РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.04.2021Справа № 910/16525/20

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко - Легких Г. П.,

за участю секретаря - Степов`юк С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом

1) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 );

3) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 );

4) ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 );

5) ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ),

До Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, Мсп 680, Південна Частина Києва, 03680)

Про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

За участі представників сторін:

Від позивача - 1: Котова Д.Д., адвокат, що діє на підставі ордера серії КС № 576333;

Від позивача - 2: Котова Д.Д., адвокат, що діє на підставі ордера серії КС № 576335;

Від позивача - 3: Котова Д.Д., адвокат, що діє на підставі ордера серії КС № 576336;

Від позивача - 4: Котова Д.Д., адвокат, що діє на підставі ордера серії КС № 576334;

Загребельська А.А.

Від позивача - 5: Котова Д.Д., адвокат, що діє на підставі ордера серії КС № 576337

Від відповідача: Грищенко К.В., в порядку самопредставництва за даними ЄДРПОУ.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізичні особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі за текстом - позивачі, а також позивач-1, позивач-2, позивач-3, позивач-4, позивач-5 відповідно) звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі за текстом - відповідач, АМК) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, просили суд

(1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в усуненні відповідача від розгляду заяви позивачів вих. № 210-З від 02.07.2020 року про порушення Державним агентством автомобільних доріг України законодавства про захист економічної конкуренції (в редакції позовної заяви бездіяльність полягає в не розгляді зазначеної заяви),

(2) зобов`язати відповідача розглянути заяву позивачів № 210-З від 02.07.2020 року про порушення Державним агентством автомобільних доріг України законодавства про захист економічної конкуренції відповідно до вимог «Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції», затверджених розпорядженням Комітету від 19 квітня 1994 року.

03.11.2020 Суд залишив позовну заяву без руху, надав позивачам п`яти денний строк для усунення недоліків з моменту отримання ухвали. 09.11.2020 через загальний відділ діловодства суду від позивачів надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали від 03.11.2020 про залишення позовної заяви без руху. Позивачі усунули недоліки визначені ухвалою від 03.11.2020.

16.11.2020 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/16525/20, розгляд справи ухвалив здійснювати в порядку загального позовного провадження, в задоволенні клопотання позивачів про залучення до участі у справі третіх осіб відмовив, підготовче засідання у справі № 910/16525/20 призначив на 08.12.2020.

В судовому засіданні 08.12.2020 представник відповідача повідомив суд про направлення на адресу суду, через установу поштового зв`язку, відзиву на позовну заяву. Підготовче судове засідання було відкладено на 19.01.2021.

11.12.2020 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. 29.12.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшла відповідь на відзив. 19.01.2021 на виконання вимог суду, представником позивачів надано завірені у встановленому законом порядку копії договорів про надання правової (правничої) допомоги.

19.01.2021 суд закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду на 23.02.2021. В судовому засіданні 23.02.2021 оголошено перерву до 06.04.2021. В судовому засіданні 06.04.2021 оголошено перерву до 22.04.2021.

В судове засідання 22.04.2021 учасники справи прибули та надали суду усні пояснення щодо позовних вимог, в яких позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі, які звернулися до відповідача із заявою вих. № 210-З від 02.07.2020 року про порушення Державним агентством автомобільних доріг України законодавства про захист економічної конкуренції, як заявники не отримали жодної відповіді від АМК.

Одночасно, позивачам стало відомо, що АМК листом від 31.07.2020 року № 126-29/01-10648 повідомив про результати розгляду звернення вих. № 210-З від 02.07.2020 року Громадську організацію «Рада захисту конкуренції та споживачів».

Позивачі стверджують, що заява вих. № 210-З від 02.07.2020 року є заявою фізичних осіб, а лист АМК від 31.07.2020 року № 126-29/01-10648, адресований Громадській організації «Рада захисту конкуренції та споживачів» не можна розцінювати як прийняте в порядку, визначеному законодавством, рішення за результатами розгляду його заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

В позові зазначено, що заявники (серед яких є й позивачі) є членами різних громадських організацій, зокрема, «Рада захисту конкуренції та споживачів», «Наші гроші», «Центр протидії корупції».

