ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2021 р. Справа№ 910/16378/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Куксова В.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційних скарг Міністерства оборони України та Військової прокуратури Київського гарнізону на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 (повний текст підписано 25.02.2021) у справі №910/16378/19 (суддя Мельник В.І.)

за позовом військової прокуратури Київського гарнізону в інтересах держави в

особі Міністерства оборони України

до Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Пролог ЛТД"

про стягнення суми банківської гарантії 124 938,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Військова прокуратура Київського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства оборони України звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" про стягнення 124938,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання гарантії №2771-06117/PRG3v.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 у справі №910/16378/19 в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що Міністерством оборони України не було виконано умову гарантії щодо підписання відповідної вимоги уповноваженими особами.

Не погодившись з вказаним рішення суду першої інстанції, Міністерство оборони України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 у справі №910/16378/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення, оскільки вимога була підписана уповноваженим представником.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2021, справу №910/16378/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

Крім того, не погодившись з вказаним рішення суду першої інстанції, військова прокуратура Київського гарнізону також звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 у справі №910/16378/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновок суду є помилковим. Серед іншого зазначає, що в гарантії не визначено обов`язковості підписання вимоги, як мінімум двома уповноваженими особами.

Згідно витягу з протоколу передач судової справи раніше визначеному головуючому судді від 01.04.2021, справу №910/16378/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Міністерства оборони України та військової прокуратури Київського гарнізону на рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2021 у справі №910/16378/19. Розгляд апеляційних скарг Міністерства оборони України та військової прокуратури Київського гарнізону на рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2021 у справі №910/16378/19 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

28.04.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

12.05.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від прокуратури надійшли заперечення на відзив, в яких підтримує доводи викладені в апеляційних скаргах та просить скасувати оскаржуване судове рішення.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню з прийняттям нового судового рішення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.07.2017 між Публічним акціонерним товариством «Айбок Банк» та Міністерством оборони України укладено договір про надання гарантії №2771-0617/PRG3v, відповідно до умов якого банк зобов`язався сплатити на користь бенефіціара суму гарантії у розмірі 124 938,00 грн. у випадку невиконання принципалом своїх зобов`язань перед бенефіціаром за вказаним договором.

Згідно з ст.200 Господарського кодексу України, гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

13.07.2017 за результатами процедури закупівлі між Міністерством оборони України (далі - Позивач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пролог ЛТД» (в подальшому - Постачальник) укладено Договір №286/2/17/100 про поставку для державних потреб електричних побутових приладів (за кошти Державного бюджету України) (далі - Договір).

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є д зговори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 4 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або 5 більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з год, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до умов Договору Постачальник зобов`язався поставити Позивачу електричні побутові прилади (3917) (технологічне обладнання) лот 2 (39711200-1) кухонні комбайни відповідно до специфікації у кількості 22 шт., на загальну суму 2 082 300,00 грн., (без ПДВ), крім того ПДВ у сумі 416 460,00 грн., та загальною сумою 2 498 760,00 грн.

Пунктом 1.2 Договору передбачено номенклатура товару, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання Договору та визначається Специфікацією договору.

Договірна ціна за Договором становить 2 498 760,00 грн. (п. 3.1 Договору).

Пунктом 2.1. Договору визначено, що якість продукції повинна відповідати вимогам діючих стандартів та технічних умов і підтверджуватися документально в установленому порядку.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний надати Замовнику після постачання продукції наступні документи: акт приймального контролю (якості) товару, на якому повинен бути оригінал підпису одержувача Замовника, завірений належним чином, який підтверджує одержання товару; видаткова накладна Постачальника, повідомлення-підтвердження, яке оформлюється одержувачем замовника.

Пунктом 5.1 абз. 2 визначено, що термін постачання та встановлення обладнання визначено у графіку постачання Замовника, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 5.2 місцем поставки товару є військові частини Міністерства оборони України, що зазначені у графіку Міністерства оборони України, який є невід`ємною частиною цього договору, згідно з графіком поставки та обов`язковим додержанням ним вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів Замовника та графіку черговості відвантажень.

Відповідно до Додатку 12.1.1. до Договору «Графік постачання Міністерства оборони України» визначено адреси одержувачів Замовника, кількість та графік постачання.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 ЦК України (ст. 663 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, в порушення умов договору постачальник не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного постачання продукції та продукцію відповідно до Додатку № 12.1.1 до Договору від 13.07.2017 №286/2/17/100 до військових частин А4239 та А1942 поставлено із запізненням на 12 та 25 діб відповідно, що підтверджується листами військових частин А4239 та А1942 з додатками та не заперечується сторонами.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, сторони несуть відповідальність, передбачену Договором та чинним законодавством.

У зв`язку з чим, Міністерство оборони України звернулось до постачальника з претензіями від 04.09.2017 №№ 286/10/5162; 286/10/5163; 286/10/5164; 286/10/5165; 286/10/5166; 286/10/5167 та від 12.09.2017 №№286/10/5361; 286/10/5364 286/10/5365; 286/10/5366; 286/10/5367 щодо сплати штрафу за поставлення товару із запізненням.

09.10.2017 ТОВ «Пролог ЛТД» направило відповідь на претензії на адресу Міністерства оборони України, в якій зазначено, що зазначені претензії будуть виконані найближчим часом.

18.10.2017 року платіжним дорученням № 1088 на рахунок Міністерства оборони України було перераховано 13 720,46 грн. штрафу за зазначеними претензіями.

В подальшому, 07.11.2017 року Міністерство оборони України направило ПАТ «Айбокс Банк» письмову вимогу №286/8/6671 щодо сплати грошового забезпечення в розмірі 124 938,00 грн. відповідно до умов банківської гарантії від 12.07.2017 № 2771-0617/PRG3v.

ПАТ «Айбокс Банк» листом від 17.11.2017 №17/11/17-1 повідомило Міністерство оборони України про уточнення суми та запросило додаткові документи.

МОУ направило ПАТ «Айбокс Банк» лист від 28.11.2017 № 286/8/7188 з повідомленням суми та проханням виконати умови банківської гарантії, однак відповіді від банку та кошти до МОУ не надходили.

У зв`язку з чим, військова прокуратура Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" банківської гарантії у сумі 124 938,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що Міністерством оборони України не було виконано умову гарантії щодо підписання відповідної вимоги уповноваженими особами, тобто як мінімум двома уповноваженими особами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом положень частини 1 статті 1, частини 2 статті 9 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 14 Господарського кодексу України спеціальні норми Господарського кодексу, які встановлюють особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання, підлягають переважному застосуванню перед тими нормами Цивільного кодексу, які містять відповідне загальне регулювання.

Отже, спеціальними нормами, які підлягають переважному застосуванню до спірних правовідносин у цій справі, є саме положення статті 200 Господарського кодексу України, відповідно до частин 1 та 4 якої гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2, 3 статті 563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії; вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі, до якої додаються документи, зазначені у гарантії, та вказується, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання урегульований Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004.

Відповідно до п. 2 розділу I Положення, у відповідній редакції, гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк - гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку - гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром.

Безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Вимога - лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/ банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією.

Вимога складається бенефіціаром і подається за довільною письмовою

формою (в якій має зазначатися причина порушення принципалом основного зобов`язання, забезпеченого гарантією) або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту/банку-контргаранту.

Гарантійний випадок - факт порушення принципалом перед бенефіціаром зобов`язання, забезпеченого гарантією, у зв`язку із настанням якого банк-гарант одержує вимогу бенефіціара на сплату коштів відповідно до виданої гарантії з урахуванням умов наданої гарантії та протягом строку дії гарантії.

Пунктом 1 гл. 2 p. III зазначеного Положення передбачено, що у разі настання гарантійного випадку і для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, бенефіціар може подати безпосередньо до банку-гаранта або до банку-резидента (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).

Положенням не передбачено обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, і також залишає на розсуд особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 910/12842/17).

У відповідності до виданої відповідачем банківської гарантії №2771-0617/РRG3v від 12.07.2017 року, останній зобов`язується заплатити за третю особу (принципал) позивачу (бенефеціар) кошти в розмірі допущеного принципалом порушення (невиконання чи неналежного виконання зобов`язання перед бенефіціром), але в будь-якому випадку в сумі, що не перевищує 124 938,00 грн.

Гарант бере на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання виплатити бенефіціару суму, що не перевищує 124 938,00 грн у випадку невиконання (неналежного виконання) принципалом умов договору щодо якості, кількості та строків, протягом 5 робочих днів з дня отримання ним письмової вимоги бенефіціара відповідно до вимог чинного законодавства з посиланням на цю гарантію за підписами уповноважених осіб, у якій має зазначатися номер і дата договору, сума належна до сплати, якщо у вимозі буде вказано, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, повинна бути виплачена йому у зв`язку із невиконанням чи неналежним виконанням принципалом умов договору із зазначенням, в чому саме полягає невиконання чи неналежне виконання умов договору

Будь-які вимоги або повідомлення стосовно цієї гарантії мають бути надіслані банку в письмовій формі та в такий час, щоб банк мав можливість отримати їх не пізніше тієї дати, після якої ця гарантія втрачає чинність.

Ця гарантія дійсна по 01 лютого 2018 року.

Зобов`язання банку згідно цієї гарантії втрачають силу у разі: закінчення строку дії цієї гарантії; своєчасного виконання у повному обсязі принципалом своїх зобов`язань перед бенефіціаром за договором; повернення оригіналу гарантії банку або подання бенефіціаром письмової заяви про звільнення банку від обов`язків за гарантією; в інших випадках, визначених чинним законодавством України.

Як встановлено вище, в порушення умов договору постачальник (третя особа) не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного постачання продукції та продукцію відповідно до Додатку № 12.1.1 до Договору від 13.07.2017 №286/2/17/100 до військових частин А4239 та А1942 поставлено із запізнення на 12 та 25 діб відповідно, що підтверджується листами військових частин А4239 та А1942 з додатками та не заперечується сторонами.

Таким чином, у Міністерства оборони України (бенефіціар) виникло право на звернення з вимогою до гаранта - ПАТ «Айбокс банк» щодо отримання бенефіціарної суми, відшкодування якої передбачено банківською гарантією у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання принципалом умов договору поставки.

Як вбачається з матеріалів справи, Міністерством оборони України (бенефіціар) було скеровано гаранту вимогу №286/8/6671 від 07.11.2017, в якій вказано номер та дату договору, суму, яка належала до сплати, а також про неналежне виконання третьою особою у договору. Крім того, до вказаної вимоги Міністерством оборони України (бенефіціар) додано копії актів-приймання від 29.07.2017 №29 та від 11.08.2017 №15, копію гарантії, копії довіреностей №220/331/д від 17.10.2017 та №220/257/д від 04.07.2017. Тобто, вимогу було пред`явлено гаранту в межах строку дії гарантії та з дотриманням умов гарантії (а.с.30 т.1).

З огляду на що, гарантійний випадок за наданою відповідачем гарантією є таким, що настав, оскільки факт порушення принципалом виконання зобов`язання зі своєчасної поставки товару є доведеним та визнаним самим принципалом (постачальником), а у відповідача (гаранта) відповідно до частини 1 статті 563 Цивільного кодексу України за вимогою кредитора (бенефіціара) виник обов`язок сплатити позивачу (кредитору) грошову суму відповідно до умов виданої ним гарантії.

Однак, відповідач, як гарант не виконав свого обов`язку з виплати грошової суми у розмірі 124 938,00 грн за виданою ним банківською гарантією та в якості підстав для відмови у виплаті послався у своєму листі №17/11/17-1 від 17.11.2017 на те, що зобов`язання з поставки товару було виконано постачальником в повному обсязі та задоволено виставлені претензії щодо порушення строків виконання договору, а тому просив уточнити суму щодо якої перед бенефіціром не виконано зобов`язання принципалом за договором. Також гарант вказав на те, що пакет документів до вказаної вимоги було зшито та засвідчено штампом «для пакетів», а отже до вимоги додано неналежним чином засвічені копії документів, що виключає можливість задоволення вимоги.

Проте, за висновками колегії суддів, виконання принципалом зобов`язання з поставки товару в повному обсязі не спростовує того факту, що таке зобов`язання він виконав з порушенням умов договору, а саме з порушенням строку поставки продукції.

Крім того, ні зміст виданої відповідачем гарантії, ні вимоги чинного законодавства не визначають прострочення виконання зобов`язання (у цій справі - прострочення поставки продукції) підставою для відмови у задоволенні вимоги кредитора та здійснення виплати за гарантією. Зміст гарантії не містить застережень, які б ставили в залежність виплату банком гарантії від кількості днів прострочення боржником виконання основного зобов`язання. За змістом гарантії має значення лише сам факт порушення принципалом зобов`язання за договором. При цьому, одного лише факту наявності прострочення виконання основного зобов`язання (незалежно від періоду та обсягу простроченого зобов`язання) достатньо для заявлення бенефіціаром вимоги до гаранта про виплату відповідного забезпечення.

Відповідно до статті 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Отже, за своєю правовою природою гарантія має автономний (незалежний) характер від основного зобов`язання та відповідно не залежить від обставин припинення основного зобов`язання. У зв`язку з цим виплата гарантом суми, на яку видано гарантію, жодним чином не може зараховуватись в рахунок виконання основного зобов`язання та відповідно впливати на його чинність/припинення. У свою чергу сплата принципалом (постачальником) відповідно до умов договору поставки штрафних санкцій за порушення строків поставки товару не виключає обов`язку гаранта сплатити кредитору грошову суму за гарантією, оскільки сама по собі сплата постачальником штрафних санкцій за договором не усуває факту допущеного порушення зобов`язання та не позбавляє кредитора права на задоволення своїх вимог за рахунок гарантії. Тобто зазначені способи забезпечення виконання зобов`язання (штрафні санкції та гарантія) не є взаємовиключними.

Вказане узгоджується з правовою позиціє Верховного Суду, яка, зокрема, викладена у постанові від 01.04.2019 по справі №910/2693/18.

Згідно з частинами 2-4 статті 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Відповідно до частини 1 статті 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

У відповідності до змісту банківської гарантії, останньою не було передбачено обов`язку Міністерства оборони України долучати до вимоги за гарантією документи на підтвердження повноважень особи, яка підписала вимогу, та документи, які підтверджують обставини настання гарантійного випадку, а також не визначено яким чином додані до вимоги документи повинні бути завірені, тому за висновками колегії суддів гарант своїм листом необґрунтовано відмовив бенефіціарові (Міністерству оборони України) у її задоволенні.

Твердження відповідача про те, що вимога не відповідає умовам гарантії в частині обґрунтувань суми виплати саме у максимальному її розмірі - 124 938,00 грн, колегією суддів відхиляються, оскільки як вбачається зі змісту гарантії та вже було зазначено вище, гарант бере на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити бенефіціару суму, що не перевищує 129 938,00 грн. При цьому, у вимозі має бути вказана сума належна до сплати, яка не повинна перевищувати 124 938,00 грн. Тобто, жодних умов щодо обґрунтування розрахунку суми, яку бенефіціар вимагає сплатити, в гарантії не визначено, а отже відсутні підстави для здійснення будь-якого розрахунку та надання обґрунтувань суми гарантії, яка не перевищує 124 938,00 грн.

Щодо висновків суду першої інстанції та посилань відповідача про те, що Міністерством оборони України не було виконано умову гарантії щодо підписання відповідної вимоги уповноваженими особами, тобто як мінімум двома уповноваженими особами, колегія суддів зазначає наступне.

Так, за умовами банківської гарантії відповідач повинен виплатити бенефіціару (Міністерству оборони України) суму збитків за невиконання або неналежне виконання принципалом умов договору, за умови, зокрема, надіслання бенефіціаром письмової вимоги відповідно до вимог чинного законодавства з посиланням на гарантію за підписами уповноважених осіб, із зазначенням номера і дати договору та належної до сплати суми.

Проте, у самій гарантії не визначено обов`язковість підписання вимоги, як мінімум двома уповноваженими особами.

Як свідчать матеріали справи, вимога була підписана заступником директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України полковником Лутченком О.М., а також долучено до неї відповідні довіреності.

На переконання колегії суддів, посилання відповідача як на підставу відмови у виплаті коштів за виданою банківською гарантією, підписання вимоги не двома, а однією уповноваженою особою, є лише формальними підставами для відмови, тобто нічим іншим як спробою уникнути сплати суми банківської гарантії.

Більше того, у відповіді на вимогу вказані обставини не вказувалися як підстава для відмови у її задоволенні.

Проте, внаслідок неповного з`ясування обставин, що маються значення для справи, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення не врахував вищевстановленого та дійшов до хибних висновків.

Відтак, враховуючи в даному випадку сукупність встановлених вище фактів та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи, наведені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Судові витрати зі сплати судового збору на підставі ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 277, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційні скарги Міністерства оборони України та військової прокуратури Київського гарнізону на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 у справі №910/16378/19 задовольнити.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 у справі №910/16378/19 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

3.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" (03150, м.Київ, вул. Ділова, 9а; ) на користь Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр-т Повітрофлотський, 6; ) основний борг у розмірі 124 938,00 грн (сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять вісім гривень нуль копійок), витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 881,50 грн (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривню п`ятдесят копійок).

4.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" (03150, м.Київ, вул. Ділова, 9а; ) на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (01014, м.Київ, вул. Петра Болбочана, 8а; ; р/р НОМЕР_1 ; МФО 820172) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок) та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 881,50 грн (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривню п`ятдесят копійок).

5.Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/16378/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

В.В. Куксов