ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/226/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за позовом Комунального некомерційного підприємства Ізюмської міської ради "Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Ізюмська міська рада Харківської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люпін"
про виселення
за участю :

Представник позивача - Савін О.С., за довіреністю № 251 від 20.01.2021 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 30.05.2018 року.

Представник відповідача - Оніщенко І.Л. на підставі наказу 113 від 19.03.2021 року статуту та положення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Ізюмська міська рада Харківської області - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне некомерційне підприємство Ізюмської міської ради "Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері", м. Ізюм звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Люпін", м. Ізюм, в якій просить суд виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Люпін" з нежитлового приміщення № 45 центрального корпусу "А-4", площею 21,3 кв.м., що розміщене на першому поверсі центрального корпусу "А-4" Комунального некомерційного підприємства Ізюмської міської ради "Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері" (Ізюмської ЦМЛ) за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Залікарняна, буд. 5/пров. Залікарняний, буд. 4, що було орендоване на підставі договору № 1 оренди приміщення аптечний пункт від 12 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського нотаріального округу Банніковим С.І. та зареєстрованому в реєстрі за № 5551.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 22 лютого 2021 року на 11:20 годин.

01 лютого 2021 року від Комунального некомерційного підприємства Ізюмської міської ради "Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері" надійшла заява (вхідний № 2440) про відвід судді Хотенця П.В.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02 лютого 2021 року заяву (вхідний № 2440 від 01 лютого 2021 року) Комунального некомерційного підприємства Ізюмської міської ради "Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері" про відвід судді Хотенця П.В. визнано необґрунтованою; передано заяву (вхідний № 2440 від 01 лютого 2021 року) Комунального некомерційного підприємства Ізюмської міської ради "Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері" для автоматизованого розподілу з метою визначення судді для розгляду зазначеної заяви.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні заяви (вхідний № 2440 від 01 лютого 2021 року) Комунального некомерційного підприємства Ізюмської міської ради "Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері" про відвід судді Хотенця П.В. від розгляду справи № 922/226/21.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.02.2021 року суддею Хотенцем П.В. заявлено самовідвід по справі № 922/226/21, матеріали справи передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.02.2021 року справу № 922/226/21 передано на розгляд судді Добрелі Н.С.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.02.2021 року прийнято до свого провадження справу № 922/226/21 та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження на 03.03.2021 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.03.2021 року підготовче засідання було відкладено на 22.03.2021 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.03.2021 року продовжено строк підготовчого провадження по справі № 922/226/21 на 30 днів; підготовче засідання по справі № 922/226/21 відкладено "14" квітня 2021 р.; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Ізюмську міську раду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.04.2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті на 21.04.2021 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.04.2021 року розгляд справи відкладено на 12.05.2021 року.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Ізюмську міську раду Харківської області в судове засідання 12.05.2021 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник позивача в судовому засіданні 12.05.2021 року позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідач після припинення договору оренди спірного приміщення не звільнив вказане приміщення у відповідності до умов договору, в той час, як позивач не має намір продовжувати договір оренди, що є підставою для звільнення відповідачем нежитлового приміщення.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.05.2021 року проти позову заперечує, посилаючись на те, що на даний час позивач не є орендодавцем договору № 1 оренди приміщення від 12 грудня 2005 року, а є балансоутримувачем, у зв`язку з чим останній не вправі заявляти вимоги про зобов`язання орендаря повернути орендоване майно. Крім того останній зазначив, що договір було продовжено, оскільки позивачем невчасно повідомлено відповідача, щодо небажання продовжувати договір оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду справи, та приймаючи до уваги те, що судом не було визнано явку учасників справи в судове засідання обов`язковою, суд дійшов висновку про те, що її неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

12 грудня 2005 року між Ізюмською центральною міською лікарнею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Люпін" (відповідачем, орендодавцем), був укладений договір №1 оренди приміщення під аптечний пункт, за умовами якого орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове володіння нежитлове приміщення №45 центрального корпусу "А-4", площею 21,3 кв.м..

Згідно з умовами пункту 1.1. договору, об`єкт, що орендується, розміщений на першому поверсі центрального корпусу "А-4" Ізюмської центральної міською лікарні за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Залікарняна, буд. 5/ пров. Залікарняний, буд. 4.