Заперечення відповідача у справі полягають в тому, що він стверджує, що розглянув заяву позивачів у справі як заяву громадян, подану на підставі п. 1 статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Оцінивши подану заяву позивачів як заву громадян про порушення їх прав в сфері законодавства про захист економічної конкуренції, розглянувши її відповідно до Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (затверджені Розпорядженням АМК від 19.04.1994 за № 5 та зареєстровані МЮУ 06.05.1994 за № 90/299 із змінами та доповненнями), відповідач прийняв рішення, оформлене листом від 31.07.2020 за № 126-29/01-10648, яке направив на зазначену позивачами в їх заяві адресу для листування, а саме на адресу ГО "Рада захисту конкуренції та споживачів". Відповідач зазначив, що оскільки адрес заявників, в тому числі позивачів, в поданій до Комітету заяві зазначено не було, то рішення Комітету у формі листа було відправлено на адресу ГО "Рада захисту конкуренції та споживачів". Відповідач вважає, що рішення прийнято тим в межах наданих йому повноважень, заява позивачів розглянута у відповідності до Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" та Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Дослідивши матеріали справи, оглянувши долучені до матеріалів справи докази, заслухавши пояснення учасників справи, Господарський суд міста Києва-

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову)

Як підтверджено матеріалами справи, 02.07.2020 позивачі, спільно з іншими фізичними особами (далі - заявники), звернулися до АМК із заявою вих. № 210-З (вх 8-01/8516) про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді вчинення Державним агентством автомобільних доріг України антиконкурентних дій органу влади. Заявники, при підписанні тексту заяви, зазначали, членами яких громадських організацій вони є (так, зокрема, позивач-4 зазначила ГО «Рада захисту конкуренції та споживачів»). В тексті заяви було зазначено єдиний засіб комунікації, для направлення кореспонденції, а саме адресу електронної скриньки: ІНФОРМАЦІЯ_6

31.07.2020 листом № 126-29/01-10648 АМК повідомив громадську організацію «Рада захисту конкуренції та споживачів», шляхом направлення відповіді на адресу: вул. Дегтярівська, 21, літера А, офіс 107/2, м. Київ, 04119 та на адресу електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_6 , про результати розгляду звернення громадської організації «Рада захисту конкуренції та споживачів» щодо ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції у діях Державного агентства автомобільних доріг України шляхом вчинення антиконкурентних дій органу влади.

Позивачі та відповідач не заперечують, що лист відповідача від 31.07.2020 № 126-29/01-10648 підготовлений саме щодо заяви позивачів вих. № 210-З (вх 8-01/8516) від 02.07.2020.

Позивачі вважають, що заява вих. № 210-З (вх 8-01/8516) від 02.07.2020 є заявою саме фізичних осіб (які одночасно є членами перелічених громадських організацій), а не зверненням громадської організації «Рада захисту конкуренції та споживачів». У зв`язку із зазначеним, позивачі вважають, що станом на дату звернення з позовною заявою до суду, їх заява саме як заява фізичних осіб, розглянута не була.

Одночасно позивачі вважають, що лист АМК № 126-29/01-10648 від 31.07.2020, адресований громадській організації «Рада захисту конкуренції та споживачів» не можна розцінювати як прийняте в порядку, визначеному законодавством, рішення за результатами розгляду їх заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

II. Предмет позову

Предметом позову у справі є вимоги позивачів до відповідача про визнання бездіяльності відповідача у формі не розгляду заяви позивачів вих. № 210-З (вх 8-01/8516) від 02.07.2020 та зобов`язання розглянути зазначену заяву у відповідності до вимог «Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» (далі - Правила розгляду заяв і справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 року № 5.

III. Доводи позивачів у справі

Так, згідно з доводами позивачів, що викладені в позовній заяві:

(1) відповідно до частини третьої пункту 17 Правил розгляду заяв і справ, особами, які мають право подавати заяву відповідно до абзацу другого частини першої статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" або частини першої статті 28 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", є суб`єкти господарювання - конкуренти, постачальники чи покупці відповідача та інші фізичні та юридичні особи, які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність відповідача, визначені зазначеними законами як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть безпосередньо і негативно вплинути на їхні права. Такі заяви мають відповідати вимогам, викладеним у пункті 18 цих Правил;

(2) пунктом 19 Правил розгляду заяв і справ встановлено, що заява про порушення розглядається протягом 30 календарних днів, а у разі потреби одержання додаткової інформації, яка не може бути надана заявником, строк розгляду заяви може бути подовжений державним уповноваженим, головою відділення на 60 календарних днів, про що письмово повідомляється заявнику. Отже загальний строк розгляду заяви про порушення становить 90 календарних днів, по завершенні яких Комітет має дійти висновку про наявність чи відсутність ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

(3) відповідач допустив бездіяльність, оскільки лист АМК № 126-29/01-10648 від 31.07.2020

був адресований не заявникам-фізичним особам (на адресу електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_6 ), а ГО «Рада захисту конкуренції та споживачів» (на адресу електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_6 ), а отже заява позивачів не була розглянута;

(4) лист АМК № 126-29/01-10648 від 31.07.2020 не є рішенням за наслідками розгляду заяви, передбаченим пунктом 20 (2) Правил розгляду заяв і справ, у відповідності до якого державний уповноважений АМК приймає розпорядження - про початок розгляду справи або про відмову у розгляді.

