ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

27.04.2021 р. м. Ужгород Справа № 907/598/20

За позовом Акціонерного товариства Комерційний інвестиційний банк, м. Ужгород

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Рерум, с. Баранинці Ужгородського району

про стягнення 1 048 723 грн. 76 коп., в тому числі 700 000 грн. заборгованості по кредиту та 348 723 грн. 76 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Тягнибок К.О.

представники:

Позивача

Відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Акціонерним товариством Комерційний інвестиційний банк, м. Ужгород заявлено позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Рерум, с. Баранинці Ужгородського району про стягнення 1 048 723 грн. 76 коп., в тому числі 700 000 грн. заборгованості по кредиту та 348 723 грн. 76 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Позивач просить суд задоволити позов повністю, обґрунтовуючи позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору кредиту за овердрафтом № 02-1/3о-86-17 від 02.06.2017 року (з додатками до нього) в частині повного та своєчасного повернення наданих у кредит грошових коштів у розмірі 700 000 грн. та сплати відсотків за користування кредитними коштами на суму 348 723 грн. 76 коп.

Поданою суду заявою № 02-93/6-35 від 25.02.2020 року представник позивача просить суд розглянути справу без участі позивача та його уповноваженого представника. Заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, на виклик суду жодного разу не з`явився, хоча підготовчі засідання судом неодноразово відкладалися. Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвали суду було надіслано на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті. Із заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно приписів ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи,

суд встановив:

02.06.2017 року між Акціонерним товариством Комерційний інвестиційний банк (кредитором, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Рерум (позичальником, відповідачем у справі) було укладено Договір кредиту за овердрафтом № 02-1/3о-86-17 (надалі Договір, Кредитний договір), згідно якого кредитор надає позичальнику овердрафт для здійснення операцій з поточного рахунку понад залишок коштів на поточному рахунку позичальника № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ Комінвестбанк зі сплатою відсотків, комісій і інших платежів відповідно до умов Договору.

Ліміт кредитування, у межах якого позичальник має право здійснювати видаткові операції зі свого поточного рахунку понад залишок коштів, встановлюється на загальну суму 500 000 грн., якщо інший ліміт не встановлено кредитом (п. 1.2. Договору).

Кінцевий термін, до якого здійснюється надання та має бути повністю погашена заборгованість за овердрафтом за цим договором 30.06.2017 року (п. 1.4. Договору).

Як встановлюють умови п. 2.3. Договору кредиту, за користування овердрафтом позичальник сплачує кредитору винагороду за його використання у розмірі 20% річних від фактичної заборгованості за рахунком. Відсотки нараховуються щомісячно методом факт/365(366), тобто, з розрахунку фактичної кількості днів у місяці. При цьому, відсотки нараховуються на суму зобов`язань позичальника (під сумою зобов`язань розуміється сума залишку на рахунку заборгованості по овердрафту наприкінці кожного дня) пропорційно кількості днів, протягом яких це зобов`язання враховувалося кредитором на рахунку заборгованості позичальника по овердрафту.

Згідно п. 5.2.2. Договору кредиту позичальник зобов`язався в повному обсязі сплатити кредиторові відсотки за користування овердрафтом, комісію за встановлення ліміту кредитування, плату за обслуговування овердрафту, плату за збільшення ліміту кредитування, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі і порядку, зазначеному в розділі 2 Договору.

В подальшому, до договору кредиту за овердрафтом № 02-1/3о-86-17 від 02.06.2017 року вносилися зміни на підставі додаткових угод № 1 від 30.06.2017 року, № 2 від 21.07.2017 року, № 3 від 21.08.2017 року, № 4 від 20.10.2017 року, № 5 від 30.10.2017 року.

Зокрема, Додатковими угодами № 1 від 30.06.2017 року, № 2 від 21.07.2017 року, № 3 від 21.08.2017 року, № 4 від 20.10.2017 року сторони погодили внесення змін до п. 1.4. Договору кредиту за овердрафтом № 02-1/3о-86-17 від 02.06.2017 року та визначили кінцевим терміном погашення заборгованості за овердрафтом 21.07.2017 року, 21.08.2017 року, 20.10.2017 року, 19.04.2018 року відповідно.

Додатковою угодою № 5 від 30.10.2017 року сторони погодили внесення змін до п. 1.2. Договору, яким встановлено максимальний ліміт кредитування у сумі 700 000 грн.

Покликаючись на факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе згідно з Договору кредиту за овердрафтом № 02-1/3о-86-17 від 02.06.2017 року (із змінами до нього) зобов`язань внаслідок чого у останнього виникла заборгованість, яка станом на 25.08.2020 року складає суму 1 048 723 грн. 76 коп., в тому числі 700 000 грн. заборгованості по кредиту та 348 723 грн. 76 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача суми 1 048 723 грн. 76 коп. заборгованості в примусовому порядку.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Таким чином, на день розгляду спору в суді, обставини спору оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно - правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України унормовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем доведено факт виконання ним умов Договору кредиту за овердрафтом № 02-1/3о-86-17 від 02.06.2017 року, а саме, наданням на поточний рахунок відповідача овердрафту для здійснення операцій понад залишок коштів на такому рахунку, та невиконання відповідачем умов вищезазначеного Договору (із змінами до нього) в частині повернення використаних коштів та сплати відсотків за користування ними у погоджені договором строки, що підтверджується долученими до матеріалів справи виписками з поточного рахунку боржника.

Враховуючи приписи статей 15 та 16 Цивільного кодексу України позивачем самостійно обрано спосіб судового захисту та визначено розмір своїх позовних вимог.

В силу вимог ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір позовних вимог до відповідача, які позивач просить задовольнити, складає 1 048 723 грн. 76 коп., в тому числі 700 000 грн. заборгованості по кредиту та 348 723 грн. 76 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом,

З долучених до матеріалів справи виписок по рахунку боржника вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на станом на 25.08.2020 року за відповідачем рахується заборгованість по кредиту у сумі 700 000 грн. та 348 723 грн. 76 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, та станом на день розгляду справи є непогашеною.

Враховуючи вищевказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, свого контррозрахунку позовних вимог, хоча мав можливість скористатись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення 1 048 723 грн. 76 коп., в тому числі 700 000 грн. заборгованості по кредиту та 348 723 грн. 76 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом

є документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а тому, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

З врахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 15 730 грн. 56 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Рерум, 89425, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Садова, будинок 39 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 41018475) на користь Акціонерного товариства Комерційний інвестиційний банк, 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гойди, будинок 10 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 19355562) суму 1 048 723 (Один мільйон сорок вісім тисяч сімсот двадцять три гривні) грн. 76 коп., в тому числі 700 000 (Сімсот тисяч гривень) грн. заборгованості по кредиту та 348 723 (Триста сорок вісім тисяч сімсот двадцять три гривні) грн. 76 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, а також суму 15 730 (П`ятнадцять тисяч сімсот тридцять гривень) грн. 56 коп. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 18.05.2021 року.

Суддя Пригара Л.І.