Відповідно до пункту 1.5. договору, вищезазначене приміщення належить територіальній громаді м. Ізюма в особі міської ради на підставі свідоцтва №640 про право власності на лікарняний комплекс Ізюмської центральної міською лікарні, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Ізюмському міськвиконкому 02 листопада 2005 року на підставі рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 27 жовтня 2005 року за №0889 та зареєстрованого в Ізюмському міському Бюро технічної інвентаризації 10 листопада 2005 року за № 446.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач у даній справі є балансоутримувачем спірного майна, власником якого є територіальна громада міста Ізюма, інтереси якої представляє Ізюмська міська рада (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача).

Згідно пункту 2 договору, приміщення використовується для роздрібної торгівлі та зберігання лікарських засобів і предметів медичного призначення.

Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. 12 грудня 2005 року, реєстровий запис № 5551.

Зі змісту пункту 4.1 договору термін оренди складає 10 років з моменту прийняття об`єкта в експлуатацію на підставі акту здачі-приймання.

Відповідно до пункту 4.2 договору, якщо жодна сторона в термін один місяць до закінчення терміна дії договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на термін п`ять років.

Відповідно до Статуту Комунального некомерційного підприємства Ізюмської міської ради «Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері» є правонаступником Ізюмської центральної міської лікарні.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.03.2017 року по справі № 922/324/16 було визнано договір № 1 оренди приміщення під аптечний пункт поновленим на строк 5 років до 15.12.2020 року на тих же умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 01 листопада 2017 року на адресу відповідача був направлений лист, в якому було повідомлено, що після припинення дії договору позивач не має наміру продовжувати його дію, оскільки орендоване приміщення буде використовуватись для власних потреб.

Аналогічний лист № 2358 був направлений на адресу відповідача 12 вересня 2018 року (а.с. 31).

В подальшому, лист аналогічного змісту № 2512 від 26 вересня 2019 року був направлений на адресу відповідача 27 вересня 2019 року (а.с. 32).

19 серпня 2020 року лист аналогічного змісту № 2504 був направлений на адресу відповідача (а.с. 33).

Тобто, позивачем декілька разів з 2017 року було повідомлено відповідача про те, що договір оренди після закінчення строку його дії не буде продовжуватись, оскільки приміщення буде використовуватись для власних потреб.

04 січня 2021 року, вже після закінчення терміну дії договору, на адресу відповідача був направлений лист № 21, в якому позивач вимагав повернути орендоване майно (а.с. 34).

В той час, як стверджує позивач, відповідач будь-якої відповіді на вищезазначений лист не надав, орендоване майно після спливу договору оренду позивачу не повернув, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що на даний час позивач не є орендодавцем договору № 1 оренди приміщення від 12 грудня 2005 року, а є балансоутримувачем, у зв`язку з чим останній не вправі заявляти вимоги про зобов`язання орендаря повернути орендоване майно. Крім того останній зазначив, що договір було продовжено, оскільки позивачем невчасно повідомлено відповідача, щодо небажання продовжувати договір оренди.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору, який за своєю правовою природою є договором оренди, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковими для виконання сторонами. Доказів протилежного сторонами суду надано не було.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ст. 764 ЦК України).

Водночас, абз. 1 ч. 2 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.02.2020 у справі №916/1256/19).

В даному випадку, як вже було зазначено вище, рішенням господарського суду Харківської області від 06.03.2017 року по справі № 922/324/16 було визнано договір № 1 оренди приміщення під аптечний пункт поновленим на строк 5 років до 15.12.2020 року на тих же умовах.

Тобто, в судовому порядку, договір було визнано поновленим до 15.12.2020 року.

Відповідно до пункту 4.2 договору, якщо жодна сторона в термін один місяць до закінчення терміна дії договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на термін п`ять років.

В матеріалах справи наявні листи та докази їх надіслання на юридичну адресу відповідача, якими позивач неодноразово повідомляв відповідача про відсутність наміру продовжувати договір оренди після закінчення його строку.

Крім того в матеріалах справи наявний лист від 04 січня 2021 року, який вже після закінчення терміну дії договору, був направлений на адресу відповідача лист № 21, в якому позивач вимагав повернути орендоване майно (а.с. 34).

Отже, особа яка не бажає продовжувати дію договору, може повідомити про це іншу сторону як протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору так і до закінчення його строку дії, направивши на адресу іншої сторони відповідного листа (заяву, телеграму, факсограму тощо), зі змісту якого має чітко вбачатись волевиявлення щодо небажання продовження дії договору.

Зі змісту вказаних листів вбачається, що орендодавцем було чітко висловлено орендарю позицію про відсутність волі для продовження орендних відносин, тобто, висловлено заперечення щодо поновлення договору на новий строк на тих самих умовах у розумінні ст.764 Цивільного кодексу України, що виключає можливість поновлення договору оренди від 12.12.2005, укладеного між сторонами .

Таким чином, якщо на дату закінчення строку дії договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №906/745/18, від 22.10.2019 у справі №910/3705/19.

Отже в даному випадку, матеріали справи свідчать про те, що з 16.12.2020 року договір оренди № 1 є припиненим.

Щодо посилань відповідача на те, що останній не отримував відповідні листи, то суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, в матеріалах справи наявні листи позивача про відсутність наміру пролонгації договору оренди № 1 від 12.12.2005 року.

Також матеріали справи містять описи вкладення у цінний лист та чеки, що підтверджують направлення позивачем вищезазначених листів на юридичну адресу відповідача.

Посилання відповідача на неотримання вказаних листів, як на підставу пролонгації договору є безпідставними, оскільки листи були направлені позивачем на юридичну адресу ТОВ "Люпін", яка зазначена у Витягу з ЄДРПОУ та не отримання кореспонденції за місцем реєстрації товариства є волевиявленням вказаної особи.

При цьому, судом враховано, що позивач був позбавлений можливості направити лист з вимогою про відмову від пролонгації договору на іншу адресу відповідача, ніж вказана відповідачем у ЄДР адреса його офіційного місцезнаходження, оскільки іншої адреси для листування відповідач ані суду, ані позивачу не повідомляв; у матеріалах справи відсутні докази протилежного.

Суд зауважує, що саме відповідач, як особа, яка надала до ЄДР відомості щодо своєї офіційної адреси місцезнаходження, і повинен був забезпечити можливість отримувати кореспонденцією за цією адресою, так як інша адреса листування, у тому числі у ЄДР, відсутня.

З огляду на наведене, судом встановлено, що позивачем було завчасно повідомлено відповідача про відмову від пролонгації договору, а відповідач натомість проявив процесуальну бездіяльність не забезпечивши можливість отримання кореспонденції, яка була йому надіслана позивачем, за адресою свого офіційного місцезнаходження.

Стосовно посилань відповідача на те, що ним було отримано лише останній лист позивача про відмову від пролонгації договору, направлений уже після фактичного закінчення строку дії договору, що свідчить про його автоматичне продовження, суд зазначає наступне.

Як вбачається із листів позивача, останні були направлені за однією і тією самою адресою відповідача, у зв`язку з чим неотримання відповідачем попереднього листування щодо завчасної відмови від пролонгації договору та отримання лише останнього листа після його закінчення свідчить про недобросовісність відповідача у своїх діях по відношенню до позивача, який неодноразово впродовж тривалого терміну та завчасно повідомив відповідача про відмову від пролонгації договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 8.2 договору оренди визначено, що сторони повинні призначити своїх представників у двосторонню комісію та приступити до передачі об`єкта, що орендується, протягом п`яти днів з моменту закінчення терміну оренди.

Проаналізувавши зазначене, суд дійшов висновку, що факт припинення Договору оренди породжує обов`язок відповідача повернути майно позивачу.

Докази призначення представників комісії та передачі об`єкта оренди відповідачем позивачу в матеріалах справи відсутні.

Щодо посилань відповідача на те, що на даний час власником предмета оренди є Ізюмська міська рада Харківської області, у зв`язку з чим у позивача, як у балансоутримувача відсутні підстави вимагати повернення об`єкту оренди, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, договір оренди № 1 від 12.12.2005 року було укладено між позивачем та відповідачем.

Відповідно до рішення 104 сесії 7 скликання Ізюмської міської ради Харківської області від 12.03.2020 року № 2752 "Про визначення орендодавця комунального майна Ізюмської об`єднаної територіальної громади" до Ізюмської міської ради Харківської області перейшли повноваження орендодавця за договором оренди № 1 від 12.12.2005 року.

Як вбачається з п. 3 вищезазначеного рішення, Ізюмською міською радою було зобов`язано всіх балансоутримувачів, на балансі яких знаходиться комунальне майно та яке здається в оренду, передати до управління економіки та інвестицій апарату виконавчого комітету Ізюмської міської ради документи пов`язані з передачею зазначеного майна в оренду.

Також п. 4 вказаного рішення визначено, привести у відповідність до цього рішення всі наявні договори оренди комунального майна (крім погодинних) з моменту набрання чинності цим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Враховуючи те, що умовами договору оренди не було визначено іншої форми внесення змін до договору оренди, суд дійшов висновку, що з урахуванням ч. 1 ст. 654 ЦК України, у разі зміни орендаря за договором, сторони мали укласти додаткову угоду до вказаного договору оренди.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази укладення додаткової угоди щодо заміни орендодавця у договорі оренди № 1 від 12.12.2005 року.

Враховуючи те, що сторонами у відповідності до норм чинного законодавства не було змінено орендодавця за договором оренди № 1 від 12.12.2005 року, суд дійшов висновку, що посилання відповідача на рішення Ізюмської міської ради Харківської області від 12.03.2020 року № 2752, як на підставу заміни орендодавця за спірним договором та неможливістю звернення до суду з даним позовом саме позивача, є безпідставними.

Відповідно до ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №914/251/19).

Наслідком задоволення позовних вимог має бути відновлення порушених, невизнаних чи оспорюваних прав позивача, на користь якого приймається відповідне рішення суду.

Ураховуючи зазначене та ч. 1 ст. 785 ЦК України, суд дійшов висновку, що положення наведеної норми не виключають можливості захисту прав позивача у спосіб, визначений останнім. До того ж, під час розгляду справи, судом не встановлено обставин, які б свідчили про вжиття відповідачем заходів щодо повернення приміщення у порядку, який визначений Договором (шляхом підписання акту-приймання-передачі).

При цьому судом враховано, що з моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування нежитловим приміщенням за договором оренди, особа, якій воно було надане, володіє ним незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом виселення такої особи.

Отже, у випадку невиконання орендарем обов`язку з повернення орендованого майна виселення є ефективним способом захисту, оскільки, передбачає реальне відновлення порушеного права, так як виконання рішення суду про виселення з нерухомого майна не залежить від волевиявлення відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те що договір оренди припинив свою дію 16.12.2020 року та відповідачем не повернено нежитлове приміщення позивачу, суд дійшов висновку, що вимога позивача про виселення відповідача з нежитлового приміщення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Люпін" (64309, Харківська область, м. Ізюм, вул. Покровська, буд. 50, кв. 1, ) з нежитлового приміщення № 45 центрального корпусу "А-4", площею 21,3 кв.м., що розміщене на першому поверсі центрального корпусу "А-4" Комунального некомерційного підприємства Ізюмської міської ради "Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері" (Ізюмської ЦМЛ) за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Залікарняна, буд. 5/пров. Залікарняний, буд. 4, що було орендоване на підставі договору № 1 оренди приміщення аптечний пункт від 12 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського нотаріального округу Банніковим С.І. та зареєстрованому в реєстрі за № 5551.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Люпін" (64309, Харківська область, м. Ізюм, вул. Покровська, буд. 50, кв. 1, ) на користь Комунального некомерційного підприємства Ізюмської міської ради "Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері" (64309, Харківська область, м. Ізюм, пров. Залікарняний, буд. 2, ) 2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Комунальне некомерційне підприємство Ізюмської міської ради "Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері" (64309, Харківська область, м. Ізюм, пров. Залікарняний, буд. 2, );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Люпін" (64309, Харківська область, м. Ізюм, вул. Покровська, буд. 50, кв. 1, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Ізюмська міська рада Харківської області (64309, Харківська область, м.Ізюм, площа Центральна, 1, ).

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "13" травня 2021 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/226/21