

а) позивачу: подати суду будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності) у термін до 12.01.2021 року.

б) встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов суду з урахуванням вимог ст.ст. 165, 178 ГПК України, одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду;

в) позивачу: відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив відповідачу та надати суду докази такого скерування відповідачу.

г) відповідачу: у строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, одночасно надіслати заперечення позивачу та надати суду докази такого скерування позивачу.

Окрім того, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.12.2020 року клопотання ОСОБА_1 про витребування від Здолбунівської районної державної адміністрації в Рівненській області доказів задоволено, витребувано від Здолбунівської районної державної адміністрації в Рівненській області належним чином засвідчені копії договорів:

- від 01.12.2015 року з додатками (актами приймання-передачі земельних ділянок) про припинення (розірвання) договорів оренди землі, укладених між ТОВ "Ім. Шевченка" та власниками таких земельних ділянок;

- від 02.12.2015 року з додатками (актами приймання-передачі земельних ділянок) про оренду земельних ділянок, укладених між ФГ "Ім. Шевченка" та власниками таких земельних ділянок.

06.01.2021 року від представника ОСОБА_2 адвоката Януль В.С. та 11.01.2021 року від ОСОБА_2 надійшли заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити їх особисту явку у судове засідання внаслідок зайнятості в іншому судовому засіданні.

Окрім того, ОСОБА_2 та його адвокат Януль В.С. у даних заявах вказують на те, що строк на подання відзиву ще не сплинув та закінчується 20.01.2021 року, а відтак відповідач та представник відповідача просять суд відкласти розгляд справи з метою надання можливості підготовки та подання відзиву у даній справі.

12.01.2021 року від Центру надання адміністративних послуг Здолбунівської районної державної адміністрації в Рівненській області надійшов лист на виконання вимог п. 10 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 28.12.2020 року, до якого долучено копії договорів.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13.01.2021 року відкладено підготовче засідання в межах визначеного ГПК України строку підготовчого провадження на 03.02.2021 року з підстав, викладених у даній ухвалі.

21.01.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від відповідача надійшов відзив на позов.

Судом встановлено, що відзив на позов надійшов у межах строку, встановленого ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.12.2020 року, про що свідчить відмітка відділення поштового зв`язку на конверті.

02.02.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні 03.02.2021 року представник ОСОБА_2 просив суд закрити провадження у справі № 918/1131/20 з підстав, викладених у відзиві.

Представники ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" просили суд відмовити у задоволенні вимоги відповідача про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні 03.02.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 03.02.2021 року, якою у задоволенні заяви (викладеній у відзиві на позов вх. № 569/21 від 21.01.2021 року) про закриття провадження у справі № 918/1131/20 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.02.2021 року продовжено процесуальний строк підготовчого провадження на 30 днів за ініціативою суду - до 29.03.2021 року, відкладено підготовче засідання в межах визначеного ГПК України строку підготовчого провадження на 03.03.2021 року.

10.02.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, до якого додано заяву вх. № 375/21 від 10.02.2021 року про залучення третіх осіб та клопотання про зупинення провадження у справі.

22.02.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від представника ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення та заперечення проти клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, заяви про залучення третіх осіб та заперечення на відповідь на відзив.

03.03.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_2 надійшли заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань позивача та заява про залучення третіх осіб.

У судовому засіданні 03.03.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 03.03.2021 року, якою заперечення ОСОБА_2 на відповідь на відзив залишено без розгляду, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі № 918/1131/20, відмовлено у заяві ОСОБА_2 (вх. № 375/21 від 10.02.2021 року) про залучення третіх осіб, відмовлено у заяві ОСОБА_2 (вх. № 636/21 від 03.03.2021 року) про залучення третіх осіб.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.03.2021 року відкладено підготовче засідання в межах визначеного ГПК України строку підготовчого провадження на 17.03.2021 року.

15.03.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від фізичних осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надійшла спільна заява № б/н від 13.03.2021 року про залучення їх до участі у справі як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

15.03.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_2 надійшло клопотання № б/н від 12.03.2021 року про долучення до матеріалів справи доказів, а саме - оригіналів заяв свідків № 181, 182, 183, 184, 185, 186, 187, 199 від 10.03.2021 року, посвідчених приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренко О.В.

16.03.2021 року від представника позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та зняття відповідних фотокопій.

16.03.2021 року представник позивача адвокат Титечко О.П. ознайомився з матеріалами справи № 918/1131/20, про що свідчить його особиста відмітка з підписом на відповідній заяві.

У судовому засіданні 17.03.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 17.03.2021 року, якою у задоволенні спільної заяви ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 № б/н від 10.03.2021 року про залучення їх до участі у справі як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відмовлено та повернуто клопотання ОСОБА_2 № б/н від 12.03.2021 року про долучення до матеріалів справи доказів, з доданими до нього документами, а саме оригіналами заяв свідків № 181, 182, 183, 184, 185, 186, 187, 199 від 10.03.2021 року, без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.03.2021 року відкладено підготовче засідання на 29.03.2021 року.

22.03.2021 року від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме - оригіналів заяв свідків № 181, 182, 183, 184, 185, 186, 187, 199 від 10.03.2021 року, посвідчених приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренко О.В.

У судовому засіданні 29.03.2021 року представник відповідача усно просив поновити строк на подання доказів, а саме - заяв свідків, вказуючи на поважність пропущення такого процесуального строку.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29.03.2021 року усне клопотання представника ОСОБА_2 про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів задоволено, визнано поважними причини пропуску процесуального строку на подання доказів ОСОБА_2 , поновлено ОСОБА_2 процесуальний строк на подання доказів, долучено до матеріалів справи оригінали заяв свідків № 181, 182, 183, 184, 185, 186, 187, 199 від 10.03.2021 року, закрито підготовче провадження у справі № 918/1131/20, призначено справу № 918/1131/20 до судового розгляду по суті на 06.04.2021 року, викликано у судове засідання з розгляду справи по суті 06.04.2021 року для допиту у якості свідків, заяви яких залучені до матеріалів справи № 918/1131/20 гр. ОСОБА_11 , гр. ОСОБА_12 , гр. ОСОБА_13 , гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_14 , гр. ОСОБА_15 , гр. ОСОБА_16 , гр. ОСОБА_2 ; зобов`язано відповідача забезпечити явку свідків у судове засідання 06.04.2021 року.

Окрім того, в ухвалі Господарського суду Рівненської області від 29.03.2021 року відповідно до ч. 3 ст. 89 ГПК України попереджено гр. ОСОБА_11 , гр. ОСОБА_12 , гр. ОСОБА_13 , гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_14 , гр. ОСОБА_15 , гр. ОСОБА_16 , гр. ОСОБА_2 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

06.04.2021 року господарський суд розпочав розгляд справи № 918/1131/20 по суті.

Судом проведено допит свідків гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_13 , гр. ОСОБА_15 , гр. ОСОБА_16 , гр. ОСОБА_2 , які з`явилися у судове засідання 06.04.2021 року, про відомі їм обставини, викладені у відповідних заявах свідків.

Однак, судом встановлено, що відповідач не забезпечив явку у судове засідання свідків гр. ОСОБА_11 , гр. ОСОБА_12 та гр. ОСОБА_14 .

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.04.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 918/1131/20 по суті на 22.04.2021 року, повторно викликано у судове засідання з розгляду справи по суті для допиту у якості свідків, заяви яких залучені до матеріалів справи № 918/1131/20, а саме: гр. ОСОБА_11 , гр. ОСОБА_12 , гр. ОСОБА_14 , повторно зобов`язано відповідача забезпечити явку свідків гр. ОСОБА_11 , гр. ОСОБА_12 , гр. ОСОБА_14 , у судове засідання з розгляду справи по суті, зобов`язано сторін надати суду для огляду оригінали документів, доданих до матеріалів справи.

У судовому засіданні 22.04.2021 року судом встановлено, що відповідач не забезпечив явку свідків гр. ОСОБА_11 , гр. ОСОБА_12 , гр. ОСОБА_14 , у судове засідання з розгляду справи по суті.

20.04.2021 року від ОСОБА_2 надійшла заява про долучення до матеріалів справи довідки, яка видана 19.04.2021 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу О.В.Бондаренко для ОСОБА_2 в тому, що дійсно 12.03.2021 року за реєстраційним номером № 199 було засвідчено справжність підпису на заяві свідка ОСОБА_2 у справі № 918/1131/20 при оформленні якого в посвідчувальному написі нотаріуса зроблено описку, а саме вказано замість засвідчення справжності підпису і встановлення особи ОСОБА_2 зазначено ОСОБА_17 .

У судовому засіданні 22.04.2021 року представники ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" наполягали на задоволенні позовних вимог із підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

ОСОБА_2 та представник ОСОБА_2 просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог із підстав, викладених у відзиві.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги обґрунтовані заподіянням ОСОБА_2 збитків (у формі упущеної вигоди) юридичній особі ТОВ "Ім. Шевченка" (правонаступником якого є ТОВ "ЮТ-АГРО ЗЕРНО") під час виконання ним повноважень генерального директора ТОВ "Ім. Шевченка" його діями, що полягали в достроковому припиненні права оренди 52 земельних ділянок за ТОВ "Ім. Шевченка" 01.12.2015 року та оформленням 02.12.2015 року права оренди на ці ж 52 земельні ділянки за ФГ "Ім. Шевченка", керівником якого також був ОСОБА_2 .

На думку позивача, в результаті вказаних умисних неправомірних дій, використовуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські повноваження, відповідач завдав для ТОВ "Ім. Шевченка" збитків у формі упущеної вигоди, адже позбавив останнє можливості продовжувати діяльність згідно з Статутом із обробітку землі та одержання доходів із використання 122,2446 га площі орендованих земель, які реально могли б бути одержані в наступні 2016-2019 роки внаслідок очікуваного приросту в майні.

На переконання позивача, поведінка ОСОБА_2 як засновника та генерального директора ТОВ "Ім. Шевченка", була протиправною та полягала в усвідомленому неналежному, нерозумному та недобросовісному виконанні службових (посадових) обов`язків всупереч інтересам та основній меті діяльності ТОВ "Ім. Шевченка" (що визначено у п. 2.1. Статуту) без дотримання меж нормального господарювання та керування товариством, з особистою заінтересованістю та за рахунок прийняття очевидно марнотратних та збиткових для товариства рішень, зловживаючи повноваженнями, тобто умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді отримання за ФГ "Ім. Шевченка" речового права володіння та користування земельними ділянками та отримання прибутку, що призвело до наслідків, яки бажав ОСОБА_2 у вигляді завдання товариству збитків.

При цьому позивач посилається на існування обмежень згідно з підпунктами "м", "п" та "с" п. 7.1.2. Статуту ТОВ "Ім. Шевченка" (затверджений протоколом загальних зборів учасників товариства № 01/14 від 23.04.2014 року) на вчинення ОСОБА_2 самостійно як генеральним директором правочинів від імені товариства.

Тобто, як вважає позивач, ОСОБА_2 діючи як генеральний директор ТОВ "Ім. Шевченка", не маючи рішення загальних зборів учасників товариства щодо прийняття рішення про відчуження об`єктів нерухомості сума яких загалом перевищує 10 млн. грн, без попереднього погодження загальних зборів учасників товариства та виконавчого директора підприємства щодо попереднього погодження (визначення умов) правочинів щодо відчуження та управління нерухомим майном, а також інших основних засобів балансовою вартістю більше 20 000 грн 00 коп. та укладення будь-яких інших правочинів на суму більше 20 000 грн 00 коп., у період часу з 01.12.2015 року по 30.05.2016 року шляхом підписання уклав із орендодавцями письмові договори про розірвання договорів від 01.12.2015 року, згідно з умовами яких з моменту підписання припинено дію договорів оренди землі, попередньо укладених громадянами-фізичними особами з ТОВ "Ім. Шевченка" та орендарем - ТОВ "Ім. Шевченка" повертає орендодавцям земельні ділянки.

У подальшому 02.12.2015 року ОСОБА_2 , діючи вже в інтересах ФГ "Ім. Шевченка" (орендар) як його голова, оформив шляхом підписання із цими ж громадянами-фізичними особами (орендодавцями) 52 договори оренди землі та акти приймання-передачі стосовно тих же самих земельних ділянок в оренду.

Також в результаті дій ОСОБА_2 була проведена державна реєстрація припинення права оренди земельних ділянок за ТОВ "Ім. Шевченка" на земельні ділянки в кількості 122,2446 га та державна реєстрація виникнення права оренди зазначених земельних ділянок за ФГ "Ім. Шевченка".

Таким чином, як вважає позивач, діяльність ТОВ "Ім. Шевченка" опинилася під загрозою, оскільки неможливо здійснювати обробіток землі, отримувати з цього прибуток без наявності такого основного ресурсу та засобу як орендованих земельних ділянок. При цьому, на переконання позивача, передумов та підстав для зменшення земельного банку ТОВ "Ім. Шевченка" не було, адже товариство кожного року отримувало прибутки і такий банк навпаки щороку збільшувався.

В обґрунтування суми збитків (у вигляді втрати можливості отримання грошових коштів від реалізації сільськогосподарських культур, вирощених на орендованих земельних ділянках, через дострокове припинення договорів оренди землі з фізичними особами-орендодавцями, що має наслідком втрату очікуваного приросту в майні у розмірі неодержаного прибутку (неотриманого доходу, упущеної вигоди) у розмірі 4 954 604 грн 30 коп. за період з 2016-2019 роки позивач посилається на висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 22/2020 від 23.11.2020 року, що наданий судовим експертом Гершманом Юрієм Валерійовичем.

Стосовно причинно-наслідкового зв`язку, як одного із складових елементів складу цивільного правопорушення, позивач зазначає, що завдання збитків обґрунтовується вибуттям із його володіння та розпорядження належного йому майна (земельними ділянками). Підстава такого вибуття безпосередньо пов`язана із визначеною протиправною, недобросовісною, всупереч основній меті діяльності товариства, винною поведінкою, із зловживанням та перевищенням власних повноважень, генеральним директором ОСОБА_2 всупереч інтересам та економічній вигоді для Товариства.

Таким чином, як вважає позивач, ним доведено існування всіх елементів складу цивільного правопорушення з існуванням яких чинне законодавство передбачає можливість застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди (збитків).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, у відзиві зазначив, що їх не визнає та вважає безпідставними та незаконними, оскільки будь-яких протиправних дій щодо ТОВ "ЮТ-АГРО-ЗЕРНО" не вчиняв, шкоди йому не спричинив, а договори оренди земельних ділянок, про протиправне розірвання яких заявляє позивач, розірвані відповідно до вимог законодавства, а правочини про їх розірвання є правомірними.

Крім того, у відзиві відповідач зазначає, що обставини законності розірвання договорів оренди від 01.12.2015 року уже були предметом дослідження під час судового розгляду у справі № 918/788/16, за результатами якої ухвалено рішення Господарським судом Рівненської області від 06.09.2016 року, яке залишено в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 року, а також у справі № 562/1257/16-ц, за результатами якого ухвалено рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24.11.2016 року, яке не оскаржувалося у апеляційному порядку, - а тому в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України не потребують доказуванню при розгляді справи № 918/1131/20.

Також у відзиві ОСОБА_2 просив суд застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

У відповіді на відзив позивач висловлює позицію, що на його думку у справі № 562/1257/16-ц предметом розгляду та вирішення не є питання чинності або нечинності договорів про дострокове розірвання договорів оренди, не досліджувалися дії відповідача, не були зроблені висновки та не була надана оцінка його діям на предмет відповідності, в тому числі ст. 89 ГК України та ст. 92 ЦК України, іншим вимогам чинного законодавства, на які позивач посилається в позовній заяві, а також вислювлює думку про те, що предмети позову у справі № 562/1257/16-ц та 918/1131/20 різні.

Позивач просить суд виходити з розуміння поняття "протиправної" або "неправомірної" поведінки як умови відповідальності, при якому протиправною (неправомірною) вважається не лише та поведінка, яка порушує пряму вимогу закону чи статут товариства, а й поведінка, яка свідчить про нерозумність чи недобросовісність у діяннях посадової особи, або про те, що вона діяла не в інтересах товариства, а у власних.

Щодо вимоги відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності позивач вказує, що станом на сьогодні земельні ділянки, які достроково вибули із користування та володіння ТОВ "ЮТ-АГРО-ЗЕРНО" не повернуті, шкода (упущена вигода) не відшкодована, а тому вказане свідчить про так зване триваюче правопорушення, відтак ТОВ "ЮТ-АГРО-ЗЕРНО" може пред`явити позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав і в цьому випадку позовна давність не пропущена.

Під час судового розгляду відповідач також просив суд при вирішенні спору врахувати заяви свідків № 181, 182, 183, 184, 185, 186, 187, 199 від 10.03.2021 року, посвідчених приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренко О.В., у яких зазначено, що саме з ініціативи орендодавців були розірвані 52 договори оренди земельних ділянок із кадастровими номерами, які зазначені у відповідних заявах.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин

Як вбачається зі Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Ім. Шевченка" (), затвердженого протоколом № 01/14 від 23.04.2014 року загальних зборів учасників ТОВ "Ім. Шевченка" та зареєстрованого державним реєстратором Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області 12.06.2014 року (далі - Статут ТОВ "Ім. Шевченка") Товариство створене шляхом об`єднання засновниками власних матеріальних цінностей та грошових вкладів з метою одержання прибутку та здійснення підприємницької діяльності, реалізації економічних інтересів засновників та працівників Товариства, а також створене з метою задоволення суспільних потреб у продукції виробничо-технічного та іншого призначення, товарах народного споживання, роботах і послугах.

Предметом діяльності Товариства є (п. 2.2 Статуту) серед іншого є, зокрема, розведення великої рогатої худоби молочних порід; вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних; оптова та роздрібна торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; ведення товарного сільськогосподарського виробництва; вирощування, виробництво, заготівля, переробка, фасування, реалізація сільськогосподарських культур.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до наказу ТОВ "Ім. Шевченка" № 1 від 22.07.2013 року "Про вступ на посаду Генерального директора", керуючись нормою п. 8.1. Статуту ТОВ "Ім. Шевченка", протоколом № 01/13 Установчих зборів засновників "ТОВ "Ім. Шевченка" від 22.07.2013 року, ОСОБА_2 приступив до виконання обов`язків Генерального директора ТОВ "Ім. Шевченка" з 15.08.2013 року.

Згідно зі Статутом ТОВ "Ім. Шевченка" засновниками і учасниками товариства є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до статуту ФГ "Ім. Шевченка" (), затвердженого рішенням засновника ФГ "Ім. Шевченка" № 15 від 13.06.2016 року, зареєстрованого розпорядженням голови Здолбунівської райдержадміністрації № 137 від 17.03.1998 року засновником ФГ "Ім. Шевченка" є ОСОБА_2 , який є його головою.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААБ № 298743 від 13.06.2012 року ОСОБА_2 є керівником ФГ "Ім. Шевченка".

Судом встановлено, що як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (дата формування довідки 01.06.2016 року) (том 1, а.с. 61- 142) була проведена державна реєстрація 52-х договорів оренди землі, укладених між ТОВ "Ім. Шевченка" (орендарем) та фізичними особами (орендодавцями) стосовно земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (вирощування сільськогосподарських культур, випасання худоби тощо) та переданих за відповідними актами приймання-передачі земельної ділянки в оренду за кадастровими номерами: :00:002:0024, :00:005:0024, :00:006:0125, :00:007:0043, :00:007:0033, :00:007:0028, :00:002:0487, :00:005:0028, :00:002:0037, :00:007:0027, :00:007:0019, :00:007:0018, :00:004:0148, :00:006:0026, :00:006:0035, :00:002:0121, :00:003:0018, :00:002:0138, :00:002:0137, 562.2682800:00:004:0147, :00:001:0046, :00:004:0149, :00:001:0045, :00:002:0156, :00:002:0154, :00:002:0155, :00:002:0153, :00:002:0146, :0С:004:0009, :00:004:0074, :00:006:0110, :00:006:0162, :00:004:0075, :00:006:0322, 562.2682800:00:002:0122, :00:001:0037, :00:001:0047, :00:001:0048, :00:002:0139, :00:001:0027, :00:001:0058, :00:003:0056, :00:003:0055, :00:002:0014, :00:006:0347, :00:006:0115, :00:006:0339, :00:002:0136, :00:006:0156, :00:003:0092, :00:001:0028, :00:006:0154 (том 1, а.с 178 - 249, том 2, а.с. 1- 33).

01.12.2015 року між ТОВ "Ім. Шевченка" (орендарем) в особі генерального директора Атаманюка В.Д. та фізичними особами (орендодавцями) були укладені договори про розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін на підставі п. 12.03. договору оренди землі, за якими як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (дата формування довідки 01.06.2016 року) (том 1, а.с. 61- 142) була проведена державна реєстрація.

Також судом встановлено, що 02.12.2015 року між "ФГ ім. Шевченка" в особі голови Атаманюка В.Д. та фізичними особами (орендодавцями) укладено договори оренди землі та акти приймання-передачі земельних ділянок в оренду (та проведена їх державна реєстрація як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.06.2016 року (том 1, а.с. 143 - 177) за якими орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельні ділянки, а саме з громадянами:

- ОСОБА_18 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0024 площею 2,86 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім. Шевченка" було укладено 10.04.2014 року та зареєстровано 23.08.2014 року;

- ОСОБА_19 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:005:0024 площею 2,48 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 10.12.2013 року та зареєстровано 27.12.2013 року;

- ОСОБА_11 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0125 площею 1,57 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 15.03,2014 року та зареєстровано 17.12.2014 року;

- ОСОБА_20 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:007:0043 площею 2,6 га 80453,80 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 05.10.2015 року та зареєстровано 31 10.2015 року;

- ОСОБА_21 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:007:0033 площею 1,97 га вартістю 70748,20 гри., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 25.02.2014 року та зареєстровано 29.05.2014 року;

- ОСОБА_15 щодо земельної ділянки кадастровим номер :00:007:0028 площею 3,0784 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 14.10.2014 року та зареєстровано 18.03.2015 року;

- ОСОБА_22 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0487 площею 1,2533 га вартістю 35374,10 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 15.03.2014 року та зареєстровано 15.01.2015 року;

- ОСОБА_23 , ОСОБА_24 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:005:0028 площею 2,49 га вартістю 80453,80 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім. Шевченка" було укладено 02.03.2015 року та зареєстровано 10.11.2015 року;

- ОСОБА_25 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0037 площею 2,8494 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 15.03.2014 року та зареєстровано 22.10.2014 року;

- ОСОБА_26 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:007:0027 площею 3,2 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 10.12.2013 року та зареєстровано 28 12 2013 року;

- ОСОБА_27 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:007:0019 площею 2,19 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 04.04.2014 року та зареєстровано 17.03.2015 року;

- ОСОБА_28 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:007:0018 площею 2,16 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.02.2014 року та зареєстровано 03.09.2014 року;

- ОСОБА_29 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:004:0148 площею 1,86 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 25.02 2014 та зареєстровано 03.05.2014;

- ОСОБА_30 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0026 площею 1,75 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28 03.2014 року та зареєстровано 27.08.2014 року;

- ОСОБА_7 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0035 площею 3,34 га 141496,40 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.03.2014 року та зареєстровано 03.09.2014 року;

- ОСОБА_31 , ОСОБА_32 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0121 площею 2,6601 га вартістю 70718,20 грн,, попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 02.03.2015 року та зареєстровано 10.11.2015 року;

- ОСОБА_33 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0018 площею 1,46 га вартістю 70748.20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 15.03.2014 року та зареєстровано 21 10.2014 року;

- ОСОБА_34 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0138 площею 2,5 вартістю 707 48,20 грн. попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 25.03.2014 року та зареєстровано 17.12.2014 року;

- ОСОБА_35 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0137 площею 2,41 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.03.2014 року та зареєстровано 17.12.2014 року;

- ОСОБА_36 щодо земельної ділянки кадастровий номер 562.2682800:00:004:0147 площею 2,2 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 31.03.2014 року та зареєстровано 22.10.2014 року;

- ОСОБА_37 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0046 площею 2,43 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.03.2014 року та зареєстровано 23.09.2014 року;

- ОСОБА_38 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:004:0149 площею 1,06 га вартістю 35374,10 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.02.2014 року та зареєстровано 30.04.2014 року;

- ОСОБА_10 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0045 площею 1,58 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.03.2014 та зареєстровано 26.09.2014 року;

- ОСОБА_39 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0156 площею 3,48 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.03.2014 року та зареєстровано 26.09.2014 року;

- ОСОБА_40 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0154 площею 2,8 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 31.03.2014 та зареєстровано 22.10.2014 року;

- ОСОБА_17 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0155 площею 3,28 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 31.03 2014 року та зареєстровано 22 10.2014 року;

- ОСОБА_39 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0153 площею 2,53 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 31.03.2014 року та зареєстровано 22.10.2014 року;

- ОСОБА_41 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0146 площею 3,15 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 10.04 2014 року та зареєстровано 26.08.2014 року;

- ОСОБА_42 , ОСОБА_43 щодо земельної ділянки кадастровий номер :0С:004:0009 площею 2,3534 га вартістю 80453,80 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 27.02.2015 року та зареєстровано 22.06.2015 року;

- ОСОБА_44 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:004:0074 площею 3,03 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.03.2014 року та зареєстровано 16.12.2014 року;

- ОСОБА_45 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:006:01 10 площею 1,57 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.03.2014 року та зареєстровано 23.09.2014 року;

- ОСОБА_46 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0162 площею 2,2 га вартістю 94330,33 гри., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 15.03.2014 року та зареєстровано 22.09.2014 року;

- ОСОБА_47 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:004:0075 площею 2,78 га вартістю 70748,20 грн , попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 10.04.2014 року та зареєстровано 22.08.2014 року;

- ОСОБА_48 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0322 площею 1,93 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 25.03.2014 року та зареєстровано 24.11.2014 року;

- ОСОБА_12 щодо земельної ділянки кадастровий номер 562.2682800:00:002:0122 площею 2,89 га вартістю 70748.20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 10.01.2014 року та зареєстровано 14.08.2014 року;

- ОСОБА_13 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0037 площею 1,56 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 10.04.2014 року зареєстровано 29.07.2014 року;

- ОСОБА_49 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0047 площею 2,26 га вартістю 70748,20 гри., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.03.2014 року та зареєстровано 27.08.2014 року;

- ОСОБА_50 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0048 площею 5,72 га вартістю 141496,40 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 10.04.2014 року та зареєстровано 14.08.2014 року;

- ОСОБА_51 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0139 площею 2,55 га вартістю 70748,20 грн, попередній договір щодо opeнди якої ТОВ "Ім. Шевченка" було укладено 25.03.2014 року та зареєстровано 16.01.2015 року;

- ОСОБА_52 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0027 площею 1,66 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 10.04.2014 року та зареєстровано 22.08.2014 року;

- ОСОБА_53 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0058 площею 3,46 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 10.04 2014 року та зареєстровано 06.08.2014 року;

- ОСОБА_54 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0056 площею 1,67 га вартістю 70748,20 грн,, попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 15.03 2014 року та зареєстровано 10.06.2014 року;

- ОСОБА_16 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0055 площею 2,1 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 15.03 2014 року та зареєстровано 10.06.2014 року;

- ОСОБА_55 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0014 площею 2,85 вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 04.04.2014 року та зареєстровано 20.01,2015 року;

- ОСОБА_56 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0347 площею 1,93 га вартістю 70748,20 грн, попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.03.2014 року та зареєстровано 26 09.2014 року;

- ОСОБА_14 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0115 площею 1,64 га вартістю 70748,20 грн.. попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 10.04.2014 року та зареєстровано 09.08.2014 року;

- ОСОБА_8 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0339 площею 1,93 га вартістю 70748,20 грн.. попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 02.04.2014 року та зареєстровано 24.11.2014 року;

- ОСОБА_6 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0136 площею 2,22 га вартістю 7.0748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.03.2014 року та зареєстровано 23.09.2014 року;

- ОСОБА_57 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0156 площею 1,6 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.02.2014 року та зареєстровано 03.09 2014 року;

- ОСОБА_58 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0092 площею 1,89 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої "Ім.Шевченка" було укладено 25.03.2014 року та зареєстровано 17.12.2014 року;

- ОСОБА_9 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0028 площею 1,66 га вартістю "0748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 10.04.2014 року та зареєстровано 22.08.2014 року;

- ОСОБА_59 щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:006:0154 площею 1,6 га вартістю 70748,20 грн., попередній договір щодо оренди якої ТОВ "Ім.Шевченка" було укладено 28.02.2014 року та зареєстровано 03.05.2014 року.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З огляду на положення ст. 4 ГПК України і ст. ст. 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення.

Відтак задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

Водночас, у рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/ захисту в обраний спосіб.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Предметом доказування у даній справі є наявність складу правопорушення у діях посадової особи ТОВ «Ім. Шевченка», повноваження якого припинені, а саме - генерального директора, що призвело до заподіяння юридичній особі ТОВ «Ім. Шевченка» збитків у формі упущеної вигоди.

Судом встановлено, що ТОВ "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" є новим найменуванням ТОВ "Ім. Шевченка" відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ "ІМ "Шевченка" (протокол № 3 від 27.06.2016 року).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 12 ч.1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Тобто, до юрисдикції господарського суду відноситься позов про спір між юридичною особою та її посадовою особою про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, якщо він поданий лише власником цієї юридичної особи, її учасником чи акціонером.

Водночас із аналізу наведених правових норм і положень ст. ст. 41, 45, 53 ГПК України вбачається, що право осіб на звернення до суду в інтересах інших осіб обмежено тими випадками, коли таке право надано їм законом, за наявності підстав для такого звернення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 54 ГПК України власник (учасник, акціонер) юридичної особи, якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій), або частка у власності юридичної особи якого становить 10 і більше відсотків, може подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою. У разі відкриття провадження за таким позовом зазначена юридична особа набуває статусу позивача, але не вправі здійснювати свої процесуальні права та обов`язки без згоди власника (учасника, акціонера), який подав позов. Посадова особа, до якої пред`явлений позов, не вправі представляти юридичну особу та призначати іншу особу для представництва юридичної особи в даній справі.

На підтвердження статусу учасника ТОВ "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" ОСОБА_1 надано витяг із ЄДР, з якого вбачається, що його частка у статутному капіталі становить 99, 61 %.

Отже, заявником підтверджений у відповідності до вимог чинного законодавства статус учасника, якому належить 10 і більше відсотків у статутному капіталі товариства, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.12.2020 року відкрито провадження у справі № 918/1131/20, а відтак ТОВ "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" набуло статусу позивача у даній справі.

Відповідно до приписів ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Відповідно до ст.16 ЦК України, ст.20 ГК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частинами 1, 3, 4 ст. 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

За умовами частин 2, 3 ст. 65 ГК України, власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

Як передбачено ч. 5 ст. 65 ГК України, керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

За умовами ч. ч. 1, 2 ст. 89 ГК України, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.. Посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані:

- діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями;

- діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства;

- діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію;

- бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків;

- іншими винними діями посадової особи.

Статтями 224, 225 ГК України унормовано, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

За ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із аналізу вищенаведених норм вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди (збитків) іншій особі, а для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); наявності вини особи, яка заподіяла збитки (шкоду). За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.

Як стверджує позивач, у діях відповідача наявні всі елементи господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на дату вчинення відповідачем дій, що стали підставою для даного позову) управління товариством здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких здійснюється відповідно до виду товариства. Посадовими особами органів управління товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії, а у товариствах, де створена наглядова рада товариства, - голова та члени наглядової ради товариства.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 62 Закону України "Про господарські товариства" у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора).

Згідно до положеннь п.п. 8.1., 8.2. Статуту ТОВ "Ім. Шевченка" виконавчим органом є Генеральний директор, який підзвітний загальним зборам Учасників і відповідає за діяльність Товариства та покладені на нього обов`язки. Генеральний директор вирішує всі питання поточної діяльності Товариства за виключенням тих, які належать до компетенції Загальних Зборів Учасників. Генеральний директор має право без доручення діяти від імені Товариства.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 приступив до виконання обов`язків Генерального директора ТОВ "Ім. Шевченка" з 15.08.2013 року.

В обгрунування позовних вимог позивач вказує на те, що ОСОБА_2 діючи як генеральний директор ТОВ "Ім. Шевченка", незважаючи на існування обмежень згідно з підпунктами "м", "п" та "с" п. 7.1.2. Статуту ТОВ "Ім. Шевченка" на вчинення самостійно як генеральним директором правочинів від імені товариства, не маючи рішення загальних зборів учасників товариства щодо прийняття рішення про відчуження об`єктів нерухомості сума яких загалом перевищує 10 млн. грн, без попереднього погодження загальних зборів учасників товариства та виконавчого директора підприємства щодо попереднього погодження (визначення умов) правочинів щодо відчуження та управління нерухомим майном, а також інших основних засобів балансовою вартістю більше 20 000 грн 00 коп. та укладення будь-яких інших правочинів на суму більше 20 000 грн 00 коп., у період часу з 01.12.2015 року по 30.05.2016 року шляхом підписання уклав із орендодавцями письмові договори про розірвання договорів від 01.12.2015 року, згідно з умовами яких з моменту підписання припинено дію договорів оренди землі, попередньо укладених громадянами-фізичними особами з ТОВ "Ім. Шевченка" та оренда - ТОВ "Ім. Шевченка" повертає орендодавцям земельні ділянки.

Господарський суд, проаналізувавши положення Статуту ТОВ "Ім.Шевченка" з метою перевірки твердження позивача про те, що для укладення генеральним директором договорів про розірвання договорів оренди необхідна згода Загальних зборів, - дійшов висновку про те, що вказане твердження позивача не відповідає нормам чинного законодавства та статуту товариства. При цьому суд керувався наступним.

Судом встановлено, що пункт 8.2. Статуту ТОВ "Ім. Шевченка" передбачає, що генеральний директор, зокрема:

- затверджує поточні плани діяльності Товариства і заходи, необхідні для вирішення його завдань,

- забезпечує виконання поточних і перспективних планів, управляє виробництвом,

- розпоряджається майном, грошовими коштами в межах, визначених Статутом,

- представляє Товариство у відносинах з організаціями, підприємствами, установами, державними органами, приватними та посадовими особами з усіх питань діяльності Товариства як на території України, так і за кордоном,

- приймає рішення з усіх питань діяльності Товариства, що відносяться до його компетенції,

- самостійно вчиняє від імені Товариства будь-які правочини з урахуванням обмежень, передбачених п. 7.1.2. цього Статуту та забезпечує їх виконання. Правочини, які вчинені без погодження Загальних зборів учасників Товариства відповідно до положень підпункту 7.1.2. Статут можуть бути визнані недійсними у встановленому законодавством порядку. Вчинення правочинів щодо придбання, відчуження, передачі в найм, управління нерухомого майна, а також інших основних засобів балансовою вартістю більше 20 000 грн, укладення договорів застави, поруки, гарантії або будь-яких інших правочинів на суму більше 20 000 грн потребує обов`язкової попередньої письмової згоди Виконавчого директора товариства. У випадку відсутності особи, яка обіймає таку посаду у Товаристві, перераховані правочини підлягають попередньому погодженню Загальними зборами учасників Товариства. Перераховані правочини, які вчинені без попередньої згоди Виконавчого директора (Загальних зборів учасників товариства) можуть бути визнані недійсними у встановленому законодавством порядку,

- здійснює інші дії, спрямовані на досягнення цілей Товариства в межах його повноважень.

Стаття 145 ЦК передбачає, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства. До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить:

1) визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання;

2) внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу;

3) створення та відкликання виконавчого органу товариства;

4) визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів;

5) затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства;

6) вирішення питання про придбання товариством частки учасника;

7) виключення учасника із товариства;

8) прийняття рішення про ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

Статутом товариства і законом до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань.

Пункт 7.1.2 Статуту передбачає, що до виключної компетенції Загальних зборів Учасників належать питання, зокрема:

- "м" прийняття рішення про відчуження об`єктів нерухомості сума яких перевищує 10 млн. грн, що є у власності товариства та визначення умов їх відчуження

- "п" затвердження будь-яких правочинів, сума яких перевищує 10 млн. гривень;

- "с" у випадку відсутності особи, яка обіймає таку посаду Виконавчого директора Товариства погодження (визначення умов) правочинів щодо придбання, відчуження, передачі в найм, управління нерухомого майна, а також інших основних засобів балансовою вартістю більше 20000 гривень, укладення договорів застави, поруки, гарантії або будь-яких інших правочинів на суму більше 20000 гривень.

Оскільки земельні ділянки, які були предметами договорів про розірвання оренди землі від 01.12.2015 року, не перебували у власності ТОВ "Ім. Шевченка", відтак підпункт "м" пункту 7.1.2 Статуту у даній справі не застосовується, позаяк дане положення Статуту стосується випадків, коли об`єкти нерухомості, які відчужуються, перебувають у власності самого товариства.

При цьому суд враховує, що акт відчуження як перехід прав власності від однієї особи до іншої в правовому аспекті проводиться за волевиявленням власника майна, а ТОВ "Ім. Шевченка" за договорами оренди землі перебував у статусі орендаря, а не орендодавця.

Позивач помилково ототожнює прийняття рішення про відчуження об`єктів нерухомості, яке належить до виключної компетенції Загальних зборів учасників, із підписанням генеральним директором ТОВ "Ім. Шевченка" про розірвання договорів оренди землі від 01.12.2015 року.

Крім того, згідно з вказаним підпунктом "м" пункту 7.1.2 Статуту затверджуються Загальними зборами учасників лише правочини, сума яких становить понад 10 000 000 грн 00 коп.

Також, не можуть бути кваліфіковані вказані правочини про розірвання договорів оренди як значні в розумінні положень Статуту ТОВ «Ім. Шевченка», оскільки кожен із них не перевищує 10 000 000 грн 00 коп. та не потребує попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій генеральним директором, встановленої установчими документами товариства.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що жоден із договорів про розірвання договорів оренди земельних ділянок від 01.12.2015 року не потребував затвердження Загальними зборами учасників, оскільки сума кожного з них окремо не перевищувала ліміт, встановлений підпунктом "п" пункту 7.1.2 Статуту.

Окрім того, господарський суд не встановив перевищення генеральним директором ТОВ "Ім. Шевченка" своїх повноважень під час підписання 01.12.2015 року договорів про розірвання договорів оренди, оскільки вчинення таких правочинів також не потребувало попереднього погодження із Загальними зборами учасників товариства.

Як вбачається із підпункту "с" пункту 7.1.2 Статуту у генерального директора відсутні повноваження без попереднього погодження (визначення умов) із Загальними зборами товариства вчиняти правочини щодо придбання, відчуження, передачі в найм, управління нерухомого майна, а також інших основних засобів балансовою вартістю більше 20 000 грн, укладення договорів застави, поруки, гарантії або будь-яких інших правочинів на суму більше 20 000 грн.

Суд приходить до висновку, що положення Статуту щодо обмеження повноважень генерального директора щодо придбання, відчуження, передачі в найм, управління нерухомого майна, а також інших основних засобів балансовою вартістю більше 20 000 грн, - стосуються правомочностей ТОВ "Ім. Шевченка" як власника нерухомого майна або будь-яких інших засобів.

Оскільки земельні ділянки, які були предметами договорів про розірвання оренди землі від 01.12.2015 року, не перебували у власності ТОВ "Ім.Шевченка", відтак підпункт "с" пункту 7.1.2 Статуту у даній справі не застосовується, оскільки дане положення Статуту стосується випадків, коли об`єкти нерухомості, які відчужуються, перебувають у власності самого товариства.

Позивач помилково вважає, що дії ОСОБА_2 із підписання договорів про розірвання договорів оренди землі від 01.12.2015 року належать до його дій як генерального директора із виконання повноважень на управління нерухомим майном товариства, позаяк жодна із означених земельних ділянок не належала ТОВ "Ім.Шевченка", а навпаки перебувала у його користуванні.

Окрім того, положення підпункту "с" пункту 7.1.2 Статуту щодо обмеження повноважень генерального директора щодо укладення договорів застави, поруки, гарантії або будь-яких інших правочинів на суму більше 20 000 грн. без попереднього погодження із Загальними зборами учасників товариства також у даному спорі не підлягає застосуванню, адже стосується тих випадків, коли ТОВ "Ім.Шевченка" бере на себе зобов`язання за такими договорами, а договори про розірвання договорів оренди землі мають іншу правову природу та навпаки припиняють зобов`язання ТОВ "Ім.Шевченка" як орендаря земельних ділянок перед їх орендодавцями.

Судом встановлено, що розірвання договорів оренди землі відповідає вимогам земельного законодавства.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.

На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідно до ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судом встановлено, що жоден із правочинів про розірвання договорів оренди недійсним не визнаний. Доказів протилежного суду не надано.

Господарський суд, проаналізувавши договори про розірвання договорів оренди землі від 01.12.2015 року встановив, що кожен із них був розірваний за взаємною згодою сторін, підстава для розірвання договору - п. 12.3. Договору оренди землі.

Згідно з п. 12.3. Договорів оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін.

Виходячи з викладеного, сторони договорів оренди землі дійшли взаємної згоди на розірвання таких договорів.

Господарський суд відхиляє твердження позивача про те, що дії ОСОБА_60 із розірвання договорів оренди землі були протиправними та полягали в усвідомленому неналежному, нерозумному та недобросовісному виконанні службових (посадових) обов`язків всупереч інтересам та основній меті діяльності ТОВ "Ім. Шевченка" без дотримання меж нормального господарювання та керування товариством, з особистою заінтересованістю та за рахунок прийняття очевидно марнотратних та збиткових для товариства рішень, зловживаючи повноваженнями, тобто умисно, - оскільки договори про розірвання договорів оренди землі укладені за взаємною згодою сторін, про що зафіксовано у відповідних договорах.