IV. Заперечення відповідача у справі.

Відповідач проти доводів позивачів та задоволення позовних вимог заперечує, зазначає, що його дії відповідали вимогам чинного законодавства. Зокрема, у своєму відзиві відповідач наводить наступні доводи проти задоволення позовних вимог:

(1) заявники, всупереч вимогам Правил розгляду заяв і справ, не довели, що їх права були порушені Державним агентством автомобільних доріг України, шляхом вчинення антиконкурентних дій органу влади, що є обов`язковою підставою для початку розгляду справи АМК;

(2) в порушення вимог пункту 18 Правил розгляду заяв і справ, заява не містила поштової адреси кожного із заявників або інших засобів зв`язку, окрім адреси електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка, на думку відповідача, належить ГО «Рада захисту конкуренції та споживачів» й одночасно була зазначена як єдиний засіб комунікації з усіма заявниками (в тому числі позивачами). З урахуванням попереднього висновку відповідача при приналежність адреси електронної скриньки конкретній громадській організації, а заявників-фізичних осіб неможливо ідентифікувати, а саме встановити їх адреси проживання (реєстрації), оригінал листа АМК № 126-29/01-10648 від 31.07.2020 було направлено на поштову адресу зазначеної вище громадської організації, на алектронну адресу якої заявники просили направити відповідь.

V. Відповідь на відзив

У відповіді на відзив позивачі зазначили наступне:

(1) державний уповноважений АМК повинен був, у разі виявлення недоліків заяви (відсутність адрес заявників та засобів зв`язку), надати останнім строк для усунення недоліків, як того вимагає п. 19 Правил розгляду заяв і справ, однак цього не зробив;

(2) лист АМК № 126-29/01-10648 від 31.07.2020 містить в собі суперечливі висновки. Зокрема, в заяві вих. № 210-З (вх 8-01/8516) від 02.07.2020 наявний розділ «Обґрунтування порушення прав заявників діями та бездіяльністю Укравтодору, що містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції», однак в листі АМК № 126-29/01-10648 від 31.07.2020 зазначено, що у заяві не наведено жодних фактів та документів на підтвердження порушення прав заявників внаслідок антиконкурентних дій Укравтодору;

(3) Правилами розгляду заяв і справ визначені всі можливі результати розгляду поданої позивачами заяви: (3.1) прийняття рішення про залишення заяви без руху та надання строку на усунення недоліків заяви; (3.2) прийняття рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; (3.3) прийняття рішення про відмову у розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у разі невиявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції; (3.4) прийняття рішення про відмову у розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у разі коли дії чи бездіяльність, що містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, не мають відчутного впливу на умови конкуренції на ринку.

VI. Оцінка судом доказів та висновки суду.

Причиною виникнення спору у справі стали наступні питання, які належить вирішити суду:

(1) чи є лист АМК № 126-29/01-10648 від 31.07.2020 рішенням за наслідками розгляду заяви позивачів;

(2) якщо так, то чи відповідало таке рішення вимогам законодавства, чинного на момент ухвалення рішення та чи порушує воно прав та охоронювані законом інтереси позивачів у справі;

(3) чи є обраний позивачами спосіб захисту (визнати протиправною бездіяльність АМК) таким, що може бути застосований судом для поновлення порушених прав позивачів;

(4) чи не є обраний позивачами спосіб захисту (зобов`язати АМК розглянути заяву позивачів) втручанням у дискреційні повноваження АМК.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

За частиною першою статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Комітет має повноваження, зокрема: (1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; (2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; (3) розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість.

Правилами розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Комітету від 19 квітня 1994 року N 5 встановлено, що ці правила визначають окремі особливості порядку розгляду заяв, справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про захист від недобросовісної конкуренції (далі - порушення законодавства про захист економічної конкуренції, порушення) органами Антимонопольного комітету України відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції", Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", Закону України "Про Антимонопольний комітет України" та встановлюють порядок перевірки та перегляду рішень органів Комітету в цих справах і діють до прийняття відповідних актів законодавства.

У відповідності до абзаців 3, 4 пункту 17 Правил розгляду заяв і справ, особами, які мають право подавати заяву відповідно до абзацу другого частини першої статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" або частини першої статті 28 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", є суб`єкти господарювання - конкуренти, постачальники чи покупці відповідача та інші фізичні та юридичні особи, які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність відповідача, визначені зазначеними законами як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть безпосередньо і негативно вплинути на їхні права. Такі заяви мають відповідати вимогам, викладеним у пункті 18 цих Правил.

Заяви осіб, які не мають права їх подавати згідно з абзацом третім цього пункту, органами Комітету не розглядаються, що не є перешкодою для проведення у разі необхідності за власною ініціативою органів Комітету розслідування щодо фактів, викладених у такій заяві.

Суд звертає увагу, що питання максимально широкої дискреції АМК, зокрема, в питаннях надання формальних відповідей про відмову у розгляді справи за заявами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі за наявності суперечливої та нерелевантної аргументації таких відмов, були предметом судового контролю, в тому числі Великої Палати Верховного Суду (постанова від 02.07.2019 № 910/23000/17), Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (Постанова від 30.09.2019 № 910/23375/17). Зазначені судові рішення містять висновок про те, що навіть у випадку оформлення відмови у розгляді заяви листом, такий лист є рішенням АМК, а отже актом індивідуальної дії, що підлягає оскарженню в судовому порядку.

Враховуючи зміст листа АМК № 126-29/01-10648 від 31.07.2020, виходячи із системного аналізу положень статей 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та пункту 20 Правил розгляду заяв і справ, зазначений лист (а не розпорядження), по свій суті є рішенням Комітету, тобто актом індивідуальної дії, що може бути оскаржений в судовому порядку.

Відповідаючи позитивно на питання, чи є лист АМК № 126-29/01-10648 від 31.07.2020 рішенням за наслідками розгляду заяви позивачів, суд виходить з наступного:

(1) сторони не заперечують, що лист відповідача від 31.07.2020 № 126-29/01-10648 підготовлений саме щодо заяви позивачів вих. № 210-З (вх 8-01/8516) від 02.07.2020;

(2) у відповідності до пункту 18 Правил розгляду заяв і справ, заява подається в письмовій формі й повинна, зокрема, містити: ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін (заявника і відповідача), місце проживання (для фізичних осіб), інші реквізити сторін, зокрема поштову адресу, а також, якщо такі є, номер засобу зв`язку (телефон, факс тощо), адресу електронної пошти. Позивачі не заперечували, що їх заява не відповідала вимогам пункту 18 Правил, однак вважали, що у відповідності до пункту 19 зазначених Правил, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у пункті 18 цих Правил, і це перешкоджає розгляду заяви, державний уповноважений, голова відділення залишає заяву без руху, про що письмово повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків. Фактично позивачі ставили під обґрунтований сумнів правомірність процесуальних дій АМК щодо процедури розгляду їх заяви, одночасно стверджуючи, що їх заява розглянута не була;

(4) позивачі у відповіді на відзив критично аналізували лист АМК № 126-29/01-10648, в розрізі підстав для відмови у розгляді їх заяви, одночасно стверджуючи, що їх заява розглянута не була;

(5) суд звертає увагу позивачів, що обов`язковим елементом заяви (п. 18 Правил розгляду заяв і справ) є розділ «інформація стосовно звернення до будь-якого іншого органу державної влади, зокрема до суду, з питань, порушених у заяві». Заява позивачів містить в даному розділі інформацію наступного змісту: «до інших органів, в тому числі - до суду, на час подання даного звернення Громадська організація не зверталась»;

(6) відповідь АМК була надана на адресу електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка була зазначена заявниками як єдиний засіб комунікації. Зазначення АМК на власний розсуд адресатом листа № 126-29/01-10648 ГО «Рада захисту конкуренції та споживачів» хоча й може свідчити про порушення АМК вимог нормативних документів з питань документообігу, однак не спростовує факту розгляду заяви позивачів саме як заявників-фізичних осіб з винесенням відповідного рішення у формі листа.

Системно аналізуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що лист відповідача № 126-29/01-10648 від 31.07.2020 є рішенням, ухваленим за заявою позивачів.

Обраний спосіб захисту порушеного права, а саме визнання бездіяльності відповідача протиправною, за встановленої судом відсутності бездіяльності, виключає необхідність оцінки законності рішення відповідача № 126-29/01-10648 від 31.07.2020, так як зазначене рішення позивачами не оскаржується (така вимога відсутня в прохальній частині позовної заяви) і в ході розгляду справи заявлена не була.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника ( пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо

Щодо обраного другого способу захисту порушеного права (зобов`язати АМК розглянути заяву позивачів), то суд зауважує наступне: (1) за встановленої судом відсутності бездіяльності відповідача, зазначений спосіб захисту застосований бути не може; (2) задоволення такої позовної вимоги призведе до втручання в дискреційні повноваження відповідача, в тому числі фактично призведе до необхідності ухвалення ним ще одного рішення за наслідками розгляду заяви вих. № 210-З (вх 8-01/8516) від 02.07.2020.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В силу приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, Мсп 680, Південна Частина Києва, 03680) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання розглянути заяву позивачів від 02.07.2020 № 210-З (вх.8-01/8516) про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене статтею 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення Державним агентством автомобільних доріг України антиконкурентних дій органу владу відмовити.

2. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивачів.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.04.2021.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких