РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.05.2021Справа № 910/3463/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом акціонерного товариства "Укртранснафта" до акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" про стягнення 168 144,85 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2021 року акціонерне товариство "Укртранснафта" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (далі - Банк) 74 731,04 грн. трьох процентів річних та 93 413,81 грн. інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за гарантією повернення авансового платежу від 17 грудня 2018 року № 12159.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 9 березня 2021 року вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3463/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 9 березня 2021 року про відкриття провадження у справі № 910/3463/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04073, місто Київ, провулок Куренівський, будинок 19/5.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами пункту 3 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Копія вищенаведеної ухвали Господарського суду міста Києва від 9 березня 2021 року була отримана уповноваженим представником відповідача 12 березня 2021 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення цього судового відправлення.

Проте Банк у встановлений строк відзиву на позов не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що Банк належним чином був повідомлений про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Частиною 4 статті 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14 січня 2020 року в справі № 910/12820/19 за позовом за Товариства до Банку, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - товариства з обмеженою відповідальністю "Гранделюкс" (далі - ТОВ "Гранделюкс"), про стягнення 6 235 776,70 грн. за наданою банківською гарантією від 17 грудня 2018 року № 12159, вимоги позивача задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 6 227 587,00 грн. заборгованості, 8 189,70 грн. трьох процентів річних, нарахованих за період з 28 серпня 2019 року по 12 вересня 2019 року, а також 93 536,65 грн. витрат зі сплати судового збору.

На час розгляду даного спору вказане судове рішення набрало законної сили.

Вищенаведеним рішенням Господарського суду міста Києва було встановлено, що 6 грудня 2018 між АТ "Укртранснафта" та ТОВ "Гранделюкс" був укладений договір на виконання робіт (підряду) з використанням власних матеріально-технічних засобів підрядника (з авансом) № 22/75, за умовами якого позивач доручив, а відповідач зобов`язався відповідно до проектної документації і умов цього договору забезпечити виконання робіт з реконструкції огородження (периметрального) ЛВДС "Кременчук" (коригування). Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Свіштовська, будинок 9 (ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013), код 45340000-2 за ДК 021:2015, зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів.

Зазначений договір підписаний уповноваженими представниками його сторін, а також скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Згідно з пунктом 2.6 наведеної угоди замовник сплачує підряднику аванс на придбання необхідних для виконання робіт матеріалів, виробів, конструкцій та обладнання у розмірі 30 % в сумі 6 227 587,00 грн. проти надання банківської гарантії повернення авансового платежу протягом 10 календарних днів з дати надання підрядником зазначеної банківської гарантії на підставі отриманого належним чином оформленого рахунку (рахунку-фактури) підрядника.

Пунктом 2.10 даного правочину визначено, що банківська гарантія повернення авансового платежу має відповідати вимогам, зазначеним у додатку № 5 до договору, з урахуванням вимог до банківських установ (гарантів). У разі невиконання підрядником зобов`язань згідно з цим договором, замовник має право звернутись в банк, який надав банківську гарантію, та отримати кошти у сумі авансового платежу.

Відповідно до пункту 3.1 даного правочину строки виконання робіт, передбачених пунктом 1.1 договору, становлять 12 місяців з дати початку виконання робіт. Строки виконання робіт визначаються на підставі календарного графіка (додаток № 2), що додається до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Підрядник забезпечує виконання робіт згідно з календарним графіком (пункт 7.1.2 договору).

Договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 1 червня 2020 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було порушено строки виконання робіт, передбачені календарним графіком, що призвело до невиконання останнім взятих на себе зобов`язань за договором.

17 грудня 2018 року, з метою забезпечення виконання ТОВ "Гранделюкс" зобов`язань за договором підряду, Банком надано позивачу гарантію повернення авансового платежу № 12159, відповідно до якої Банк приймає на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання сплатити на користь ТОВ "Гранделюкс", незалежно від будь-яких заперечень принципала або будь-якої третьої особи будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що становить 6 227 587,00 грн., у випадку невиконання або неналежного виконання принципалом умов договору щодо повернення або порушення строків повернення за вимогою бенефіціара отриманого принципалом авансового платежу (або його частини).

Відповідно до пункту 2.2 гарантії вона є безумовною та набирає чинності на умовах, встановлених у договорі про надання гарантії від 17 грудня 2018 року № 12159/ЮГ-18, та діє до 1 червня 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2018 року на виконання умов договору підряду від 6 грудня 2018 року № 22/75, позивач перерахував ТОВ "Гранделюкс" аванс у розмірі 6 227 587,00 грн. Дана обставина підтверджується платіжним дорученням від 27 грудня 2018 року № , належним чином засвідчена копія якого наявна у матеріалах справи.

10 липня 2019 позивач направив на адресу ТОВ "Гранделюкс" повідомлення від 9 липня 2019 року № 04-01/281/2756, в якому позивач повідомив про відмову в односторонньому порядку від договору, зазначив, що договір вважається розірваним з 12 липня 2019 року та вимагав в термін до 19 липня 2019 року повернути аванс в сумі 6 227 587,00 грн.

Враховуючи неналежне виконання ТОВ "Гранделюкс" свого зобов`язання по поверненню авансу, позивач звернувся до відповідача із вимогою від 6 серпня 2019 року № 04-01/325/3127 про сплату платежу за гарантією повернення авансового платежу від 17 грудня 2018 року № 12159 у розмірі 6 227 587,00 грн.

12 серпня 2019 року відповідач отримав вимогу за гарантією, однак відповіді не надав та грошових коштів не сплатив.

Судом встановлено, що на виконання вищевказаного рішення суду від 14 січня 2020 року відповідачем 6 лютого 2020 року було перераховано на рахунок позивача 6 329 313,35 грн., що складається з суми основного боргу в розмірі 6 227 587,00 грн., 8 189,70 грн. трьох процентів річних та 93 536,65 грн. судового збору. Дана обставина підтверджується належним чином засвідченою копією платіжного доручення від 6 лютого 2020 року № 3714, яка наявна у матеріалах справи.

Зі змісту позовної заяви у даній справі вбачається, що Товариство просить суд стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 74 731,04 грн. та інфляційні втрати у розмірі 93 413,81 грн., нараховані з 13 вересня 2019 року по 5 лютого 2020 року, тобто до моменту фактичного виконання рішення суду в справі № 910/12820/19.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Водночас статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений Товариством до стягнення розмір інфляційних втрат є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми цієї компенсаційної виплати підлягає задоволенню.

Водночас, перевіривши наданий позивачем розрахунок та здійснивши власний перерахунок трьох процентів річних, суд дійшов висновку, що стягненню з Банку на користь Товариства підлягає сума трьох процентів річних у розмірі 74 680,70 грн. У задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 50,34 грн. трьох процентів річних слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

За таких обставин вимоги Товариства підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (04073, місто Київ, провулок Куренівський, будинок 19/5; ідентифікаційний код 35591059) на користь акціонерного товариства "Укртранснафта" (01010, місто Київ, вулиця Московська, будинок 32/2; ідентифікаційний код 31570412) 74 680 (сімдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят) грн. 70 коп. трьох процентів річних, 93 413 (дев`яносто три тисячі чотириста тринадцять) грн. 81 коп. інфляційних втрат, а також 2 521 (дві тисячі п`ятсот двадцять одну) грн. 41 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 травня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко