РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.05.2021Справа № 910/3610/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03062, м.Київ, просп.Перемоги 65, )

до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." (04210, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 4, корпус 6А, )

про стягнення 13765,42 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група «ТАС» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." про стягнення 13239,70 грн відшкодування, виплаченого страхувальнику позивача в результаті ДТП, яка сталась 09.09.2020 з вини страхувальника відповідача за полісом №ЕР 193795177, а також 282,88 грн. пені, 70,72 грн 3% річних,172,12 грн інфляційних втрат та 2270,00 грн сплаченого позивачем судового збору.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 15.03.2021 відкрив провадження у справі №910/3610/21, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначив сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив, витребував у Моторного (транспортного) страхового бюро України письмову інформацію щодо умов та чинності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ" № ЕР 193795177 станом на 09.09.2020.

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 15.03.2021 позивач отримав - 22.03.2021, відповідач - 22.03.2021.

25.03.2021 від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на запит суду.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про продовження процесуальних строків, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.12.2019 між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «Правильне КАСКО» №090.10.00 (надалі - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Volkswagen Caddy", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зі строком дії договору з 28.12.2019 по 27.12.2020.

09.09.2020 у м.Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля "Volkswagen Caddy", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 та автомобіля "Volkswagen Golf", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керувала ОСОБА_3 , у зв`язку з чим обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2020 у справі №161/14853/20 встановлено, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм автомобіля "Volkswagen Golf", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 10.09.2020 визначено перелік та опис пошкодження в ДТП 09.09.2020 автомобіля "Volkswagen Caddy", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ремонтної калькуляції № 19904_16 від 14.09.2020, вартість ремонтних робіт та деталей, необхідних для відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля склала 24384,47 грн.

18.00.2020 позивач на підставі страхового акту №20940/16/920 від 17.09.2020, розрахунку страхового відшкодування до нього, здійснив перерахування страхового відшкодування за заявою страхувальника від 10.09.2020, у розмірі 24384,47 грн, що підтверджується платіжним дорученням №125449 від 18.09.2020, копія якого долучена до справи.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 09.09.2020 цивільна відповідальність осіб, які користувались транспортним засобом "Volkswagen Golf", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , у т.ч. винної особи ОСОБА_3 , була застрахована у ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» на підставі полісу №ЕР/193795177 з лімітом відповідальності по майну 130 000,00 грн та франшизою у розмірі 2000,00 грн.

25.09.2020 позивач надіслав на адресу ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» заяву про виплату страхового відшкодування по ДТП 09.09.2020 за полісом №ЕР/193795177 у сумі 24384,47 грн, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення № 327.

У відповідь на вказану вимогу ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» листом за вих.№51-6767 від 03.11.2020 повідомило про наявність підстав для зменшення відшкодування на суму 9144,76 грн зносу (61,00 %) та на суму 2000,00 грн франшизи за полісом №ЕР/193795177, тому належною до стягнення є сума 13 239,70 грн відшкодування.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що оскільки вимоги про стягнення відшкодування по ДТП 09.09.2020 за полісом №ЕР/193795177 відповідачем у добровільному порядку, у т.ч. у визначені законом строки, та на визнану відповідачем суму задоволені не були, просить стягнути з відповідача 13239,70 грн відшкодування, 282,88 грн. пені, 70,72 грн 3% річних,172,12 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за договором добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «Правильне КАСКО» №090.10.00 від 27.12.2019, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Суд відзначає, що в силу приписів ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на момент страхового випадку (ДТП), тобто, станом на 09.09.2020.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На підтвердження розміру витрат позивачем було надано суду страховий акт №20940/16/920 від 17.09.2020, розрахунок страхового відшкодування, ремонтну калькуляцію № 19904_16 від 14.09.2020 та платіжне доручення №125449 від 18.09.2020 на суму 24384,47 грн.

З аналізу ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України та ст.ст. 25, 26 Закону України "Про страхування" вбачається, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами по справі.

Пунктом 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, передбачено, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Водночас у п.7.39 Методики визначено, що винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

Відповідно до Свідоцтва серії СХТ587605 про державну реєстрацію транспортного засобу автомобіля "Volkswagen Caddy", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску - 2013 і на момент ДТП 09.09.2020 строк його експлуатації перевищував 7 років.

Позивачем долучено до позову ремонтну калькуляцію № 19904_16 від 14.09.2020, відповідно до якої коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Volkswagen Caddy", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 не визначено, за страховим актом №20940/16/920 від 17.09.2020 коефіцієнт фізичного зносу при розрахунку належної до виплати суми відшкодування не застосовано.

За розрахунком позивача, здійсненим з прийняттям розрахунку відповідача у листі-відповіді на вимогу від 03.11.2020, заявлений позивачем до стягнення з відповідача розмір відшкодування, складає 13239,70 грн., з огляду на вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (61%) у сумі 9144,76 грн. та враховуючи визначений полісом №ЕР/193795177 розмір франшизи - 2 000,00 грн. та ліміту відповідальності за шкоду майну - 130 000,00 грн.,

У п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на те, що відповідачем отримано заяву про виплату страхового відшкодування від 24.09.2020 - 28.09.2020, і листом за вих.№51-6767 від 03.11.2020 відповідачем повідомлено про прийняте рішення про здійснення страхового відшкодування, та визначений розмір відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у сумі 13239,70 грн, та виплату у визначені законом терміни, ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» повинне було виплатити Приватному акціонерному товариству "Страхова група "ТАС" страхове відшкодування у заявленому розмірі до 28.12.2020 включно.

За відсутності доказів здійснення оплати, у тому числі станом на час розгляду справи по суті спору, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача 13239,70 грн відшкодування, розмір якого узгоджений обома сторонами.

Також за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 282,88 грн. пені, 70,72 грн 3% річних,172,12 грн інфляційних втрат.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений законодавством строк свого обов`язку по виплаті страхового відшкодування не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням вимог закону і він вважається таким, що прострочив, відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Встановивши, що ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай» прострочило виконання зобов`язання з виплати позивачеві страхового відшкодування поза межами граничного строку (не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування), визначеного пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за невиконання грошового зобов`язання.

При цьому, відповідач будь-яких доказів звільнення від обов`язку оплати та спростування обставин прострочення виконання зобов`язання, не надав.

Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 282,88 грн пені за період з 28.12.2020 по 02.03.2021 прострочення, після здійснення перевірки розрахунку, з огляду на те, що прострочення настало з 29.12.2021, підлягає задоволенню в частині стягнення 278,54 грн пені за період з 29.12.2020 по 02.03.2021 прострочення.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) та від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) сформулювала правовий висновок про те, що положення статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про правомірність стягнення 69,64 грн 3% річних за період з 29.12.2020 по 02.03.2021 прострочення та інфляційних втрат у розмірі 172,20 грн. за січень 2021 ( у межах розрахунку позивача).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач письмового відзиву та контррозрахунку заявлених вимог не надав, стверджувань позивача не спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 13239,70 грн відшкодування, 278,54 грн пені, 69,64 грн 3% річних та 172,12 грн. інфляційних втрат. В решті позову судом відмовлено у зв`язку із безпідставністю нарахування.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." (04210, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 4, корпус 6А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 65, ) 13239 (тринадцять тисяч двісті тридцять дев`ять) грн 70 коп страхового відшкодування, 278 (двісті сімдесят вісім) грн. 54 коп пені, 69 (шістдесят дев`ять) грн 64 коп 3% річних та 172 (сто сімдесят дві) грн 12 коп. інфляційних втрат, та судовий збір у розмірі 2269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 11 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак