РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.05.2021Справа № 910/12544/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Замєлана Олександра Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Н.О.В.А."

про стягнення 75907,46 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Замєлан Олександр Володимирович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Н.О.В.А." про стягнення 75907,46 грн., з яких: 71320,00 грн. основної заборгованості, 2212,28 грн. інфляційних втрат та 2375,18 грн. три проценти річних, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач порушив умови виконання грошового зобов`язання за Договором № 1 на виконання робіт з технічного нагляду під час будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими соціально-побутовими приміщеннями та паркінгом на вул. Сім`ї Кульженків,22 у Оболонському районі м.Києва від 01.11.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Вказана ухвала суду направлена, зокрема, відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка,13-а, оф.625.

Проте конверт із копією вищенаведеної ухвали повернуто на адресу суду підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу.

У той же час, згідно з частиною 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Таким чином, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялася за адресою місцезнаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за відсутності заяви про зміну його місцезнаходження.

За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, судом також враховано, що згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Таким чином, відповідач мав право та можливість ознайомитися з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2018 між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір № 1 на виконання робіт з технічного нагляду під час будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими соціально-побутовими приміщеннями та паркінгом на вул. Сім`ї Кульженків,22 у Оболонському районі м. Києва.

Відповідно до пункту 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання до надання послуг на здійснення технічного нагляду за виконанням робіт з будівництва об`єкту: житловий комплекс з вбудовано-прибудованими соціально-побутовими приміщеннями та паркінгом на вул. Сім`ї Кульженків, 22 у Оболонському районі м. Києва на земельній ділянці площею 2,9021 га, що знаходиться за адресою: Оболонський район міста Києва, вулиця Сім`ї Кульженків, 22 (колишня Петра Дегтяренка, 22) кадастровий номер: :78:053:0029, цільове призначення - «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку» (надалі - технічний нагляд), в порядку, та на умовах, визначених цим договором. ДК 021:2015: 71520000-9 «Послуги з нагляду за виконанням, будівельних робіт».

Пунктом 1.2 договору передбачено, що замовник зобов`язується щомісячно прийняти й оплатити виконані виконавцем роботи.

Згідно з пунктом 2.1 договору вартість робіт з технічного нагляду за цим договором, становить 52500 грн.

Умовами пунктів 4.1, 4.2 договору встановлено, що розрахунок за фактично виконані виконавцем роботи замовник здійснює щомісячно на підставі акту приймання виконаних робіт. Розрахунки за цим договором здійснюються замовником в 3-денній термін з моменту підписання акту здачі-приймання послуг у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок виконавця.

Договір набирає чинності з 01.11.2018 і діє до 31.12.2018, та якщо жодна сторона за два тижні до закінчення строку договору не повідомить про його закінчення, договір вважається пролонгованим на один календарний місяць (пункти 9.1, 9.3 договору).

Із матеріалів справи слідує, що за період з січня 2019 року по серпень 2019 року між сторонами підписано акти надання послуг на загальну суму 247250 грн., а саме: від 31.01.2019 № 1 на суму 26250 грн., від 28.02.2019 № 2 на суму 26250 грн., від 28.03.2019 № 4 на суму 36850 грн., від 26.04.2019 на суму 31580 грн., від 27.05.2019 № 6 на суму 31580 грн., від 25.06.2019 № 7 на суму 31580 грн., від 26.07.2019 № 9 на суму 31580 грн., від 27.08.2019 № 10 на суму 31580 грн.

Водночас, відповідач оплату наданих позивачем послуг здійснив частково, сплативши на рахунок позивача 175930 грн. (01.02.2019 - 26250 грн., 27.02.2019 - 26250 грн., 12.04.2019 - 26250 грн., 19.04.2019 - 10000 грн., 27.05.2019 - 31580 грн., 26.06.2019 - 20000 грн., 26.07.2019 - 10000 грн., 13.09.2019 - 15000 грн., 30.09.2019 - 10000 грн.), у зв`язку з чим залишок боргу за договором становив 71320 грн.

16.03.2020 № 46/03 відповідачем видана довідка, згідно з якою позивач дійсно надавав послуги за договором від 01.11.2018 № 1.

28.04.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією від 23.04.2020 № 1 щодо сплати заборгованості за договором від 01.11.2018 № 1 у сумі 71320 грн. протягом 30 календарних днів з дня отримання претензії, однак відповіді або грошових коштів не отримав.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що за фактом надання позивачем послуг за договором сторонами підписані відповідні акти за період з січня 2019 року по серпень 2019 року на загальну суму 247250 грн., з якої відповідачем сплачено лише 175930 грн.

Ураховуючи викладене, оскільки сума боргу відповідача, яка складає 71320 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути 2375,18 грн. трьох процентів річних та 2212,28 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що позивачем не враховано дати здійснення відповідачем часткових оплат боргу. Таким чином, судом здійснено арифметичний перерахунок трьох процентів річних в межах визначеного позивачем періоду та встановлено, що останні підлягають стягненню з відповідача в сумі 2358,42 грн., а саме: за період з 01.06.2019 по 25.06.2019 на суму боргу 31580 грн. - 64,89 грн. трьох процентів річних; за період з 26.06.2019 по 30.06.2019 на суму боргу 11580 грн. - 4,76 грн. трьох процентів річних; за період з 01.07.2019 по 25.07.2019 на суму боргу 43160 грн. - 88,68 грн. трьох процентів річних; за період з 26.07.2019 по 31.07.2019 на суму боргу 33160 грн. - 16,35 грн. трьох процентів річних; за період з 01.08.2019 по 31.08.2019 на суму боргу 64740 грн. - 164,95 грн. трьох процентів річних; за період з 01.09.2019 по 10.08.2020 на суму боргу 71320 грн. (як заявлено позивачем) - 2018,79 грн. трьох процентів річних.

Також судом здійснено арифметичний перерахунок інфляційних втрат (з урахуванням наведених вище періодів) та встановлено, що останні підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1330,09 грн., а саме: за період з 01.06.2019 по 25.06.2019 на суму боргу 31580 грн. інфляційні втрати становлять -157,90 грн., за період з 01.07.2019 по 25.07.2019 на суму боргу 43160 грн. інфляційні втрати становлять -258,96 грн., за період з 01.08.2019 по 31.08.2019 на суму боргу 64740 грн. інфляційні втрати становлять -194,22 грн., за період з 01.09.2019 по 10.08.2020 на суму боргу 71320 грн. (як заявлено позивачем) інфляційні втрати становлять 1941,17 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Замєлана Олександра Володимировича задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Н.О.В.А." (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка,13-а, оф.625; ідентифікаційний код 42382348) на користь Фізичної особи-підприємця Замєлана Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 71320 (сімдесят одну тисячу триста двадцять) грн. основного боргу, 2358 (дві тисячі триста п`ятдесят вісім) грн. 42 коп. трьох процентів річних, 1330 (одну тисячу триста тридцять) грн. 09 коп. інфляційних втрат, а також 2077 (дві тисячі сімдесят сім) грн. 11 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Полякова