ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3618/20

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Тодорашко А.В. в порядку самопредставництва;

Від відповідача: Прилепський І.А. на підставі ордеру;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація морського порту Чорноморськ) до товариства з обмеженою відповідальністю „Велінком про стягнення 211 344,65 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (далі по тексту - ДП „АМПУ) звернулось до господарського суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Велінком (далі по тексту ТОВ „Велінком) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 199 681,66 грн., яка складається із суми боргу у розмірі 193 449,93 грн., пені у розмірі 1 752,07 грн., 3% річних у розмірі 2 413,37 грн., збитків від інфляції у розмірі 2 066,29 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу від 31.08.2020р. в частині повернення переплати за договором.

03.03.2021р. до господарського суду від ДП „АМПУ надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з ТОВ „Велінком заборгованість у загальному розмірі 211 344,65 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 193 449,93 грн., пені у розмірі 7 657,83 грн., 3% річних у розмірі 3 892,07 грн., збитків від інфляції у розмірі 6 344,82 грн. Господарським судом було прийнято вказану заяву до розгляду, оскільки згідно положень ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого провадження.

ТОВ „Велінком заперечувало проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на зміну ціни електричної енергії на ринку після підписання сторонами договору, а також на споживання позивачем електричної енергії у меншому обсязі, ніж був погоджений сторонами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

31.08.2020р. між ДП „АМПУ (Споживач) та ТОВ „Велінком (Постачальник) було укладено договір №№118-В-ЧФ-20, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого цей договір про постачання електричної енергії (активної) Споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ).

Згідно з п. 3.1 договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена у заяві, яка є додатком №1 до цього договору.

З додатку №1 до договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. вбачається, що початком постачання електричної енергії є 01.09.2020р.

Відповідно до додатку №2 до договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. вартість активної електричної енергії за договором складає 4 910 278,80 грн. з ПДВ., ціна за одиницю складає 1,5 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 5.7 договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. приймання - передача електричної енергії, поставленої Постачальником та прийнятої Споживачем у розрахунковому періоді оформлюється шляхом підписання сторонами щомісячних актів прийому-передачі, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 5.8 договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника, вказаний в розділі 16 цього договору, за умови отримання рахунку від Постачальника, у такі терміни: до 14 числа розрахункового місяця ~ платіж у розмірі 30% вартості очікуваних заявлених договірних величин постачання електричної енергії в розрахунковому періоді; до 24 числа розрахункового місяця - платіж у розмірі 30% вартості очікуваних заявлених договірних величин постачання електричної енергії в розрахунковому періоді; до 10 числа місяця наступного за розрахунковим місяцем - остаточний розрахунок за електричну енергію, спожиту в розрахунковому місяці.

Положеннями п. 5.9 договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. встановлено, що надлишок (переплати) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується Споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж в наступному розрахунковому періоді. У разі настання будь-якої дії (обставини), передбаченої у п. п. 10.1, 13.1, 13.5, надлишок (переплати) оплаченої, але не спожитої електричної енергії Постачальник зобов`язаний не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим зарахувати на банківські реквізити Споживача, зазначені в розділі 16 договору. У разі недотримання Постачальником цих термінів Споживач має право нарахувати пеню в розмірі 0,1 % від суми коштів (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який сплачується пеня), що підлягають поверненню, за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання Постачальником зобов`язань щодо повернення коштів. За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми коштів, що підлягають поверненню.

Згідно з п. 13.1 договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 30.09.2020 (включно) року, а в частині здійснення розрахунків Споживачем за фактично спожитої електричної енергії до повного виконання зобов`язань.

08.09.2020р. ТОВ „Велінком було виставлено ДП „АМПУ рахунки №СФ-0000569 на суму 760 302,72 грн. Крім того, 15.09.2020р. відповідачем було виставлено рахунок №СФ-0000570 на суму 760 302,72 грн. Згідно наданих позивачем платіжних доручень №2473 від 22.09.2020р. та №2656 від 11.09.2020р. на рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у загальному розмірі 1 520 605,44 грн.

30.09.2020р. Чорноморським РЕМ АТ „ДТЕК Одеські електромережі було складено акти приймання-передавання наданих послуг з розподілу ДП „АМПУ електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ „Велінком було складено акт приймання-передавання наданих послуг №333/09 до договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р., з якого вбачається, що вартість поставленої позивачу електричної енергії становить 1 507 426,28 грн. (електрична енергія за серпень 2020р. та вересень 2020р. за ціною 1,45196416 грн. без ПДВ).

Листом №2445/15-04-07-20/вих від 28.10.2020р. ДП „АМПУ було повернуто на адресу ТОВ „Велінком акт приймання-передавання наданих послуг №333/09 без підпису та надано мотивовану відмову від його підписання. Так, позивачем було наголошено, що згідно укладеного сторонами договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. постачання електричної енергії здійснювалось відповідачем з 01.09.2020р., а, отже, підстави для оплати електричної енергія за серпень 2020р. відсутні. Крім того, ДП „АМПУ зазначено про безпідставне застосування ТОВ „Велінком ціни за одиницю спожитої у вересні 2020р. електричної енергії у розмірі 1,45196416 грн., оскільки вказана ціна не була погоджена в укладеному сторонами договорі. При цьому, позивачем було підтверджено споживання у вересні 2020р. електричної енергії у розмірі 829 551 кВТ*год, загальна вартість якої становить 1 313 976,35 грн.

08.10.2020р. ТОВ „Велінком звернулось до ДП „АМПУ із листом №08-2/10-2020, відповідно до якого відповідач просив підписати додаткову угоду до договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. у зв`язку із зміною ціни за одиницю товару на ринку електричної енергії.

Листом №2446/15-04-07-20/вих від 28.10.2020р. ДП „АМПУ було повідомлено відповідача про відсутність підстав для підписання додаткової угоди до договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р.

На підставі платіжного доручення №1390 від 29.10.2020р. ТОВ „Велінком було перераховано на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 13 179,16 грн.

02.11.2020р. ДП „АМПУ звернулось до ТОВ „Велінком із претензією №2478/15-01-01-23/вих, відповідно до якої позивач просив повернути переплату за договором №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. у розмірі 193 449,93 грн., а також сплатити штрафні санкції, посилаючись на споживання у вересні 2020р. електричної енергії, вартість якої є меншою, ніж розмір перерахованого авансу.

Листом №39/11 від 16.11.2020р. ТОВ „Велінком у відповідь на претензії позивача було повідомлено про відсутність підстав для їх задоволення у зв`язку із введенням позивачем відповідача в оману щодо прогнозованих обсягів споживання електричної енергії, а також коливання ціни на ринку електричної енергії в бік збільшення в період вересня 2020р. При цьому, відповідачем було повторно надано позивачу для підписання додаткову угоду до договору, а також акт приймання-передачі наданих послуг №333/09 на загальну суму 1 507 426,28 грн.

Оскільки претензії ДП „АМПУ були залишені ТОВ „Велінком без задоволення, позивач з метою захисту порушених прав звернувся до господарського суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК України) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно зі ч. ч. 1-2 ст. 56 Закону України „Про ринок електричної енергії постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 31.08.2020р. між ДП „АМПУ та ТОВ „Велінком було укладено договір постачання електричної енергії №118-В-ЧФ-20, відповідно до умов якого сторонами було погоджено, що початком постачання електричної енергії є 01.09.2020р., ціна за одиницю електричної енергії складає 1,5 грн. без ПДВ. При цьому, на виконання прийнятих на себе за умовами договору зобов`язань ДП „АМПУ було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 1 520 605,44 грн.

Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. 2. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В порушення укладеного між сторонами договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. під час складення акту приймання-передачі наданих послуг №333/09 ТОВ „Велінком було безпідставно включено до акту вартість електричної енергії за серпень 2020р., протягом якого постачання електричної енергії за договором не здійснювалось. Крім того, ТОВ „Велінком було безпідставно застосовано ціну за одиницю спожитої у вересні 2020р. електричної енергії у розмірі 1,45196416 грн.

З огляду на вищевикладене господарський суд доходить висновку про наявність у ДП „АМПУ підстав для відмови від підписання складеного відповідачем акту приймання-передачі наданих послуг №333/09 на загальну суму 1 507 426,28 грн. Враховуючи відсутність між сторонами по справі спору щодо обсягів споживання позивачем у вересні 2020р. електричної енергії, господарський суд доходить висновку, що загальна вартість спожитої електричної енергії становить 1 313 976,35 грн. (829 551 кВТ*год *1,5 грн. = 1 094 980,29 грн. - ціна без ПДВ; 1 094 980,29 грн. * 20% = 218 996,06 грн. - ПДВ; 1 094 980,29 грн. + 218 996,06 грн. = 1 313 976,35 грн. - ціна з ПДВ).

Положеннями п. 5.9 договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. встановлено, що надлишок (переплати) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується Споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж в наступному розрахунковому періоді. У разі настання будь-якої дії (обставини), передбаченої у п. п. 10.1, 13.1, 13.5, надлишок (переплати) оплаченої, але не спожитої електричної енергії Постачальник зобов`язаний не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим зарахувати на банківські реквізити Споживача, зазначені в розділі 16 договору. У разі недотримання Постачальником цих термінів Споживач має право нарахувати пеню в розмірі 0,1 % від суми коштів (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який сплачується пеня), що підлягають поверненню, за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання Постачальником зобов`язань щодо повернення коштів. За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми коштів, що підлягають поверненню.

Згідно з п. 13.1 договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 30.09.2020 (включно) року, а в частині здійснення розрахунків Споживачем за фактично спожитої електричної енергії до повного виконання зобов`язань.

Враховуючи умови п. п. 5.9, 13.1 укладеного між ТОВ „Велінком та ДП „АМПУ договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р. господарський суд доходить висновку про несвоєчасне та неналежне виконання ТОВ „Велінком обов`язку щодо повернення позивачу грошових коштів у розмірі 206 629,09 грн. (1 520 605,44 грн. - 1 313 976,35 грн. = 206 629,09 грн.), оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідачем було 29.10.2020р. повернуто ДП „АМПУ лише грошові кошти у розмірі 13 179,16 грн.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених ДП „АМПУ позовних вимог до ТОВ „Велінком про стягнення 193 449,93 грн. (206 629,09 грн. - 13 179,16 грн. = 193 449,93 грн.). Наведене має наслідком необхідність задоволення заявлених ДП „АМПУ позовних вимог у названій частині.

Господарським судом відхиляються доводи ТОВ „Велінком, яким із посиланням на зміну ціни електричної енергії на ринку після підписання сторонами договору, а також на споживання позивачем електричної енергії у меншому обсязі, ніж був погоджений сторонами, було наголошено про необхідність відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки вказані обставини згідно укладеного сторонами договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р., умови якого є обов`язковими як для позивача, так і для відповідача, не звільняють останнього від обов`язку повернути ДП „АМПУ надлишок грошових коштів, перерахованих для оплати електричної енергії, яка позивачем спожита не була.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо повернення грошових коштів, отриманих на підставі договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р., позивачем в порядку ст. 625 ЦК України, було нараховано ТОВ „Велінком до сплати 3% річних у загальному розмірі 3 892,07 грн. та збитки від інфляції у загальному розмірі 6 344,82 грн., які були нараховані на суму боргу у розмірі 206 629,09 грн. з 11.10.2020р. по 28.10.2020р., а також на суму боргу у розмірі 193 449,93 грн. протягом періоду з 29.10.2020р. по 03.03.2021р.

Проаналізувавши здійснений ТОВ „Велінком розрахунок збитків від інфляції та 3% річних, господарський суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість. Викладене має наслідком необхідність задоволення позовних вимог ДП „АМПУ до ТОВ „Велінком у названій частині шляхом присудження до стягнення із відповідача 3% річних у загальному розмірі 3 892,07 грн. та збитків від інфляції у загальному розмірі 6 344,82 грн.

З посиланням на умови договору №118-В-ЧФ-20 від 31.08.2020р., а також приписи чинного законодавства позивачем було нараховано відповідачу до сплати пеню у загальному розмірі 7 657,83 грн., яка була нарахована протягом періодів, аналогічних періодам нарахування трьох відсотків річних та збитків від інфляції.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Проаналізувавши здійснений ДП „АМПУ розрахунок пені, заявленої до стягнення, господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого розрахунку. Викладене має наслідком необхідність задоволення заявлених ДП „АМПУ позовних вимог шляхом присудження до стягнення із ТОВ „Велінком пені у розмірі 7 657,83 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених державним підприємством „Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація морського порту Чорноморськ) позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю „Велінком шляхом присудження до стягнення на користь позивача суми основного боргу у розмірі 193 449,93 грн., пені у розмірі 7 657,83 грн., 3% річних у розмірі 3 892,07 грн., збитків від інфляції у розмірі 6344,82 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Велінком /01032, місто Київ, вул. Саксаганського, буд. 127, кв. 5; ідентифікаційний код 39925982/ на користь державного підприємства „Адміністрація морських портів України /01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код 38727770/ в особі Чорноморської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація морського порту Чорноморськ) /68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; ідентифікаційний код 38728418/ суму боргу у розмірі 193 449,93 грн. /сто дев`яносто три тисячі чотириста сорок дев`ять грн. 93 коп./, пеню у розмірі 7 657,83 грн. /сім тисяч шістсот п`ятдесят сім грн. 83 коп./, 3% річних у розмірі 3 892,07 грн. /три тисячі вісімсот дев`яносто дві грн. 07 коп./, збитки від інфляції у розмірі 6 344,82 грн. /шість тисяч триста сорок чотири грн. 82 коп./, судовий збір у розмірі 5265,23 грн. /п`ять тисяч двісті шістдесят п`ять грн. 23 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 06 травня 2021 р.

Суддя С.П. Желєзна