ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/296/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Філінюка І.Г.,

при секретарі судового засідання Земляк А.В.,

за участю представників:

від Приватного підприємства "Радос" участі не брали,

від Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Войтенкова І.О.,

від Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Радос"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020, прийняте суддею Мавродієвою М.В., м. Миколаїв, повний текст складено 14.12.2020,

у справі №915/296/20

за позовом: Приватного підприємства "Радос"

до відповідачів:

-Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України;

-Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 р. Приватне підприємство "Радос" звернулось з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просило визнати недійсним та скасувати рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" №49-ріш від 27.12.2019 у справі №2-26.250/45-2019.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" №49-ріш від 27.12.2019 у справі №2-26.250/45-2019, оскільки позивачем не були одержані вимоги Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України стосовно надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017 та №1-292/80-74 від 24.01.2018, що, в свою чергу, виключає протиправність діяння Приватного підприємства "Радос" та, як наслідок, зумовлює відсутність складу правопорушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки), при цьому здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції при вчиненні закупівель не входить до завдань Антимонопольного комітету України, відтак у територіального відділення останнього були відсутні законні підстави для витребування у позивача відповідної інформації. Водночас, за твердженням позивача, Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України при винесенні оскаржуваного рішення було порушено правила підвідомчості, необґрунтовано накладено штраф, розмір якого визначено без урахування законодавчих обмежень, та всупереч Конституції України фактично двічі притягнуто Приватне підприємство "Радос" до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Крім того, позивач зазначав про те, що жодних повідомлень щодо його залучення до участі у розгляді справи №2-26.250/45-2019 останній не отримував, що позбавило Приватне підприємство "Радос" права на участь у процесі прийняття оскаржуваного рішення, зокрема, шляхом подання відповідних пояснень, доказів тощо.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2020 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі №915/296/20 та в подальшому ухвалою суду від 19.08.2020 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020 у справі №915/296/20 (суддя Мавродієва М.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване недоведеністю наявності правових підстав для визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" №49-ріш від 27.12.2019 у справі №2-26.250/45-2019, оскільки в силу приписів законодавства та внутрішньовідомчих документів системи органів Антимонопольного комітету України Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України в межах наданих йому повноважень мало право витребувати у Приватного підприємства "Радос" відповідну інформацію, необхідну для повного, всебічного та об`єктивного проведення дослідження, у той час як позивач, будучи обізнаним зі змістом вимог щодо надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017 та №1-292/80-74 від 24.01.2018, витребувані відомості у встановлений строк не надав, у зв`язку з чим територіальне відділення належним чином сповістило останнього про розгляд справи стосовно порушення законодавства про захист економічної конкуренції №2-26.250/45-2019 за ознаками вчинення Приватним підприємством "Радос" порушень, передбачених пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", при цьому за результатами такого розгляду позивача правомірно притягнуто до юридичної відповідальності у вигляді накладення штрафу, розмір якого є обґрунтованим.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Радос" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020 у справі №915/296/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що керівництву Приватного підприємства "Радос" не було відомо про вимоги Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України стосовно надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017 та №1-292/80-74 від 24.01.2018, у зв`язку з чим останні не були виконані позивачем. Водночас апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України при прийнятті рішення №49-ріш від 27.12.2019 у справі №2-26.250/45-2019 вийшло за межі своїх повноважень, адже не мало права накладати на позивача штраф у розмірі понад 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, при цьому у дорученні голови Антимонопольного комітету України №13-01/412 від 09.11.2017 взагалі не визначено, які саме повноваження надаються територіальному відділенню, натомість лише встановлено обов`язок останнього провести дослідження фактів наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а не приймати рішення щодо притягнення до юридичної відповідальності. Крім того, скаржник зазначає про те, що первинна вимога Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-292/80-1599 від 17.11.2017 була підписана неповноважною особою, а також про те, що перевірка рішення територіального відділення Антимонопольного комітету України №49-ріш від 27.12.2019 у справі №2-26.250/45-2019 на предмет його відповідності вимогам законодавства місцевим господарським судом не проводилась. Апелянт також зауважує на тому, що Приватне підприємство "Радос" не вчиняло дій, які б могли призвести до негативних наслідків для конкуренції та порушення інтересів споживачів на товарних ринках України, між тим територіальним відділенням при прийнятті оскаржуваного рішення було накладено на позивача непомірний штраф, у той час як будь-які пом`якшуючі обставини останнім не розглядались, натомість вказаним рішенням відповідач всупереч встановленій у Конституції України забороні фактично двічі притягнув позивача до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Разом з тим, за твердженням скаржника, він був позбавлений можливості приймати участь у розгляді справи №2-26.250/45-2019, можливості виконати вимоги територіального відділення Антимонопольного комітету України та, відповідно, уникнути штрафу.

У відзиві на апеляційну скаргу №65-02/188 від 21.01.2021 (вх.№230/21/Д1 від 28.01.2021) Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. Вказаний відзив обґрунтований тим, що Південним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України не приймалось жодних документів та не вчинялось будь-яких дій стосовно позивача, при цьому зазначене відділення не є правонаступником Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, а тому останнє не може вважатися належним відповідачем у даній справі. Водночас Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України посилається на недоведеність Приватним підприємством "Радос" наявності підстав для визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" №49-ріш від 27.12.2019 у справі №2-26.250/45-2019, що підтверджується сукупністю доказів, на яких ґрунтується це рішення та достовірність жодного з яких не спростована позивачем ані під час розгляду справи адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, ані в межах розгляду судом даної справи.

24.02.2021 до суду апеляційної інстанції від Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов відзив на апеляційну скаргу №64-02/24 від 22.02.2021 (вх.№230/21/Д3 від 24.01.2021), в якому останнє просить апеляційну скаргу Приватного підприємства "Радос" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020 у справі №915/296/20 без змін. Зокрема, у вказаному відзиві відповідач зазначає про недоведеність позивачем за допомогою належних та допустимих доказів наявності правових підстав для визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" №49-ріш від 27.12.2019 у справі №2-26.250/45-2019. Крім того, Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що як вимоги стосовно надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017 та №1-292/80-74 від 24.01.2018, так і всі процесуальні документи, які складались та направлялись Приватному підприємству "Радос" під час розгляду справи про захист економічної конкуренції №2-26.250/45-2019, були отримані позивачем засобами поштового зв`язку, тобто останній був обізнаний з їх змістом, проте не вчинив жодних дій зі своєчасного надання запитуваної інформації. Відповідач також наголошує на тому, що застосований на підставі оскаржуваного позивачем рішення територіального органу Антимонопольного комітету України штраф не є адміністративно-господарською санкцією, а являє собою вид відповідальності за порушення конкурентного законодавства, при цьому під час визначення розміру штрафу відділенням не було перевищено його максимально допустимий розмір, натомість враховано, що законодавство про захист економічної конкуренції не зобов`язує орган Антимонопольного комітету України обґрунтовувати розмір штрафу з огляду на його відповідність протиправності порушення та додержання розумного балансу інтересів. Водночас, за твердженням відповідача, первинна вимога щодо надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017 була підписана повноважною особою, а оскаржуване позивачем рішення прийнято Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України з дотриманням процедури та в межах наданих йому повноважень.

Приватним підприємством "Радос" було подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу б/н від 18.03.2021 (вх.№230/21/Д6 від 22.03.2021), в якому останнє наголосило на неотриманні його повноважною особою поштових відправлень, надісланих Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, а також на тому, що оскаржуваним рішенням територіального органу Антимонопольного комітету України, прийнятим з порушенням правил підвідомчості, на позивача накладено штраф у загальній сумі 408000 грн, що значно перевищує 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та може призвести до банкрутства вказаного підприємства.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 08.02.2021 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 01.03.2021 справу №915/296/20 призначено до розгляду на 31.03.2021 о 12:00.

Між тим у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Таран С.В. з 29.03.2021 по 05.04.2021 судове засідання у справі №915/296/20, призначене на 31.03.2021 о 12:00, не відбулося.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 вирішено розглянути апеляційну скаргу Приватного підприємства "Радос" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020 у справі №915/296/20 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній з урахуванням обставин справи для здійснення її своєчасного апеляційного перегляду відповідно до завдань господарського судочинства згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, та призначено розгляд даної справи на 21.04.2021 об 11:00.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Поліщук Л.В. з 19.04.2021 за розпорядженням керівника апарату суду №107 від 20.04.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/296/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 для розгляду апеляційної скарги у справі №915/296/20 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Філінюка І.Г.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 у визначеному складі суддів справу №915/296/20 прийнято до свого провадження та призначено останню до розгляду на 12.05.2021 о 12:00.

У судовому засіданні 12.05.2021, проведеному в режимі відеоконференції, представник Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України висловив заперечення проти задоволення апеляційної скарги, представники Приватного підприємства "Радос" та Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т. ІІ а.с. 134-136), при цьому Приватне підприємство "Радос" звернулося до суду апеляційної інстанції з заявою б/н від 12.05.2021 (вх.№230/21/Д8 від 12.05.2021), в якій просило здійснювати розгляд справи №915/296/20 за відсутності його представника.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Миколаївської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 06.10.2017 до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшло звернення відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" №68/14218 від 03.10.2017 щодо наявності у діях Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" та Приватного підприємства "Радос" ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції під час участі останніх в електронних торгах (аукціоні) на закупівлю для вказаного відокремленого підрозділу товарів за темою: "СРV 42130000-9 по ДК 021:2015 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (засувки, клапани, крани - 73 шт.)" з ідентифікатором закупівлі UА-2017-08-17-000059-b.

Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, з огляду на місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" та Приватного підприємства "Радос" за межами Миколаївської області, звернулося до Антимонопольного комітету України з листом №1-291/1301-411 від 11.10.2017, в якому просило надати доручення на проведення дослідження щодо наявності в діях вказаних суб`єктів господарювання ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50, пункту 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

10.11.2017 на адресу Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшло доручення Голови Антимонопольного комітету України №13-01/412 від 09.11.2017 стосовно проведення дослідження фактів наявності у діях Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" та Приватного підприємства "Радос" під час їх участі у процедурі закупівлі, проведеної за допомогою веб-порталу "Prozorro" (оголошення ID: UА-2017-08-17-000059-b) і замовником в якій виступив відокремлений підрозділ "Южно-Українська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції та прийняття територіальним відділенням за наявності підстав відповідних рішень, про що необхідно повідомити Антимонопольний комітет України.

В подальшому Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України засобами поштового зв`язку надіслало Приватному підприємству "Радос" за адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, а саме: 53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, вимогу про надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017, в якій вимагало:

-за першим блоком (групою) питань протягом 10 календарних днів з дня отримання цієї вимоги надати відповідні копії документів та інформацію, зазначені в пунктах 1-11 даної вимоги;

-за другим блоком (групою) питань протягом 15 календарних днів з дня отримання цієї вимоги надати відповідні копії документів та інформацію, зазначені в пунктах 12-16 даної вимоги;

-за третім блоком (групою) питань протягом 20 календарних днів з дня отримання цієї вимоги надати відповідні копії документів та інформацію, зазначені в пунктах 17-31 даної вимоги.

Вищевказана вимога про надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017 була отримана позивачем 21.11.2017, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №133.

З огляду на неотримання інформації та копій документів, запитуваних вимогою про надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017, Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Приватного підприємства "Радос" з вимогою про надання інформації №1-292/80-74 від 24.01.2018, в якій вимагало:

-за першим блоком (групою) питань протягом 10 календарних днів з дня отримання цієї вимоги надати відповідні копії документів та інформацію, зазначені в пунктах 1-11 даної вимоги;

-за другим блоком (групою) питань протягом 15 календарних днів з дня отримання цієї вимоги надати відповідні копії документів та інформацію, зазначені в пунктах 12-16 даної вимоги;

-за третім блоком (групою) питань протягом 20 календарних днів з дня отримання цієї вимоги надати відповідні копії документів та інформацію, зазначені в пунктах 17-32 даної вимоги.

Зазначену вимогу про надання інформації №1-292/80-74 від 24.01.2018 даний відповідач надіслав Приватному підприємству "Радос" засобами поштового зв`язку за адресою: 53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, що вказана в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань. Відповідне поштове відправлення було вручене позивачу 29.01.2018, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №719.

Для з`ясування обставин отримання Приватним підприємством "Радос" поштових відправлень зі штрихкодовими ідентифікаторами №133 та №719 Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Дніпропетровської дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" з відповідним запитом №2-292/80-465 від 29.05.2018.

У відповіді №39-А-02-21373-1503 від 20.06.2018 Дніпропетровська дирекція Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" повідомила про те, що рекомендований лист з повідомленням про вручення №719 від 26.01.2018 був вручений листоношою відділення поштового зв`язку "Нікополь" 29.01.2018 уповноваженій особі Приватного підприємства "Радос" Сушину С.В., який діяв на підставі довіреності від 02.01.2018, а рекомендований лист з повідомленням про вручення №133 від 17.11.2017 був вручений 21.11.2017 листоношою відділення поштового зв`язку "Нікополь" Сушину С.В., уповноваженому на отримання поштової кореспонденції, надісланої позивачу, на підставі довіреності від 04.01.2017.

У зв`язку з невиконанням вимог про надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017 та №1-292/80-74 від 24.01.2018 Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України розпочало розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції №2-26.250/45-2019 за ознаками вчинення Приватним підприємством "Радос" порушень, передбачених пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", про що було прийнято відповідне розпорядженням №46-р від 23.07.2019, яке з супровідним листом №64-02/1365 від 26.07.2019 було надіслано на адресу позивача засобами поштового зв`язку та отримане останнім 29.07.2019, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №060.

18.11.2019 даний відповідач засобами поштового зв`язку разом з супровідним листом №64-02/2044 від 18.11.2019, в якому позивачу роз`яснено його право на подання у встановленому законом порядку доказів, клопотань та пояснень, направив Приватному підприємству "Радос" копію подання з попередніми висновками №64-03/124-пв від 15.11.2019 у справі №2-26.250/45-2019. Вказані документи були вручені позивачу 20.11.2019, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №406.

Головне управління ДПС у Дніпровській області листом №38720/10/04-36-58-30 від 03.12.2019, наданим у відповідь на запит Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №64002/1999 від 08.11.2019, повідомило вказаного відповідача про те, що визначений за правилами бухгалтерського обліку дохід Приватного підприємства "Радос" від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) за 2018 рік складає 9604172 грн, на підтвердження чого зазначеним управлінням до даного листа додано фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва позивача.

В подальшому Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України листом №64-02/2195 від 10.12.2019 повідомило позивача про те, що справа №2-26.250/45-2019 буде розглядатися адміністративною колегією 27.12.2019 о 14:15 у приміщенні територіального відділення за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд.27/1 (5 поверх) та запропоновано Приватному підприємству "Радос" взяти участь у засіданні вказаної колегії. Даний лист-повідомлення №64-02/2195 від 10.12.2019 був надісланий позивачу засобами поштового зв`язку та отриманий останнім 16.12.2019, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №085.

27.12.2019 адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" №49-ріш від 27.12.2019 у справі №2-26.250/45-2019, яким:

-визнано, що дії Приватного підприємства "Радос", які полягають в неподані інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на пункти 1-11 вимоги про надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017 у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою територіального відділення строк (пункт 1 резолютивної частини вказаного рішення);

-за порушення, визначене у пункті 1 резолютивної частини даного рішення, накладено на Приватне підприємство "Радос" штраф відповідно до абзацу 4 частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68000 грн (пункт 2 резолютивної частини вказаного рішення);

-визнано, що дії Приватного підприємства "Радос", які полягають в неподані інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на пункти 12-16 вимоги про надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017 у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою територіального відділення строк (пункт 3 резолютивної частини вказаного рішення);

-за порушення, визначене у пункті 3 резолютивної частини даного рішення, накладено на Приватне підприємство "Радос" штраф відповідно до абзацу 4 частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68000 грн (пункт 4 резолютивної частини вказаного рішення);

-визнано, що дії Приватного підприємства "Радос", які полягають в неподані інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на пункти 17-31 вимоги про надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017 у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою територіального відділення строк (пункт 5 резолютивної частини вказаного рішення);

-за порушення, визначене у пункті 5 резолютивної частини даного рішення, накладено на Приватне підприємство "Радос" штраф відповідно до абзацу 4 частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68000 грн (пункт 6 резолютивної частини вказаного рішення);

-визнано, що дії Приватного підприємства "Радос", які полягають в неподані інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на пункти 1-11 вимоги про надання інформації №1-292/80-74 від 24.01.2018 у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою територіального відділення строк (пункт 7 резолютивної частини вказаного рішення);

-за порушення, визначене у пункті 7 резолютивної частини даного рішення, накладено на Приватне підприємство "Радос" штраф відповідно до абзацу 4 частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68000 грн (пункт 8 резолютивної частини вказаного рішення);

-визнано, що дії Приватного підприємства "Радос", які полягають в неподані інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на пункти 12-16 вимоги про надання інформації №1-292/80-74 від 24.01.2018 у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою територіального відділення строк (пункт 9 резолютивної частини вказаного рішення);

-за порушення, визначене у пункті 9 резолютивної частини даного рішення, накладено на Приватне підприємство "Радос" штраф відповідно до абзацу 4 частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68000 грн (пункт 10 резолютивної частини вказаного рішення);

-визнано, що дії Приватного підприємства "Радос", які полягають в неподані інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на пункти 17-32 вимоги про надання інформації №1-292/80-74 від 24.01.2018 у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою територіального відділення строк (пункт 11 резолютивної частини вказаного рішення);

-за порушення, визначене у пункті 11 резолютивної частини даного рішення, накладено на Приватне підприємство "Радос" штраф відповідно до абзацу 4 частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68000 грн (пункт 12 резолютивної частини вказаного рішення).

Рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" №49-ріш від 27.12.2019 у справі №2-26.250/45-2019 було направлено Приватному підприємству "Радос" разом з супровідним листом №64-02/55 від 13.01.2020 засобами поштового зв`язку та отримано останнім 28.01.2020, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №665.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання недійсним та скасувати рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" №49-ріш від 27.12.2019 у справі №2-26.250/45-2019.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд послався на недоведеність наявності правових підстав для визнання недійсним та скасування оскаржуваного рішення територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі №2-26.250/45-2019.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеним висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом та іншими актами законодавства (стаття 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Статтею 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України уповноважений, зокрема, перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Згідно зі статтею 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

В силу частин першої, другої статті 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання. Документи, статистична та інша інформація, необхідні для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання, надаються на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення безкоштовно. Вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України можуть передбачати як одноразове, так і періодичне надання інформації.

Основні завдання, компетенція, повноваження та організаційні засади діяльності територіального відділення Антимонопольного комітету України визначені у Положенні про територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі Положення), затвердженому розпорядженням Антимонопольного комітету України №32-р від 23.02.2001 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 30.03.2001 за №291/5482.

Пунктом 1 Положення передбачено, що територіальне відділення Антимонопольного комітету України є органом у системі органів Антимонопольного комітету України, утвореним для реалізації завдань, покладених на Комітет Законом України "Про Антимонопольний комітет України", іншими актами законодавства про захист економічної конкуренції.

У пункті 2 Положення визначено, що свої завдання відділення здійснює у відповідному регіоні (регіонах), а у випадках, передбачених законодавством, та за дорученням Голови Комітету за межами регіону (регіонів).

За умовами пункту 3 Положення територіальне відділення Антимонопольного комітету України при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом.

Голова територіального відділення під час реалізації завдань, покладених на відділення, уповноважений, зокрема, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом (підпункт 5 частини першої пункту 8 Положення).

Отже, Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення для реалізації основного завдання, визначеного статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", відповідно до повноважень, передбачених цим Законом, та положень Закону України "Про захист економічної конкуренції" можуть витребувати інформацію, пов`язану з дослідженням наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції суб`єктами господарювання.

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких органи антимонопольного комітету України мають право вимагати відповідну інформацію у суб`єктів господарювання та інших осіб. Направлення вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України про надання інформації є способом одержання необхідної інформації для виконання покладених Законом України "Про Антимонопольний комітет України" на органи Антимонопольного комітету України завдань та обов`язків.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 27.02.2020 у справі №922/2695/19.

Доводи Приватного підприємства "Радос" про відсутність норми закону, яка б наділяла голову територіального відділення Антимонопольного комітету України повноваженнями на здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції при здійсненні закупівель, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки системний аналіз вищенаведених положень законодавства не дає підстав для висновку про те, що витребувана інформація не може стосуватися дій суб`єктів господарювання під час участі в торгах (тендері), що проводилися відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі".

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.06.2020 у справі №910/2079/19.

Як вбачається з матеріалів даної справи, з огляду на місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" та Приватного підприємства "Радос" за межами Миколаївської області, Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Антимонопольного комітету України з листом №1-291/1301-411 від 11.10.2017, в якому просило надати доручення на проведення дослідження щодо наявності в діях вказаних суб`єктів господарювання ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50, пункту 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

10.11.2017 на адресу Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшло доручення Голови Антимонопольного комітету України №13-01/412 від 09.11.2017 стосовно проведення дослідження фактів наявності у діях Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" та Приватного підприємства "Радос" під час їх участі у процедурі закупівлі, проведеної за допомогою веб-порталу "Prozorro" (оголошення ID: UА-2017-08-17-000059-b) і замовником в якій виступив відокремлений підрозділ "Южно-Українська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції та прийняття територіальним відділенням за наявності підстав відповідних рішень, про що необхідно повідомити Антимонопольний комітет України.

За таких обставин, апеляційний господарський суд зазначає про те, що Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України було наділене компетенцією щодо проведення дослідження фактів наявності у діях Приватного підприємства "Радос" під час участі останнього у вищенаведеній процедурі закупівлі ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі повноваженням на звернення до позивача з вимогами про витребування необхідних для такого дослідження інформації та документів, у зв`язку з чим колегією суддів відхиляються твердження апелянта щодо порушення вказаним територіальним відділенням правил підвідомчості.

Відповідно до пункту 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки є порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції.

В силу частини третьої статті 62 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення необхідні документи здано на пошту. У разі неотримання документів Антимонопольним комітетом України чи його територіальним відділенням відповідна особа надає належні докази на підтвердження факту направлення таких документів поштою.

Саме орган Антимонопольного комітету України визначає форму, спосіб та строк надання інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Законодавство про захист економічної конкуренції не наділяє суб`єкта господарювання правом на власний розсуд вирішувати питання щодо форми, способу та доцільності витребування органом Антимонопольного комітету України інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Обов`язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи Комітету повинен виконуватися суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Комітету справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

Неподання суб`єктом господарювання інформації на вимогу органу Комітету є актом невиконання конкретної заснованої на законі вимоги державного органу, що й тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність.

Стала правова позиція щодо обов`язковості виконання суб`єктами господарювання вимог Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень та надання на виконання цих вимог відповідних інформації та документів, відображена у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 07.08.2019 у справі №910/13472/18, від 27.03.2018 у справі №922/2274/17, від 19.06.2018 у справі №917/1410/17 та від 23.04.2019 у справі №915/827/18.

При цьому закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв`язку з чим витребування може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, та з урахуванням того, що в разі заперечення суб`єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації, орган Антимонопольного комітету України має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту. Відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і про отримання його від підприємства зв`язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 23.01.2020 у справі №922/1124/18.

Як зазначалося вище, Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України засобами поштового зв`язку надіслало Приватному підприємству "Радос" за адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, а саме: 53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49, вимогу про надання інформації №1-292/80-1599 від 17.11.2017 та в подальшому, з огляду на неотримання інформації та копій документів, запитуваних вищенаведеною вимогою, даний відповідач звернувся до позивача з вимогою про надання інформації №1-292/80-74 від 24.01.2018.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі Правила надання послуг поштового зв`язку).

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю (пункт 11 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Системний аналіз Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить про те, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення.

З наявних у матеріалах справи копій рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №133 та №719 вбачається, що обидва вказаних поштових відправлення, якими Миколаївське обласне територіальне відділенням Антимонопольного комітету України за належною адресою надіслало позивачу відповідні вимоги про витребування інформації та документів, були вручені представнику Приватного підприємства "Радос" Сушину С.В., уповноваженому на отримання поштової кореспонденції позивача на підставі довіреностей від 04.01.2017 та від 02.01.2018.

Факт отримання зазначеним представником Приватного підприємства "Радос" даних поштових відправлень підтверджується також адресованим Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України листі Дніпропетровська дирекція Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" №39-А-02-21373-1503 від 20.06.2018, до якого було додано копії вказаних довіреностей від 04.01.2017 та від 02.01.2018.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє лист, та адресатом перебувають поза контролем відправника, тобто відправник не знає і не може знати хто саме та за яких обставин отримає поштове відправлення і чи отримає взагалі, у зв`язку з чим відправник не може відповідати за доставку кореспонденції. Водночас у разі доставки рекомендованого відправлення, на адресу відправника повертається повідомлення про вручення. У разі повернення повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення з відміткою про доставку (вручення) відповідному адресату за належною адресою, презюмується, що воно отримано уповноваженою особою.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.06.2018 у справі №820/6755/16.

З огляду на викладене, беручи до уваги надіслання Приватному підприємству "Радос" поштових відправлень №133 та №719 з вимогами про витребування інформації та документів №1-292/80-1599 від 17.11.2017 і №1-292/80-74 від 24.01.2018 за належною адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, повернення відповідних повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень відправнику з відміткою про доставку (вручення) адресату та відсутність у матеріалах справи жодного доказу на підтвердження порушення оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, колегія суддів дійшла висновку про отримання даної поштової кореспонденції уповноваженою позивачем особою, у зв`язку з чим доводи апелянта про невиконання вищенаведених вимог Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України внаслідок необізнаності про їх існування апеляційним господарським судом оцінюються критично.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 не міг отримувати поштову кореспонденцію в період надходження вимог Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-292/80-1599 від 17.11.2017 та №1-292/80-74 від 24.01.2018 є необґрунтованими, оскільки, по-перше, дані твердження не підтверджені жодними доказами; по-друге, апелянт взагалі не зазначає будь-яких причин, які унеможливили б отримання адресованої Приватному підприємству "Радос" поштової кореспонденції вказаною особою, яка діяла на підставі довіреностей, докази визнання яких нечинними/сфальсифікованими або докази скасування яких у матеріалах справи відсутні.

Судом апеляційної інстанції також враховується правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 23.01.2020 у справі №922/1124/18, відповідно до якої добросовісна поведінка суб`єкта господарювання передбачає забезпечення ним отримання кореспонденції за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, при цьому невиконання чи неналежне виконання господарських зобов`язань Публічним акціонерним товариством "Укрпошта", навіть якщо б останнє і мало місце (чого у цій справі позивачем не доведено), не може бути підставою для звільнення суб`єкта господарювання від обов`язкових для виконання розпоряджень, рішень, вимог органу Антимонопольного комітету України та відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Доводи Приватного підприємства "Радос" про те, що вимога Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-292/80-1599 від 17.11.2017 була підписана неповноважною особою, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки дана вимога підписана в.о. голови територіального відділення Тимків П.М., при цьому в силу пункту 8 Положення особа, яка виконує обов`язки голови відділення, має повноваження, установлені для голови відділення, у тому числі і повноваження на звернення до суб`єкта господарювання з вимогами про витребування інформації та документів.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що у матеріалах справи відсутні та позивачем до місцевого господарського суду не подано жодного доказу на підтвердження виконання Приватним підприємством "Радос" вимог Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №1-292/80-1599 від 17.11.2017 та №1-292/80-74 від 24.01.2018 у встановлені головою зазначеного територіального відділення строки, відтак неподання витребуваної відповідачем інформації правомірно кваліфіковане останнім як передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

При цьому наявні у матеріалах справи копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №060, №406 та №085 підтверджують факти отримання позивачем розпорядження Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №46-р від 23.07.2019 про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції №2-26.250/45-2019 за ознаками вчинення Приватним підприємством "Радос" порушень, передбачених пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", копію подання з попередніми висновками №64-03/124-пв від 15.11.2019 у справі №2-26.250/45-2019 та супровідним листом №64-02/2044 від 18.11.2019, в якому позивачу було роз`яснено його право на подання у встановленому законом порядку доказів, клопотань та пояснень, а також лист-повідомлення №64-02/2195 від 10.12.2019 про дату, час і місце розгляду справи №2-26.250/45-2019 з пропозицією взяти участь у цьому розгляді.

За таких обставин, апеляційний господарський суд враховує, що Приватне підприємство "Радос" було обізнане щодо здійснення стосовно нього Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України провадження у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, змісту вчиненого порушення, доказів якими територіальне відділення обґрунтовує свої доводи, проте позивач не вчинив жодних дій щодо своєчасного припинення порушення та надання запитуваної вимогами №1-292/80-1599 від 17.11.2017 та №1-292/80-74 від 24.01.2018 інформації, у зв`язку з чим Південно-західним апеляційним господарським судом відхиляються доводи скаржника про те, що останній був позбавлений права на участь у процесі прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, зокрема, шляхом подання відповідних пояснень, доказів тощо.

Порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (стаття 51 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи, зокрема, на юридичних осіб.

Відповідно до абзацу 4 частини другої, частини шостої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачені пунктами 9, 13-18 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. Рішення про накладення штрафів у розмірах понад чотири тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймаються виключно Антимонопольним комітетом України, адміністративною колегією Антимонопольного комітету України на їх засіданнях.

Отже, колегія суддів зауважує, що в силу вищенаведеної норми територіальне відділення Антимонопольного комітету України має право накладати штрафи у розмірі до 68000 грн (чотири тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) включно.

Головне управління ДПС у Дніпровській області листом №38720/10/04-36-58-30 від 03.12.2019, наданим у відповідь на запит Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №64002/1999 від 08.11.2019, повідомило вказаного відповідача про те, що визначений за правилами бухгалтерського обліку дохід Приватного підприємства "Радос" від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) за 2018 рік складає 9604172 грн, на підтвердження чого зазначеним управлінням до даного листа додано фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва позивача.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що оскаржуваним позивачем рішенням адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" №49-ріш від 27.12.2019 у справі №2-26.250/45-2019 на Приватне підприємство "Радос" за кожне порушення законодавства про захист економічної конкуренції було накладено штраф у розмірі 68000 грн, який не перевищує максимально допустимий розмір за одне порушення відповідно до абзацу 4 частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що становить 96041,72 грн (1% х 9604172 грн = 96041,72 грн).

Зазначеним спростовуються твердження апелянта про вихід Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за межі своїх повноважень при визначенні суми штрафу та перевищення відповідачем максимально допустимого розміру останнього.

Південно-західний апеляційний господарський суд вважає безпідставними доводи скаржника про те, що Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України оскаржуваним рішенням фактично двічі притягнуло позивача до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, адже територіальне відділення надіслало Приватному підприємству "Радос" дві різні вимоги, які позивачем виконані не були, при цьому факти неодноразового неподання одним і тим самим суб`єктом господарювання інформації на запити органу Антимонопольного комітету України не є триваючим порушенням у розумінні статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а являють собою самостійні (окремі) порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Аналогічну правову позицію Верховного Суду викладено в постановах від 20.02.2018 у справі №910/8001/17 та від 01.08.2019 у справі №910/15697/18.

Чинне законодавство про захист економічної конкуренції не містить обмежень або заборони органу Антимонопольного комітету України встановлювати в одному запиті про надання інформації вимоги щодо окремих пунктів, груп пунктів вимоги та зазначати різні строки подання інформації, тобто встановлювати декілька строків для подання інформації на різні (окремі) пункти або групи пунктів вимоги.

У вимогах №1-292/80-1599 від 17.11.2017 та №1-292/80-74 від 24.01.2018 Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України певними пунктами, згрупованими по трьом блокам питань в кожній вимозі, було витребувано у позивача різну інформацію та встановлено окремі строки подання такої інформації по кожній групі (блоку) пунктів вимоги, відтак кожний факт неподання Приватним підприємством "Радос" інформації на відповідні пункти вимоги у встановлений строк містить ознаки окремого порушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає про те, що позивачем фактично було вчинено шість самостійних порушень законодавства про захист економічної конкуренції (три порушення за вимогою №1-292/80-1599 від 17.11.2017 та три порушення за вимогою №1-292/80-74 від 24.01.2018), у зв`язку з чим Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України обґрунтовано було накладено штраф за кожне з цих порушень окремо.

Доводи апелянта про те, що Приватне підприємство "Радос" не вчиняло дій, які б могли призвести до негативних наслідків для конкуренції та порушення інтересів споживачів на товарних ринках України, між тим територіальним відділенням при прийнятті оскаржуваного рішення було накладено на позивача непомірний штраф, у той час як будь-які пом`якшуючі обставини останнім не розглядались, є безпідставними, адже законодавство про захист економічної конкуренції не зобов`язує орган Антимонопольного комітету України обґрунтовувати розмір штрафу, що застосовується, з огляду на його відповідність "протиправності порушення" та "додержання розумного балансу інтересів".

Посилання скаржника на рекомендаційні роз`яснення Антимонопольного комітету України №39-рр від 09.08.2016 щодо застосування положень частин другої, п`ятої та шостої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", частин першої та другої статті 21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вказані роз`яснення мають суто рекомендаційний характер та не містять обов`язкових до застосування норм (приписів).

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Суд апеляційної інстанції враховує, що господарські суди у процесі розгляду справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України правових норм у розгляді антимонопольної справи, повноту з`ясування обставин, які мають значення для справи; доведення Антимонопольним комітетом України обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; відповідність висновків, викладених у рішенні Антимонопольного комітету України, обставинам справи. Водночас суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції та самостійно встановлювати, зокрема, обставини інкримінованого порушення, та збирати докази, що відноситься до дискреційних повноважень органів Антимонопольного комітету України під час розгляду антимонопольної справи.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30.09.2019 у справі №910/13306/18.

З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд зазначає, що адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у межах визначених законом повноважень та відповідно до норм законодавства про захист економічної конкуренції у рішенні №49-ріш від 27.12.2019, прийнятому за результатами розгляду справи №2-26.250/45-2019, правильно кваліфіковано бездіяльність Приватного підприємства "Радос" як передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення законодавства про захист економічної конкуренції та застосовано передбачені Законом України "Про захист економічної конкуренції" заходи відповідальності у вигляді накладення штрафу за кожне з цих порушень окремо.

За таких обставин, визначених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстав для скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" №49-ріш від 27.12.2019 у справі №2-26.250/45-2019 колегія суддів не вбачає, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Миколаївської області норм права при ухваленні рішення від 02.12.2020 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту апеляційний господарський суд не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Радос" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.12.2020 у справі №915/296/20 без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство "Радос".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.05.2021.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя І.Г. Філінюк