ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" травня 2021 р. Справа № 924/258/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства теплових мереж Дунаєвецької міської ради

про стягнення 115 106,53 грн., з яких: 30 000,00 грн. основний борг, 32 318,41 грн. пеня, 17 001,23 грн. 3% річних та 35 786,89 грн. інфляційні втрати

Представники сторін: не викликались

Процесуальні дії по справі.

18.03.2021 року до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства теплових мереж Дунаєвецької міської ради про стягнення 115 106,53 грн., з яких: 30 000,00 грн. основний борг, 32 318,41 грн. пеня, 17 001,23 грн. 3% річних та 35 786,89 грн. інфляційні втрати, заявлені з підстав неналежного виконання договору постачання природного газу №1282/1718-БО-34 від 16.10.2017р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 року вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Ухвалою суду від 23.03.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строки: для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до 08.04.2021р.; для подання відзиву на позов до 13.04.2021р.

Вказана ухвала надіслана сторонам та вручена позивачу 29.03.2021р., а відповідачу 26.03.2021р., що підтверджується судовими повістками про вручення.

13.04.2021 року від відповідача надійшло клопотання №148 від 12.04.2021 року, у якому Комунальне підприємство теплових мереж Дунаєвецької міської ради повідомило про заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та просило суд проводити розгляд справи №924/258/21 в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.04.2021р. в задоволенні клопотання Комунального підприємства теплових мереж Дунаєвецької міської ради (вх. №05-22/3285/21 від 13.04.2021 року) про поновлення строку на подачу заяви про заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та розгляд справи у порядку загального позовного провадження відмовлено.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж Дунаєвецької міської ради 115 106,53 грн., з яких: 30 000,00 грн. основного боргу, 32 318,41 грн. пені, 17 001,23 грн. 3% річних та 35 786,89 грн. інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконання умов укладеного між сторонами договору №1282/1718-БО-34 постачання природного газу від 06.10.2017р. позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 806 875,97 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Однак відповідач здійснював оплату за переданий газ несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 6.1 договору. Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за договором складає 30000,00 грн. В зв`язку із вказаним позивач на підставі п. 8.2 договору та ч. 2 ст.625 ЦК України нарахував відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

22.04.2021р. від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де останній заперечив проти задоволення позову. В обґрунтування поданих заперечень Комунальне підприємство теплових мереж Дунаєвецької міської ради зазначає, що відповідно до наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" здійснило нарахування штрафних санкцій за період, в якому було здійснена оплата за поставлений природній газ. Стверджує, період нарахування штрафних санкцій є неточним, тому сума штрафних санкцій не коректна. Вказує, що за спірним договором позивач поставив відповідачу природній газ для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами, організаціями та іншими споживачами (п. 1,2. Договору), за який відповідач прострочив оплату по причині не погашення заборгованості споживачами теплової енергії перед Відповідачем. Відповідач є комунальним не прибутковим підприємством. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

12.05.2021р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи. В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначив, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, акти звірки, на підставі яких встановлена сума основного боргу, розрахунок інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій, проведений позивачем без документального обґрунтування періоду нарахування, відсутня методика проведеного розрахунку. Вказує, що в даному випадку необхідно встановити чи наявний факт порушення, визначити суму основного боргу, період прострочення та визначити правильну методику нарахування інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій. Відповідач просить призначити по справі №924/258/21 судово-економічну експертизу, проведення якої доручити Тернопільському відділенню Київського наукового-дослідного інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: 46025, м. Тернопіль, вул. Січових Стрільців, 4, та на вирішення експерту поставити наступні питання: 1) Чи підтверджується документально надання постачальником (АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") природного газу споживачу (КП теплових мереж ДМР) у встановленому договором №1282/1718-ВО-34 від 06.10.2017р. об`ємі та по ціні, яка передбачена договором?; 2) Чи підтверджено документально виставлення та передача позивачем рахунків та інших бухгалтерських документів до них, які споживач (КП теплових мереж ДМР) повинен був отримати та сплатити згідно договору №1282/1718-БО-34 від 06.10.2017р.?; 3) Чи підтверджено документально факт отримання і дату отримання споживачем (КП теплових мереж ДМР) пакета бухгалтерських документів, на підставі яких наступає обов`язок проводити оплату згідно умов договору №1282/1718-БО-34 від 06.10.2017р.?; 4) Чи підтверджується документально станом на листопад 2017р. - березень 2018р. (дата зазначена позивачем у розрахунку до позову) сума основного боргу КП теплових мереж ДМР перед АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за договором №1282/1718-БО-34 від 06.10.2017р. у розмірі 806875,97 грн. за прострочення оплати якої позивачем нараховані відповідачу штрафні санкції?; 5) Чи підтверджено документально факт прострочення оплати відповідачем рахунків згідно договору №1282/1718-БО-34 від 06.10.2017р. якщо так, то на який період?; 6) Чи підтверджено документально оплата рахунків у період за листопад 2017р. - березень 2018р. та з якої дати починається прострочення оплати по кожному з рахунків?; 7) Яким чином була погашена відповідачем основна заборгованість за договором №1282/1718-БО-34 від 06.10.2017р. (вказати календарні дати, відповідні суми та платіжні документи, на підставі яких була здійснена оплата (погашення) заборгованості)?; 8) Які з платежів були здійснені за рахунок власних коштів КП теплових мереж ДМР, а які з інших були здійснені у відповідності до укладених Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, які з них були здійснені в інший спосіб (вказати який)?; 9) Чи були платежі по сплаті основної заборгованості здійснені КП теплових мереж ДМР з порушенням строків оплати, встановлених договором №1282/1718-БО-34 від 06.10.2017р. Спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання чи Постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій", якщо так, то які саме платежі (вказати календарні дати, відповідні суми та платіжні документи)?; 10) На яку саме суму заборгованості нараховані позивачем 3% річних та інфляційні втрати, яка саме оплата та в якому розмірі була здійснена відповідачем поза межами Порядку і строків встановлених Спільними протокольними рішеннями та Постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій", та за який період прострочення застосовуються наслідки порушення грошового зобов`язання, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України?; 11) Чи вірно (з урахуванням відповіді на попередні питання) здійснено позивачем розрахунок штрафних санкцій? Якщо не вірно, то який вірний арифметично розрахований розмір пені?; 12) Чи вірно (з урахуванням відповіді на попередні питання) здійснено позивачем розрахунок 3% річних? Якщо не вірно, то який вірний розмір 3% річних? 13) Чи вірно (з урахуванням відповіді на попередні питання) здійснено позивачем розрахунок інфляційних втрат? Якщо не вірно, то який вірний розмір інфляційних втрат? Представник відповідача у клопотанні зазначив, що оплату експертизи гарантує, просить на час проведення судової експертизи провадження у справі №924/258/21 зупинити.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж Дунаєвецької міської ради (споживач) 06.10.2017р. укладено договір №1282/1718-БО-34 постачання природного газу (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачеві у 2017-2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п.1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ обсягом до 560,0 тис. куб. метрів, у тому числі по місяцях: жовтень - 60,0 тис. куб. м., листопад - 90,0 тис. куб. м., грудень - 120,0 тис. куб. м., ІV кв. 2017р. 270,0 тис. куб. м., січень - 100,00 тис. куб. м., лютий - 100,00 тис. куб. м., березень - 90,0 тис. куб. м.

Приймання - передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання - передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу (п. 3.7 договору).

Відповідно до п.п. 3.8., 3.9. договору не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, споживач зобов`язується надати постачальнику: завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж. Разом з копією такого акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розробки кількості природного газу, зазначеної в акт , за категоріями (у тому числі згідно з цим договором); підписані споживачем два примірники акта приймання - передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта.

Споживач підтверджує, що підписаний акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць означає повне виконання постачальником свої зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному місяці (пункт 3.10 договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положення. На дату укладення договору ціна на природний газ становить 4942,00 грн. за 1000 куб. м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6.

У разі зміни ціни на газ, відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Ціна за 1000 куб.м газу за цим договором на дату його укладання становить 7907,20 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього сплати разом з податком на додану вартість - 9488,64 грн.

Відповідно до п. 5.4. договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Як передбачено п. 6.1. договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Розділом 7 договору визначені права та обов`язки сторін, де в п. 7.2. вказано, що споживач зобов`язаний, зокрема: своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором; відшкодувати витрати на припинення газопостачання, понесені постачальником, у разі припинення постачальником газопостачання у зв`язку із порушенням споживачем норм законодавства та/або умов цього договору.

Розділом 8 договору встановлена відповідальність сторін, де в п.п. 8.1., 8.2., 8.8. вказано, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Збитки, завдані одній із сторін внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених законодавством.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років (п.10.3 договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року до 31 березня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.12 договору).

Договір підписаний та скріплений відтисками печаток сторін.

12.01.2018р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору постачання природного газу, за умовами якої, зокрема, пункт 8.2 договору викладено в наступній редакції: "8.2. У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення".

Додаткова угода підписана та скріплена відтиском печатки відповідача.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 806 875,97 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 30.11.2017р. (за листопад 2017 року) на суму 19783,81 грн., від 31.12.2017р. (за грудень 2017 року) на суму 155490,35 грн., від 31.01.2018р. (за січень 2018 року) на суму 211 549,22 грн., від 28.02.2018р. (за лютий 2018 року) на суму 229 852,81 грн., від 31.03.2018р. (за березень 2018 року) на суму 190 199,78 грн.

Акти приймання-передачі підписані представниками сторін без зауважень, а також скріплені відтисками їх печаток.

Матеріали справи містять сальдо Комунального підприємства теплових мереж Дунаєвецької міської ради та банківську роздруківку по операціях останнього за договором №1282/1718-БО-34, відповідно до яких заборгованість відповідача перед позивачем становить 30 000,00 грн.

Враховуючи, що відповідач не в повному обсязі, та з порушенням встановлених у договорі строків оплати, оплатив за отриманий природний газ, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 30 000,00 грн. основного боргу, а також 17 001,23 грн. - 3% річних за період з 27.03.2018р. по 31.12.2020р., 32 318,41 грн. пені за період з 27.03.2018р. по 25.10.2018р. та 35 786,89 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2018 року по грудень 2020 року нарахованих відповідно до п. 8.2 договору (зі змінами затвердженими у Додатковій угоді) та ст. 625 ЦК України.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

З приводу клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи №05-08/1120/21 від 12.05.2021р. суд зазначає таке:

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Суд зазначає, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (лист Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз" №01-8/2651 від 27.11.2006; ч. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012).

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідач посилається на те, що у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, акти звірки, на підставі яких встановлена сума основного боргу, розрахунок інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій, проведений позивачем без документального обґрунтування періоду нарахування, відсутня методика проведеного розрахунку просить призначити у справі судову економічну експертизу. Разом з тим спірні позиції сторін та поставлені відповідачем перед експертом питання фактично стосуються перевірки нарахування заявлених до стягнення за відповідний період сум пені, відсотків річних та інфляційних втрат на відповідність умовам укладеного між сторонами договору та обставинам отримання природного газу та його оплати. Таким чином, вказані відповідачем у клопотанні про призначення експертизи обставини не потребують дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входить до предмету доказування, у сфері іншій, ніж право.

Крім того, слід зауважити, що висновок судового експерта для господарського суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється господарським судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу (ст. 104 ГПК України).

Застосовуючи на підставі частини 1 статті 3, частини 2, 4 статті 11 ГПК України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд зауважує, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Також порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

При цьому недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Отже, зважаючи на зміст позовних вимог, обґрунтування клопотання про призначення експертизи та наявні матеріали справи, те, що обставини справи, з`ясування яких необхідно для вирішення спору, можуть бути доведені за допомогою наявних у справі засобів доказування, суд доходить висновку про відсутність необхідності у роз`ясненні експертом питань, що виникають при вирішенні господарського спору.

Враховуючи викладене, а також те, що клопотання подано відповідачем з пропуском строку встановленого ухвалою судом від 23.03.2021р. для подання відзиву на позовну заяву (до 13.04.2021р.), оскільки розгляд справи судом здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження термін, якого обмежений відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за належне у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи відмовити.

Щодо заявлених позовних вимог судом враховується наступне:

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Суд встановив, що між сторонами було укладено договір постачання природного газу від 06.10.2017р. №1282/1718-БО-34 (далі - договір), з подальшими змінами викладеними в укладеній 12.01.2018р. між сторонами додатковій угоді №1, відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати у власність відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 806 875,97 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими відтисками їх печаток актами приймання-передачі природного газу, а саме: від 30.11.2017р. (за листопад 2017 року) на суму 19783,81 грн., від 31.12.2017р. (за грудень 2017 року) на суму 155490,35 грн., від 31.01.2018р. (за січень 2018 року) на суму 211 549,22 грн., від 28.02.2018р. (за лютий 2018 року) на суму 229 852,81 грн., від 31.03.2018р. (за березень 2018 року) на суму 190 199,78 грн.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу, який згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України застосовується також до договорів поставки. Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за природний газ проводиться споживачем виключно грошовими коштами 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, з урахуванням п. 6.1 договору, відповідач повинен був сплатити позивачу 19783,81 грн. у строк до 25.12.2017р. включно, 155 490,35 грн. - до 25.01.2018р. включно, 211 549,22 грн. - до 25.02.2018р. включно, 229 852,81 грн. - до 25.03.2018р. включно, 190 199,78 грн. - до 25.04.2018р. включно.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач не розрахувався із позивачем за поставлений природний газ, що підтверджується випискою по операціях за договором №1282/1718-БО-34 за період з 30.11.2018р. по 30.04.2020р. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

При цьому погашення заборгованості за договором відбувалось з порушенням встановлених договором №1282/1718-БО-34 строків.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 30000,00 грн. основного боргу є правомірними та підлягають задоволенню.

З огляду на прострочення сплати відповідачем заборгованості за договором, позивач нарахував до стягнення на підставі п. 8.2 та ст. 625 ЦК України: за зобов`язаннями лютого 2018р. 17 728,26 грн. пені, 5859,20 грн. 3% річних за період 27.03.2018р. - 30.05.2019р. та інфляційних втрат з квітня 2018 року по квітень 2019 року на суму 15 134,87 грн.; за зобов`язаннями березня 2018р. 14590,15 грн. пені, 11142,03 грн. 3% річних за 26.04.2018р. - 31.12.2020р. та інфляційних втрат з травня 2018 року по грудень 2020 року на суму 20 652,02 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З урахуванням додаткової угоди №1 від 12.01.2018р. у п. 8.2 договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років (п.10.3 договору).

Позивач заявив до стягнення пеню в розмірі 32318,41 грн., з яких 17728,26 грн. за період з 27.03.2018р. по 26.09.2018р. нарахована на суму боргу за газ, отриманий у лютому 2018 року та 14590,15 грн. за період з 26.04.2018 по 25.10.2018р. на заборгованість за газ, отриманий у березні 2018 року.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми пені, суд прийшов до висновку, що остання нарахована по кожному акту приймання-передачі природного газу, а також з урахуванням проведених відповідачем оплат за природний газ. Таким чином, заявлені позивачем до стягнення 32 318,41 грн. пені нараховані в межах суми, допустимої до стягнення, а отже вимога про стягнення вказаної суми пені є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 17001,23 грн. 3% річних, з яких 5859,20 грн. 3% річних за період 27.03.2018р. - 30.05.2019р. нарахована на суму боргу за газ, отриманий у лютому 2018 року, 11142,03 грн. 3% річних за період 26.04.2018р. - 31.12.2020р. на суму боргу за газ, отриманий у березні 2018 року, а також інфляційні втрати в сумі 35 786,89 грн., з них 15134,87 грн. за період з квітня 2018 року по квітень 2019 року, на суму заборгованості за газ, отриманий у лютому 2018 року та 20 652,02 грн. за період з травня 2018 року по грудень 2020 року, на суму заборгованості за газ, отриманий у березні 2018 року (згідно з розрахунком).

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про правомірність та правильність такого нарахування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Щодо тверджень відповідача, стосовно прострочення оплати за поставлений газ по причині непогашення заборгованості споживачами теплової енергії перед відповідачем, судом приймається до уваги, що п.п. 2 п. 6.3 договору сторони передбачили, що в будь-якому випадку, відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до цього договору, в тому числі у разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу.

Окремо суд звертає увагу і на те, що твердження відповідача, викладені ним у відзиві на позов, та клопотанні про призначення експертизи, не підтверджені будь-якими доказами доданими до матеріалів справи.

Згідно ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, в зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства теплових мереж Дунаєвецької міської ради про стягнення 115 106,53 грн., з яких: 30 000,00 грн. основний борг, 32 318,41 грн. пеня, 17 001,23 грн. 3% річних та 35 786,89 грн. інфляційні втрати задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Дунаєвецької міської ради (32400, Хмельницька обл., місто Дунаївці, вул. Франца Лендера, 53, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 30 000,00 грн. основного боргу, 32 318,41 грн. пені, 17 001,23 грн. 3% річних, 35 786,89 грн. інфляційних втрат та 2270,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Рішення складено та підписано 14.05.2021р.

Суддя А.М. Яроцький

Віддрук. у 3 прим. (всім рекомендованим з повідомл.):

1 - до справи,

2 - позивачу - 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6;

3 - відповідачу - 32400, Хмельницька обл., м. Дунаївці, вул. Франца Лендера 53.