ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"29" квітня 2021 р. Справа № 924/1429/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Білявської Н.О. розглянувши матеріали
за позовом першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Міністерства економіки, торгівлі та сільського господарства України м. Київ, Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях м. Вінниця
до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" м. Волочиськ Хмельницька область
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 - ПАТ ДАК "Хліб України" м. Київ
до приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" с. Попівці Волочиський район, Хмельницька область
про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 29.07.2016р. із змінами внесеними договором від 09.06.2017р.

Представники сторін:
позивача 1: не з`явився

позивача 2: Стецюк Т.Л. за довіреністю №101 від 10.12.2020р.

відповідача 1: Коновалов М.А. адвокат за ордером №029257 від 21.01.2021р.

відповідача 2: Сапьолкіна Н.В. адвокат за ордером №012253 від 01.02.2019р.

третьої особи: не з`явився

за участю Худенко І.О. прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 04.01.2021р. відкрито провадження у справі. Підготовче засіданні призначено на 26.01.2021р. У підготовчих засіданнях 26.01.2021р. та 15.02.2021р. оголошувалась перерва до 25.02.2021р. Ухвалою від 25.02.2021р. продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 15.03.2021р. У підготовчому засіданні 15.03.2021р. оголошено перерву до 30.03.2021р. Ухвалою від 30.03.2021р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.04.2021р. У судовому засіданні 30.03.2021р. оголошено перерву до 29.04.2021р.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.
Перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивачів звернувся із позовом про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна - приміщення комбікормового заводу загальною площею 856,9кв.м., що розташоване по вул. Котляревського, 8 у м. Волочиськ Хмельницької області, укладеного 29.07.2016 ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" та ПП "Аграрна компанія 2004", що нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., зареєстровано у реєстрі за №2661 зі змінами внесеними договором від 09.06.2017р.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірний договір оренди державного майна укладено без відома та погодження Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (в управлінні якого перебуває майно), не уповноваженим орендодавцем (не Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області), без визначення/погодження орендної плати Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області, перед укладенням спірного договору оренди попит на право оренди не вивчався, незалежна оцінка об`єкта оренди не проводилась відповідно до вимог законодавства, суб`єкт оціночної діяльності з метою визначення ринкової вартості об`єкта оренди визначався не на конкурсних засадах, вартість об`єкта оренди та орендна плата визначені з порушенням вимог законодавства, зокрема без урахування їх індексації, орендна плата до державного бюджету не надходить, а плата за оренду нерухомого державного майна істотно занижена. Крім того зміст спірного договору оренди нерухомого майна не відповідає вимогам ст.284 ГК України, ст.ст. 10, 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п. 1.1, 1.2, 2.3, 3.1-3.7, 4.4 та іншим пунктам Типового договору оренди державного майна. Зауважив, що оскільки заходи щодо захисту права державної власності позивачами не вживалися, з даним позовом звертається прокурор. Як на правову підставу позову посилається на положення ЗУ "Про перелік об`єктів права приватної власності, що не підлягають приватизації", ст.ст. 55, 86, 141, 179, 284 ГК України, ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 11, 203, 215, 228, 317, 326, 386 ЦК України.

Відповідач 2 ПП "Аграрна компанія 2004" у відзиві на позов проти повних вимог заперечує. З огляду на положення ст.ст. 11, 16, 203, 215, 216, 782 ЦК України вважає, що спірний договір оренди містить всі істотні умови визначенні чинним законодавством. Також посилається на обставини встановлені рішенням суду у справі №924/592/20 за позовом Заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" про скасування записів про державну реєстрацію права власності дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" на 23 об`єкти нерухомого майна загальною площею 19244,2 кв.м. та визнання права державної власності держави Україна в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на 23 об`єкти нерухомого майна загальною площею 19244,2 кв.м., що розташовані по вул. Котляревського, 8 у м. Волочиськ Хмельницької області (майновий комплекс Волочиського комбінату хлібопродуктів) в рішенні від 16.09.2020 року в позові прокурора відмовлено. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 року рішення першої інстанції залишено без змін. У позові просить відмовити.

Відповідач 1 ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує. В обґрунтування поданих заперечень зазначає, що компанія самостійно здійснює володіння, користування і розпорядження майном відповідно до мети своєї діяльності, статуту та чинного законодавства на власний розсуд, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству. Крім того, вказує відповідач 1, у статуті ДАК "Хліб України" (в редакціях від 12.11.1996р. та від 14.03.2001р.) передбачено, що майно компанії є власністю держави та їй належить, в тому числі, майно, передане засновником; компанія є власником майна, переданого їй у власність засновником та акціонерами. Компанія володіє, користується та розпоряджається належним їй майном на свій розсуд, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, цьому статуту та меті діяльності компанії. Майно, яке передане до статутного фонду компанії, перебуває у державній власності. Зауважує, що дія Указу Президента України від 15.06.1993р. №210/93 "Про корпоратизацію підприємств" поширюється на ДАК "Хліб України", оскільки про це прямо вказано в самому указі, крім того державне майно було передано юридичній особі ДАК "Хліб України" в процесі корпоратизації останньої на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення Державної акціонерної компанії "Хліб України". А тому, підсумовує, у Фонду державного майна України відсутні повноваження у сфері оренди державного майна, що увійшло до статутного капіталу господарських товариств у процесі приватизації (корпоратизації), що перебувають у державній власності. Також зазначає, що згідно роз`яснення Фонду державного майна №10-16-4608 від 05.04.2004р. вимоги постанови КМ України "Про Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна" від 04.10.1995 №786 не поширюються на відносини, що виникають при оренді майна, що увійшло до статутного фонду ДАК "Хліб України" чи її дочірніх підприємств. Вказує, що спірний Договір оренди нерухомого майна, укладений 29.07.2016 року ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" та ПП "Аграрна компанія 2004" не суперечить приписам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави.

Прокуратура у відповіді на відзиви вважає висновки представників відповідачів з приводу незастосування до спірних правовідносин Закону України "Про оренду державного і комунального майна" (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку із набуттям ДАК "Хліб України" права приватної власності на спірне державне нерухоме майно у зв`язку із його внесенням до статутного капіталу ДАК "Хліб України", що утворено внаслідок корпоратизації та закріплення його у подальшому на праві власності за Дочірнім підприємством ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" на підставі рішення правління ДАК "Хліб України" від 16.04.2016р. незаконними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки, спірне нерухоме майно, що є предметом договору оренди було передане ДАК "Хліб України" на підставі акта Міністерства агропромислового комплексу України і ДАК "Хліб України" від 15.12.1998 для здійснення статутної діяльності ДАК на праві господарського відання. Зауважує, що компанія стосовно переданого їй засновником до статутного фонду державного майна, яке включене до переліку об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може вчиняти дії, наслідком яких може бути відчуження майна, в тому числі передача його до статутного фонду інших господарських організацій, передача в заставу тощо, до виключення такого майна із зазначеного переліку об`єктів майно компанії передано у користування. Звертає увагу суду, що судами першої та апеляційної інстанцій у вказаній справі встановлено, що за правовим режимом майно ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" є державною власністю, спірний майновий комплекс був наданий ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" для здійснення статутної діяльності і це майно залишається об`єктом права державної власності, а тому зміна статусу спірного майна з державної на приватну не відбулась.

Крім того, прокуратура вважає необґрунтованим заперечення відповідачів щодо незастосування до спірних правовідносин Закону України "Про оренду державного і комунального майна", в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки спірне майно є державною власністю, на праві приватної власності до статутного фонду ДАК "Хліб України" та її дочірнього підприємства, що є відповідачем у справі, не вносилось. Зауважує, що за ст. 3 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди та внесення до нього змін) нерухоме майно (будівлі, споруди, не житлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств; майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) є об`єктами оренди за вказаним Законом. Зазначене також кореспондується із позицією законодавця, що викладена у ст. 3 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" у редакції від 03.10.019р. № 157-ІХ, відповідно до якої об`єктами оренди за цим Законом є майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) (далі - майно, що не увійшло до статутного капіталу), а також майно, заборонене до приватизації, яке може при перетворенні державного підприємства в господарське товариство надаватись такому товариству на правах оренди; майно, щодо якого до статутного капіталу внесено право господарського відання на майно; майно, закріплене на праві господарського відання за акціонерними товариствами та їхніми дочірніми підприємствами у процесі їх утворення та діяльності; майно, передане до статутного капіталу акціонерних товариств на праві господарського відання.

06.04.2021р. на адресу суду надійшли письмові пояснення по справі Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Хліб України", де третя особа у справі зазначає, що відповідно до Додатку №3 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1997 р. №1218 майно державного підприємства "Волочиського комбінату хлібопродуктів" підлягає передачі до статутного фонду ДАК "Хліб України". Вказує, що Статутом дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" (нова редакція), затвердженого рішенням Спостережної ради Державної акціонерної компанії "Хліб України" від 24 березня 2001 року протоколом №1, передбачено, що згідно з п.1.1. Статуту дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів", засновником (власником) останнього є Державна акціонерна компанія "Хліб України" (далі - компанія). Повідомляє, що згідно з п.4.3. Статуту, майно компанії передається підприємству в користування, підприємство має право вчиняти щодо майна компанії будь-які дії тільки з дозволу компанії. Майно, що набуте підприємством в результаті власної господарської діяльності належить компанії на праві власності. Підприємство володіє, користується і розпоряджається майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, що не суперечать чинному законодавству і цьому Статуту. Зауважує, що повноваження щодо управління корпоративними правами держави, стосовно Державної акціонерної компанії "Хліб України", передані та здійснюються Міністерством аграрної політики та продовольства України, яке є єдиним акціонером Державної акціонерної компанії "Хліб України". Звертає увагу суду, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 16.09.2020р. у справі №924/592/20, яке залишено в силі постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2020р., які набрали законної сили, надано юридичну оцінку факту реєстрації ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" права власності на 23 об`єкти нерухомого майна, форма власності - державна. Також третя особа зазначає, що згідно постанови Вищого адміністративного суду України від 11 травня 2010 року по справі №К-9876/09, "цілісні майнові комплекси знаходяться на балансі дочірніх підприємств ДАК "Хліб України" і не входять до статутного фонду ДАК "Хліб України". Тобто, дочірні підприємства ДАК "Хліб України" є самостійними юридичними особами і не можуть відповідати за зобов`язаннями ДАК "Хліб України", а компанія не відповідає по зобов`язанням дочірніх підприємств, що підтверджується ст. 96 Цивільного кодексу України". Просить суд вжити всі передбачені чинним законодавством заходи для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, надати оцінку доводам і запереченням сторін, об`єктивно оцінити інші докази та обставини, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті.

У додаткових поясненнях від 20.04.2021р. відповідач 1 звертає увагу суду, що з урахуванням положень Закону України "Про Кабінет Міністрів України", Закону України "Про управління об`єктами державної власності", а також Статуту ПАТ ДАК "Хліб України" Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України здійснює лише повноваження управління корпоративними правами держави щодо ПАТ ДАК "Хліб України", а не управління щодо спірного нерухомого майна.

Відповідач 2 у додаткових поясненнях від 20.04.2021р. зазначив, що спірний договір оренди містить усі істотні умови визначені законодавством та статутом на дату розгляду даної справи запис про реєстрацію права власності ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" приміщення комбікормового заводу загальною площею 856,9кв.м. не скасовано, державне майно було передано ДАК "Хліб України" в процесі корпоратизації останньої, а в подальшому внесено до статуту фонду ДП ДАК "Хліб України "Волочиський комбінат хлібопродуктів", позов подано прокурором в інтересах Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України безпідставно, оскільки Міністерство здійснює лише повноваження управління корпоративними правами держави щодо ПАТ ДАК "Хліб України", а не управління щодо спірного нерухомого майна, а у Фонду державного майна України відсутні повноваження у сфері оренди державного майна, що увійшло до статутного капіталу господарських товариств у процесі приватизації (корпоратизації), що перебувають у державній власності.

Прокурор у справі та представник позивача 2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Представники відповідачів проти позову заперечили із підстав викладених у відзивах на позов та додаткових поясненнях.

Представники позивача 1 та третьої особи в судове засідання 29.04.2021р. не з`явилися. Поряд із цим, судом приймається до уваги, що в письмових поясненнях щодо позовної заяви Публічне акціонерне товариство "Державна акціонерна компанія "Хліб України" просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до п.1, 7 Статуту Державна акціонерна компанія "Хліб України" утворена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 №1000 у формі відкритого акціонерного товариства. Компанія входить до складу агропромислового комплексу України і є правонаступницею Головного управління по хлібопродуктах та Головного управління комбікормової промисловості Мінсільгосппроду.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1997р. №1218 "Про прискорення приватизації хлібоприймальних та хлібозаготівельних підприємств" Міністерство агропромислового комплексу зобов`язано передати у двомісячний термін до статутного фонду Державної акціонерної компанії "Хліб України" державне майно підприємств, зазначених у додатку №3 до цієї постанови, перетворивши їх у дочірні підприємства Компанії.

В переліку хлібоприймальних і зернопереробних підприємств, державне майно яких передається до статутного фонду ДАК "Хліб України" (додаток №3 до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1997р. №1218) по Хмельницькій області значиться Волочиський комбінат хлібопродуктів.

Відповідно до п. 8 статуту ДАК "Хліб України" майно компанії є власністю держави і закріплюється за компанією на праві повного господарського відання.

Згідно акту оцінки наявного власного майна підприємства Волочиського комбінату хлібопродуктів Міністерства агропромислового комплексу України і ДАК "Хліб України" від 15.12.1998 до ДАК "Хліб України" передано майновий комплекс Волочиського комбінату хлібопродуктів вартістю 7 288 741 гривень.

Відповідно до пункту 1.1 статуту Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" та згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" є ДАК "Хліб України". Підприємство створено шляхом реорганізації державного підприємства Волочиський комбінат хлібопродуктів на виконання згаданої вище постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1997р. №1218.

Згідно з пунктом 4.3 статуту Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" майно компанії передано у користування. Підприємство має право вчиняти щодо майна Компанії будь-які дії тільки з дозволу Компанії.

Відповідно до протоколу №275 засідання правління ДАК "Хліб України" від 13.01.2016р. за результатами розгляду листа ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський КХП" щодо забезпечення схоронності майна дочірнього підприємства, забезпечення обіговими коштами та відновлення основних засобів за рахунок налагодження стратегічного партнерства з іншими учасниками ринку погоджено керівництву ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський КХП" передачу в оплатне користування частини майна ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський КХП", в тому числі того, що потребує ремонту, а також не задіяного в господарській діяльності, зокрема ПП "Аграрній компанії 2004", у встановленому законом порядку.

29.07.2016р. між Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" та Приватним підприємством "Аграрна компанія 2004" укладено договір оренди нерухомого майна приміщення комбікормового заводу, загальною площею 856,9 кв. м, що розташоване по вул. Котляревського, 8 у м. Волочиськ Хмельницької області. Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., зареєстрований у реєстрі за № 2661.

Згідно з пунктом 2.1 договору розмір орендної плати складає 5000 гривень на рік. Плата за оренду сплачується орендарем згідно договору оренди не пізніше 5 числа кожного розрахункового року (п. 2.2 договору). Розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування орендарем грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця або шляхом внесення готівки в його касу (п. 2.3).

Орендар має право проводити за свій рахунок поліпшення та дообладнання об`єкту, що орендується, для потреб своєї господарської діяльності без отримання додаткових дозволів від орендодавця (п. 3.4.4).

Відповідно до пункту 4.1. договору строк оренди за цим договором встановлюється з моменту державної реєстрації права оренди об`єкта, що орендується по 29.07.2031р.

Листом від 28.12.2016р. №1-2-1053/2-9/798 ДАК "Хліб України" у відповідь на лист ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський КХП" повідомило, що надає згоду на передачу в оренду частини нежитлових будівель та споруд, що належать ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський КХП", які не використовуються в господарській діяльності.

Договором від 09.06.2017р. до вказаного вище договору оренди нерухомого майна від 29.07.2016р. внесено зміни, зокрема, у новій редакції викладено п. 2.1, 2.2, 4.1. договору оренди від 26.07.2016р. Вказаний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., зареєстрований у реєстрі за №2043.

Згідно пункту 2.1 договору розмір орендної плати за користування визначеним п. 1.1 цього договору об`єктом оренди складає 15% в рік від ринкової вартості, що визначена звітом про оцінку №1/1212, виконаного ТОВ "Подільська незалежна оцінка" 12.12.2016р. Ринкова вартість об`єкта оренди становить 366300грн., отже орендна плата за користування предметом оренди складатиме 54945грн. в рік.

Орендна плата в сумі 4578,75 грн. буде сплачуватись орендарем щомісячно до 15 числа наступного за розрахунковим місяцем (п. 2.2 договору).

Строк оренди за цим договором встановлюється на 20 років (п. 4.1 договору).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна станом на 15.06.2020 року, за відповідачем 1 - 14.06.2016 року на праві державної власності зареєстровано приміщення комбікормового заводу, загальною площею 856,9кв.м. (реєстраційний номер 09), підстава для державної реєстрації: акт, серія та номер: б/н, виданий 15.12.1998р., видавник: Міністерство агропромислового комплексу України та ДАК "Хліб України", протокол, серія та номер: 282 виданий 18.04.2016 року ДАК "Хліб України".

Листом №72/8/202/3487 від 14.05.2020р. управління Служби безпеки України у Хмельницькій області звернулося до заступника прокурора Хмельницької області з повідомленням про незаконне відчуження об`єктів нерухомого майна державної власності.

Хмельницька обласна прокуратура листами №15/1-43вих-20 від 16.10.2020р. та №15/2-144вих-20 від 30.11.2020р. звернулася до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та ДАК "Хліб України" щодо виявлених порушень закону із викладених у позові підстав, а також із листами від 16.10.2020р. №15/1-42вих-20 та від 30.11.2020р. №15/2-143вих-20 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях.

За результатами розгляду вказаних листів обласної прокуратури отримано лист ПАТ ДАК "Хліб України" від 28.10.2020р. №1-2-629/2-10/272, яким повідомлено Хмельницьку обласну прокуратуру про направлення листа керівнику ДП "ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" з вимогою надати відповідь.

ДП "ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" листом від 27.11.2020р. повідомило прокуратуру, що порядок укладення та зміст договорів оренди нерухомого майна відповідають вимогам нормативно правових актів, які регулювали їх правовідносини на момент їх укладення.

Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (лист від 12.11.2020 №2152-07/67802-05) повідомило що міністерством не погоджувались договори оренди нерухомого майна розташованого за адресою Хмельницька обл., смт. Волочиськ, вул. Котляревського, 8. Також вказало, що майно, яке обліковується на балансі ДАК "Хліб України" та його дочірніх підприємств внесено до статутного капіталу Компанії, та відповідно до ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р., що діяв на моменту укладення договорів нерухомого майна (липень серпень 2016 року) про які запитується у листі Хмельницької обласної прокуратури не є об`єктом оренди.

Відповідно до листа Регіонального відділення ФДМ України по Вінницькій та Хмельницькій областях від 10.11.20р. №10-12/3070 будь-які листи щодо погодження розміру плати за оренду державного майна, чи заяви про оренду нерухомого майна, яке перебуває у державній власності та знаходиться на балансі ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" на адресу відділення не надходили.

В матеріалах справи також наявні листи Фонду державного майна України від 27.11.2020р. №10-46-24256, РВ ФДМ України по Вінницькій та Хмельницькій областях від 14.12.2020р. №10-4/3527, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 11.12.2020р. №2152-09/73731-05 із яких вбачається, що позивачі з метою захисту інтересів держави самостійно до суду не звертались та не заперечують щодо звернення прокуратурою із відповідними позовами.

Прокурор, з метою захисту інтересів держави в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України звертався до суду (справа №924/592/20) з позовом до Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" з вимогою про скасування записів про державну реєстрацію права власності Комбінату на 23 об`єкти нерухомого майна загальною площею 19244,2 кв.м., що розташовані по вул. Котляревського, 8 у м. Волочиськ Хмельницької області, в тому числі приміщення комбікормового заводу загальною площею 856,9 кв.м. на плані літерою "Д-4" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09; номер запису про право власності: 15030046) та визнання права державної власності за державою Україна в особі Міністерства на вищезазначені об`єкти нерухомого майна.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 16.09.2020р., залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2020р. у справі №924/592/20, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021р. по справі №924/592/20 скасовано постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2020р. та рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.09.2020р. у справі №924/592/20, справу №924/592/20 направлено на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

У постанові колегією суддів встановлено: "4.15. За висновками судів попередніх інстанцій факт перебування спірного майна у державній власності не оспорюється учасниками справи, що у свою чергу виключає необхідність визнання права державної власності на спірні об`єкти за державою Україна", "4.20. Водночас поза увагою судів залишилось те, що за даними державного реєстру власником спірного майна залишився Відповідач, якому спірне майно у власність не передавалось".

У п. 4.8. вказаної Постанови Верховного суду колегією суддів зазначено, що за висновками Верховного Суду проведення корпоратизації державного підприємства у акціонерне товариство не є приватизацією такого державного підприємства, а тому внесення майна до статутного фонду такого корпоратизованого товариства не може розглядатися, як підстава для зміни форми власності державного майна; таке майно не може бути відчужене чи корпоратизоване на користь суб`єкта приватного права без попереднього виключення цього майна із законодавчого переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації (постанови Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №920/1077/16, від 28.03.2018 у справі №925/792/17, від 08.05.2018 у справі №925/875/17, від 22.05.2018 у справі №915/1021/16, від 30.05.2018 у справі №915/825/16, від 05.07.2018 у справі №915/826/16, від 11.10.2018 у справі №906/916/16, від 06.11.2018 у справі №925/473/17, від 20.03.2019 у справі №927/735/16, від 13.11.2019 у справі №916/665/18, від 10.09.2020 у справах №923/197/18 і №923/576/18).

За таких обставин, прокурор, з метою захисту інтересів держави в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст. 53 ГПК України).

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020р.

Також Велика Палата Верховного Суду при розгляді вказаної справи звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У даній справі перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (як суб`єкта до сфери повноважень якого віднесено управління Державною акціонерною компанією "Хліб України") та регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (як належного орендодавця), оскільки Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях протягом тривалого часу не вживалися заходи щодо захисту права державної власності, у тому числі шляхом звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор звернувся до суду в інтересах позивачів з вимогою про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна - приміщення комбікормового заводу загальною площею 856,9 кв. м, що розташоване по вул. Котляревського, 8 у м. Волочиськ Хмельницької області, укладений 29.07.2016 між Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" () та ПП "Аграрна компанія 2004" (), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., зареєстровано у реєстрі за №2661, зі змінами, внесеними договором від 09.06.2017р.

Постановою Кабінету Міністрів України №1000 від 22.08.1996р. утворено Державну акціонерну компанію "Хліб України" (далі - ДАК "Хліб України"), постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.1996 №1375 затверджено Статут ДАК "Хліб України", відповідно до пункту 8 якого майно компанії є власністю держави і закріплюється за компанією на праві повного господарського відання.

На виконання постанови на підставі акту оцінки наявного власного майна підприємства від 15.12.1998р. Мінагропромом передано ДАК "Хліб Украни" майновий комплекс Волочиського комбінату хлібопродуктів вартістю 7 288 741грн.

У свою чергу, згідно із статутом відповідача 1, затвердженого рішенням Спостережної ради ДАК "Хліб України" від 24.03.2001 (нова редакція), його засновником (власником) є ДАК "Хліб України".

Пунктом 4.3. Статуту відповідача 1 визначено, що майно компанії передається у користування.

На підставі постанови Верховної Ради України від 03.03.1995 № 88/95-ВР Волочиський комбінат хлібопродуктів (код ЄДРПОУ 956690, 281370, ст. Волочиськ Волочиського р-ну, вул. Котовського, 8, орган управління Мінсільгосппрод) належав до переліку об`єктів, які не підлягають приватизації у зв`язку з їх загальнодержавним значенням.

Відповідно до Закону України "Про перелік об`єктів права приватної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.1999р., державне майно Волочиського комбінату хлібопродуктів (, 281370, Волочиський район, ст. Волочиськ, вул. Котовського, 8, орган управління Мінагропром) не підлягало приватизації. Крім того, вказане державне майно відсутнє у Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані. У вказаному Законі органом управління державного майна Волочиського комбінату хлібопродуктів визначено Мінагропром, після чого орган управління спірного державного майна не змінювався.

На момент передачі Міністерством агропромислового комплексу України до ДАК "Хліб України" спірного майна майнового комплексу Волочиського КХП (акт Міністерства агропромислового комплексу України і ДАК "Хліб України" від 15.12.1998р.) для здійснення статутної діяльності вказаної ДАК на праві господарського відання діяв Декрет Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 № 8-92 "Про управління майном, що є у загальнодержавній власності", відповідно до п. 1 якого покладено на міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи державної виконавчої влади здійснення функцій щодо управління майном, що є у загальнодержавній власності.

Отже державне майно Волочиського комбінату хлібопродуктів не могло бути і не є приватизоване чи корпоратизоване ДАК "Хліб України" чи будь-яким іншим суб`єктом господарювання, а передане ДАК "Хліб України" на підставі акта Міністерства агропромислового комплексу України і ДАК "Хліб України" від 15.12.1998р. для здійснення статутної діяльності ДАК на праві господарського відання та з управління Мінагропрому (правонаступник - Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України) невибуло.

Публічне акціонерне товариство ДАК "Хліб України" належить до сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, що підтверджується, зокрема, даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до яких Міністерство аграрної політики України () є органом управління ПАТ ДАК "Хліб України".

За ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, ще не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою (ч. 1 ст. 10 вказаного Закону).

Так, Міністерство аграрної політики України (діяло на підставі "Положення про Міністерство аграрної політики України", затвердженого Указом Президента України від 07.07.2000р. № 772/2000) є правонаступником Міністерства агропромислового комплексу України (Мінагропрому), що діяло на підставі Указу Президента України від 15.11.1997 № 1282/97.

Правонаступником Міністерства аграрної політики України є Міністерство агарної політики та продовольства України, правонаступником якого є Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - позивач у справі.

На підставі Указу Президента України №1085/2010 від 09.12.2010 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Міністерство аграрної політики та продовольства України та Державну інспекцію сільського господарства України шляхом реорганізації Міністерства аграрної політики України.

Відповідно до п. 5 вказаного Указу, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

Окрім того, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764 повноваження щодо управління корпоративними правами держави стосовно ДАК "Хліб України" здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства.

Згідно із п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 829 Міністерство аграрної політики та продовольства реорганізовано шляхом приєднання до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства.

Поряд із цим судом береться до уваги постанова від 16.05.2019р. у справі №922/736/17 у якій Верховний Суд дійшов висновку, що прокурор правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Міністерства аграрної політики та продовольства України, а доводи відповідача щодо того, що вказане Міністерство не наділено повноваженнями щодо управління майном, яке передано до статутного фонду ДАК "Хліб України", та воно не належить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України відхилив з огляду на безпідставність.

Державна акціонерна компанія "Хліб України" належить до суб`єктів господарювання державного сектору економіки відповідно до реєстру (переліку) суб`єктів господарювання державного сектору економіки (державних підприємств, їх об`єднань, дочірніх підприємств та господарських товариств, державна частка у статутному капіталі яких перевищує 50 відсотків, що розміщений на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ГК України суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів. Повноваження суб`єктів управління у державному секторі економіки - Кабінету Міністрів України, міністерств, інших органів влади та організацій щодо суб`єктів господарювання визначаються законом (ч. 3 ст. 22 ГК України).

Держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління (ч. 5 ст. 22 ГК України). Органам управління, які здійснюють організаційно-господарські повноваження стосовно суб`єктів господарювання державного сектора економіки, забороняється делегувати іншим суб`єктам повноваження щодо розпорядження державною власністю і повноваження щодо управління діяльністю суб`єктів господарювання, за винятком делегування названих повноважень відповідно до закону органам місцевого самоврядування та інших випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами (ч. 10 ст. 22 ГК України).

За ч. 1, 2 ст. 141 ГК України до державного майна у сфері господарювання належать єдині майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні суб`єктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності; управління об`єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади. У випадках, передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші суб`єкти.

Спірне нерухоме майно, що передано в оренду ПП "Аграрна компанія 2004", за правовим режимом є державним майном, що також підтверджується інформаційною довідкою № 210420075 від 27.05.2020р.

Згідно із ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ч. 3 ст. 184 ГК України).

Організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній власності визначені Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 10 квітня 1992 року №2269-ХІІ, у редакції, що діяла на момент укладення спірного договору оренди.

Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва є орендодавцями щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю (ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10 квітня 1992 року № 2269-ХІІ).

Порядок укладення договору оренди державного майна врегульований ст. 9 вказаного Закону.

За ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди державного майна є об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації) термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. Укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України (ч. 2 ст. 10 вказаного Закону).

Оцінка об`єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди ч. 1-2 ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ.

Як свідчать матеріали справи спірне майно було зареєстровано за відповідачем на праві приватної власності, однак 19.05.2020р. до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено виправлення в частині зміни форми власності на державну.

Судом береться до уваги Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021р. по справі №924/592/20 за позовом заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Приватного акціонерне товариства "Державна акціонерна компанія "Хліб України" про 1) скасування записів про державну реєстрацію права власності дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" на 23 об`єкти нерухомого майна загальною площею 19244,2 кв.м; 2) визнання права державної власності держави Україна в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на 23 об`єкти нерухомого майна загальною площею 19244,2 кв.м, що розташовані по вул. Котляревського, 8 у м. Волочиськ Хмельницької області (майновий комплекс Волочиського комбінату хлібопродуктів), якою скасовано постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2020р. та рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.09.2020р. у справі №924/592/20, справу №924/592/20 направлено на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області. Поряд із цим у постанові колегією суддів встановлено: "п. 4.8. так за висновками Верховного Суду проведення корпоратизації державного підприємства у акціонерне товариство не є приватизацією такого державного підприємства, а тому внесення майна до статутного фонду такого корпоратизованого товариства не може розглядатися, як підстава для зміни форми власності державного майна; таке майно не може бути відчужене чи корпоратизоване на користь суб`єкта приватного права без попереднього виключення цього майна із законодавчого переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації". Також судом відмічено, що за висновками судів попередніх інстанцій факт перебування спірного майна у державній власності не оспорюється учасниками справи, що у свою чергу виключає необхідність визнання права державної власності на спірні об`єкти за державою Україна".

З наведеного вбачається, що передане в оренду за спірним договором майно перебуває в державній власності, тобто є державним майном. При цьому у матеріалах справи відсутнє рішення власника (власників) майна про зміну правового режиму майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом.

Відповідно до норм ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного і комунального майна регулюються спеціальним Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (до 01.02.2020р. Закон діяв в редакції Закону №2269-XII від 10.04.1992 зі змінами (надалі - Закон №2269-XII), після 01.02.2020 Закон діє в редакції Закону №157-IX від 13.10.2019 (надалі - Закон №157-IX ).

Частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №157-IX встановлено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Вирішуючи питання, яку саме редакцію Закону про оренду необхідно застосовувати у спірних правовідносинах, суд виходить з положень ст. 58 Конституції України, в силу якої слід застосовувати норми закону, які діяли в період виникнення спірних правовідносин. За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на викладене Закон №2269-XII належить застосовувати до правовідносин сторін, які мали місце до 01.02.2020р., а Закон №157-IX - після 01.02.2020р.

Статтею 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відносини щодо оренди державного майна, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" об`єктами оренди за цим Законом є, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Статтею 287 Господарського кодексу України передбачено, що орендодавцями щодо державного та комунального майна є: 1) Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо єдиних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом; 2) органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим або місцевими радами управляти майном, - відповідно щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим або є у комунальній власності; 3) державні (комунальні) підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, якщо інше не передбачено законом; 4) державне підприємство із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами - щодо нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна цього підприємства.

Аналогічні положення містяться і в ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", зокрема, орендодавцями нерухомого майна, яке є державною власністю є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва.

При цьому, підприємства, установи та організації є орендодавцями щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Судом встановлено, що орендодавцем за спірним договором оренди нерухомого майна, що перебуває в державній власності - приміщення комбікормового заводу загальною площею 856,9 кв. м, що розташоване по вул. Котляревського, 8 у м. Волочиськ Хмельницької області, є Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" (якому майно передано у користування), а не Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, що порушує норми визначені ст. 287 Господарського кодексу України та ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", де визначено, що державні підприємства мають право передавати в оренду нерухоме майно загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, натомість за спірним договором передано майно загальною площею 856,9 кв.м.

З наведеного, суд приходить до висновку, що майно за спірним договором - державне майно було передано в оренду неналежним орендодавцем.

Державна холдингова компанія - холдингова компанія, утворена у формі акціонерного товариства, не менш як 100 відсотків акцій якого належить державі (ст. 1 Закону України "Про холдингові компанії в Україні")

Єдиним акціонером державної холдингової компанії від моменту її утворення до завершення процедури приватизації або припиненнях є держава (ст. 6). За п. 13 ст. 6 вказаного Закону України пакети акцій (часток, паїв) або інше майно, передані до статутного капіталу державної холдингової компанії, перебувають у державній власності і закріплюються за нею на праві господарського відання.

Відповідно до п. 23 ч. 7 ст. 7-1 Закону України "Про холдингові компанії в Україні" до компетенції правління належать надання орендодавцям об`єктів державної власності згоди на оренду державного майна і пропозицій щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.05.2019р. у справі №922/736/17.

Матеріалами справи підтверджено та прокурором доведено, що майно за спірним договором було передано в оренду без погодження з Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, яке наділене повноваженнями щодо управлінням майном Держаної акціонерної компанії "Хліб України".

Наведене спростовує доводи відповідача, щодо можливості погодження передачі в оренду майна за спірним договором з Держаною акціонерною компанією "Хліб України", без погодження з Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України. У матеріалах справи також не знайшли підтвердження доводи відповідачів, що державне майно, яке є предметом спірного договору було передано ДАК "Хліб України" в процесі корпоратизації останньої та в подальшому передано до статутного фонду ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів".

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом як порушеного права, так і охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу. Наявність інтересу означає, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб.

Відповідно до статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013р. у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016р. у справі № 6-806цс16, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019р. у справі №910/8357/18.

Вказану правову позицію висловлено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду від 19.02.2021р. у справі №904/2979/20.

Водночас, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020р. у справі №761/26815/17 викладений висновок про те, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Виходячи з наведених норм, при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.

Крім того, господарський суд враховує, що в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.10.2020р. у справі № 910/12787/17 викладено правову позицію, відповідно до якої особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

При цьому об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.10.2020р. у справі № 910/12787/17 зазначила, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 04.12.2019р. у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020р. у справі № 910/6091/19).

Судом встановлено, що ДП ДАК "Хліб України "Волочиський комбінат хлібопродуктів" неправомірно було надано в оренду нерухоме майно площею 856,9кв., яке передано останньому в користування та є власністю держави.

Матеріалами справи підтверджено, що спірний договір оренди від 29.07.2016р. (зі змінами від 09.06.2017р.) укладено без погодження з управителем майна - Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та неналежним орендодавцем - ДП ДАК "Хліб України "Волочиський комбінат хлібопродуктів", за відсутності в останнього необхідного обсягу повноважень на його вчинення, що призвело до порушення прав позивачів в частині ефективного використання орендованого майна та недоодержання державою значної суми коштів за передачу в оренду державного майна.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що договір оренди нерухомого майна - приміщення комбікормового заводу загальною площею 856,9 кв. м, що розташоване по вул. Котляревського, 8 у м. Волочиськ Хмельницької області укладений без дотримання визначеного законодавством порядку для укладення такого виду правочинів, а тому підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у справі (судовий збір) покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Міністерства економіки, торгівлі та сільського господарства України м. Київ, Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях м. Вінниця до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" м. Волочиськ, Хмельницька область за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 - ПАТ ДАК "Хліб України" м. Київ до приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" с. Попівці, Волочиський район, Хмельницька область про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 29.07.2016р. із змінами внесеними договором від 09.06.2017р. задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди нерухомого майна - приміщення комбікормового заводу загальною площею 856,9 кв. м, що розташоване по вул. Котляревського, 8 у м. Волочиськ, Хмельницької області, укладений 29.07.2016р. між Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" () та ПП "Аграрна компанія 2004" (), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., зареєстровано у реєстрі за №2661, зі змінами, внесеними договором від 09.06.2017р.

Стягнути з Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" (вул. Котляревського, 8, м. Волочиськ, Хмельницька область, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, провулок Військаматський, 3, , Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0002814) - 1051грн. (одну тисячу п`ятдесят одну гривню) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" (вул. Шкільна, 34А, с. Попівці, Волочиський район, Хмельницька область, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, провулок Військаматський, 3, , Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0002814) - 1051грн. (одну тисячу п`ятдесят одну гривню) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.05.2021р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 7 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу 1 (вул. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008), 3 - позивачу 2 (вул. Гоголя, 10, м. Вінниця, 21018), 4,5 - відповідачам (вул. Котляревського, 8, м. Волочиськ, Хмельницька область, 31200; вул. Шкільна, 34А, с. Попівці, Волочиський район, Хмельницька обл., 31222), 6 - Хмельницька обласна прокуратура (пров. Військоматський, 3, м. Хмельницький, 29005), 7 - третій особі (ДАК "Хліб України, 01601, м.Київ, вул. Саксаганського, 1). Всім з повідомленням про вручення.