ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1361/21

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Санте-Алко» (04050, м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, буд. 13-К, код 33240672) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Олійник Олени Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) заборгованості за договором поставки від 04.05.2018 р. № 230-К у сумі 4275,89 грн., з яких: 3000,00 грн. боргу, 311,59 грн. інфляційних втрат, 149,23 грн. процентів та 815,07 грн. пені.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санте-Алко» звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Олійник Олени Миколаївни заборгованості за договором поставки від 04.05.2018 р. № 230-К у сумі 4275,89 грн., з яких: 3000,00 грн. - боргу, 311,59 грн. - інфляційних втрат, 149,23 грн. процентів та 815,07 грн. пені.

Дослідивши заяву в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Олійник Олени Миколаївни 815,07 грн. пені, судом встановлено наступне.

Частина 1 ст. 12 ГПК України визначає, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, в тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З вищевикладеного вбачається, що наказне провадження передбачає можливість стягнення неоспорюваної заборгованості, за заявою особи, якій належить право вимоги про стягнення неоспорюваної грошової заборгованості за письмовими договорами, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявлена до стягнення сума заборгованості складається з заборгованості з оплати поставленого заявником товару у сумі 3000,00 грн., нарахованих на прострочену заборгованість інфляційних втрат у сумі 311,59 грн. та 149,23 грн. процентів, а також пені у сумі 815,07 грн., нарахованої за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимога про сплату пені за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, відтак, вимога про стягнення 815,07 грн. пені не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Вказаної правової позиції дотримується Північний апеляційний господарський суд у постанові від 24.07.2019 р. у справі 911/1042/19.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення 815,07 грн. пені на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 148, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Санте-Алко» у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Олійник Олени Миколаївни 815,07 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева