ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.05.2021 м. Ужгород Справа № 907/126/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатгаз Збут, м. Ужгород

до відповідача Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, смт. Вилок

про стягнення 10317,68 грн

секретар судового засідання Корольчук М.М.

сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Товариство - позивач звернулося до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача - Матіївської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області суму 10317,68 грн вартості поставленого природного газу на виконання Договору № 41АВ887-216-20 постачання природного газу для потреб споживача, що не є побутовим. Позов заявлено з посиланням на статті 526, 530, 536, 625, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить суму 4270,00 грн, які складаються з 2270,00 грн сплаченого судового збору та 2000,00 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

В установлений судом строк Вилоцька селищна рада надіслала суду заяву про заміну відповідача у справі його правонаступником, якою останній заявлений позов визнав повністю.

За наслідками вказаної заяви суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для здійснення заміни відповідача у справі (Матіївської сільської ради) на його правонаступника - Вилоцьку селищну раду Виноградівського району Закарпатської області (ухвала суду від 12.04.2021 № 907/126/21).

Надавши правову оцінку заяви відповідача в частині визнання позову на предмет законності та обґрунтованості, суд визнав за можливе прийняти її до уваги та застосувати в цій ситуації правила п. 4 ст. 191 та п. 3 ст. 185 ГПК України в сукупності.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив взяті на себе за Договором № 41АВ887-216-20 постачання природного газу для потреб споживача, що не є побутовим, зобов`язання, внаслідок чого у нього рахується борг в розмірі 10317,68 грн вартості поставленого природного газу.

Заперечення відповідача

Відповідач суму боргу визнав повністю.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Закарпатгаз Збут (Позивач, Постачальник) та Матіївською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області (правонаступником якої є Вилоцька селищна рада Виноградівського району Закарпатської області, Відповідач, Споживач) 24 січня 2020 року укладено Договір №41АВ887-216-20 на постачання природного газу для потреб споживача, що не є побутовим, за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у власність Споживачу у 2020 році природний газ, а Споживач - прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Згідно з п. 4.2. Договору оплата газу за Договором здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті - гривні в наступному порядку: внести оплату 50% від вартості запланованих місячних обсягів до 15 числа та здійснити наступну оплату в розмірі 50 % за спожитий природний газ в поточному місяці до 30 (31) числа місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий Постачальником газ здійснюється Споживачем до 10 (десятого) числа, наступного за звітним місяцем (п. 4.2.3. договору).

Ціна газу обумовлена пунктом 3.2 Договору і змінювалася за згодою сторін на підставі укладених згодом Додаткових угод №№ 1, 2, 3, 4.

Згідно з актом приймання-передачі природнього газу №33К80027375 від 31.12.2020, у грудні 2020 року Відповідачем спожито 1278,85 м.куб. природного газу на загальну суму 11317,68 грн.

За доводами позивача, що підтверджуються матеріалами справи, відповідач спожитий природний газ повністю не оплатив, в зв`язку з чим у нього виникла та рахується заборгованість перед ТОВ Закарпатгаз Збут в розмірі 10317,68 грн. Вказаний борг визнано відповідачем у Акті звіряння взаємних розрахунків від 13.01.2021.

У зв`язку з наявністю боргу, 22.01.2021 року Постачальник звертався до Споживача із вимогою №88709-Сл-509-0121 про сплату заборгованості у 7-денний термін з моменту отримання такої вимоги. Однак, вказана вимога Відповідачем залишена без відповіді та задоволення, що послужило підставою для звернення до суду з цим позовом.

В ході судового розгляду справи відповідач подав заяву про визнання позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, зважаючи на наведене та керуючись правилами п.4 ст.191 ГПК України, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

За загальним правилом, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку задоволення позову судові витрати покладаються відповідача.

В той же час, статтею 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено особливий порядок розподілу судових витрат, зокрема, у випадку визнання відповідачем позову.

Так, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічну норму містить і частина 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин, суд покладає судові витрати на відповідача в розмірі 50 % сплаченого позивачем судового збору, а саме: в розмірі 1135,00грн.

Інша ж частина судового збору підлягає поверненню за клопотанням особи, яка його сплатила, тобто позивача, за ухвалою суду (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

При зверненні з позовом позивачем подано орієнтовний розрахунок судових витрат, який складався в витрат на оплату судового збору в розмірі 2270,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу на суму 2000,00 грн. Поряд з цим, вимога про відшкодування судових витрат заявлена ним лише в частині судового збору. Саме тому, а також з огляду на відсутність будь-яких доказів, якими би підтверджувався вказаний розмір витрат на професійну правничу допомогу (як от Договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, виконаних адвокатом тощо), який сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, суд не розподіляє судові витрати в цій частині.

Керуючись ст. ст. 12, 129, 130, п. 4 ст. 191, ст. ст. 236-240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області (, адреса: вул. Гагаріна, буд. 8, смт Вилок, Виноградівський р-н, Закарпатська обл., 90351) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» (88015, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2, ) борг за поставлений природній газ в розмірі 10317,68 грн (десять тисяч триста сімнадцять гривень 68 коп.), а також 1135,00 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень 00 коп.) на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 07.05.2021.

Суддя Л.В. Андрейчук