Додатково господарський суд зазначає, що договори про розірвання договорів оренди землі від 01.12.2015 року не були розірвані орендарем ТОВ "Ім.Шевченка" в особі генерального директора в односторонньому порядку.

Окрім того, як вбачається із заяв свідків № 181, 182, 183, 184, 185, 186, 187, 199 від 10.03.2021 року, які долучено до матеріалів справи, підтверджених свідченнями свідків гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_13 , гр. ОСОБА_15 , гр. ОСОБА_16 , гр. ОСОБА_2 , які з`явилися у судове засідання 06.04.2021 року, пропозиція (ініціатива) розірвання договорів оренди землі від 01.12.2015 року виходила від орендодавців, а саме - фізичних осіб власників земельних ділянок за їх заявами.

Таким чином, у господарського суду відсутні підстави вважати поведінку ОСОБА_2 щодо підписання договорів про розірвання договорів оренди землі від 15.01.2015 року протиправною, неналежною або такою, що полягає в недобросовісному виконанні службових (посадових) обов`язків всупереч інтересам та основній меті діяльності ТОВ "Ім. Шевченка".

У постанові від 22.10.2019 року у справі № 911/2129/17 (провадження № 12-45гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правовідносини між товариством та керівником мають довірчий характер, а протиправна поведінка посадової особи полягає у неналежному та недобросовісному виконанні певних дій, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм посадовими обов`язками за власним умислом (розсудом), прийнятті очевидно необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень.

У постанові від 04.12.2018 року у справі № 910/21493/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду указав таке. Згідно з вимогами ст. 92 ЦК України особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. З огляду на положення наведеної правової норми та довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) протиправна поведінка посадової особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень. За відсутністю доведення наявності зазначених обставин, які свідчать про протиправну поведінку посадової особи товариства, підстави для задоволення позову про стягнення з неї збитків відсутні. Відповідно до статей 13, 74 ГПК України на позивача покладений обов`язок доведення обставин щодо наявності правових підстав для застосування до відповідача заходів цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

За загальним правилом, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Вони є фактом об`єктивної дійсності, що існує незалежно від правової оцінки і від того, підлягають збитки, що виникли, відшкодуванню згідно закону або не підлягають.

Однак для притягнення особи боржника до господарсько-правової відповідальності, передбаченої вищевказаними нормами законодавства, необхідна наявність правопорушення, що включає в себе певні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки; причинний зв`язок між ними; вина.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє особу від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Так, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності) - такій, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Суд не встановив факт заподіяння збитків товариству її посадовою особою.

Зважаючи на все викладене у сукупності, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не подано до матеріалів справи жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності таких елементів правопорушення з боку відповідача як шкода, протиправна поведінка відповідача, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача, вина, - що унеможливлює застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків у формі упущеної вигоди та є підставою для відмови у задоволенні позову.

Статтею 104 ГПК України чітко унормовано, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Як вбачається із висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 23.11.2020 року № 22/2020, що наданий судовим експертом ОСОБА_61 , відповідно до наданих на дослідження документів неодержані ТОВ «ЮТ-АГРО ЗЕРНО» доходи у періоді 2016-2019 роки внаслідок дострокового припинення користування 52 земельними ділянками загальною площею 122, 2446 га підтверджується у сумі 4 954 604 грн 30 коп.

Однак, господарський суд не бере до уваги визначений у висновку експерта розмір неодержаних доходів ТОВ «ЮТ-АГРО ЗЕРНО» у періоді 2016-2019 роки у розмірі 4 954 604 грн 30 коп., оскільки у діях ОСОБА_2 , який підписував договори про розірвання договорів оренди землі від імені ТОВ «Ім. Шевченка» як генеральний директор, відсутні усі елементи складу цивільного правопорушення.

Виключно як припущення, що не підтверджені жодними доказами, господарський суд розцінює твердження позивача стосовно того, що поведінка ОСОБА_2 полягала в усвідомленому нерозумному та недобросовісному виконанні посадових обов`язків всупереч інтересам та основній меті діяльності ТОВ "Ім. Шевченка" без дотримання меж нормального господарювання та керування товариством, з особистою заінтересованістю та за рахунок прийняття очевидно марнотратних та збиткових для товариства рішень, з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді отримання за ФГ "Ім. Шевченка" речового права володіння та користування земельними ділянками та отримання прибутку, що призвело до наслідків, які бажав ОСОБА_2 у вигляді завдання ТОВ «Ім. Шевченка» збитків.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для задоволення позовних вимог позивачем не надано.

Зазначене зумовлює прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову в зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Стосовно вимоги відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності господарський суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. (Аналогічна позиція міститься також в постанові 14.08.2018 Верховного Суду у справі № 922/1425/17).

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 ЦК України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Оскільки при дослідженні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено відсутність у діях відповідача порушення прав або охоронюваних законом інтересів позивача, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а відтак суд не застосовує наслідки спливу позовної давності при вирішенні даного спору.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у ст. 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 17 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відтак, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов ОСОБА_1, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" до ОСОБА_2 про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 4 954 604 грн 30 коп. не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач звернувся до господарського суду з майновою вимогою у розмірі 4 954 604 грн 30 коп.

Тобто виходячи зі змісту позовних вимог, позивач мав сплатити за подання даної позовної заяви (майнова вимога) - 74 319 грн 06 коп. судового збору.

Позивач долучив до позовної заяви платіжне доручення № 571 від 18.05.2020 року, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 54 869 грн 13 коп. та платіжне доручення № 1061 від 23.11.2020 року, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 19 449 грн 93 коп.

Оскільки господарський суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 74 319 грн 06 коп. та у вигляді витрат на залучення судового експерта у розмірі 80 000 грн 00 коп. залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 20, 54, 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 211, 213, 233, 238, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 05.05.2021 року

Суддя Заголдна Я.В.