РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.04.2021Справа № 910/4217/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична нафтогазова компанія»
до Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1. Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача 2. ОСОБА_1
про визнання неукладеним договору

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачаЯковюк Л.Ю.
від відповідачане з`явилися
від третьої особи-1Роєнко Є.В.
від третьої особи-2не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетична нафтогазова компанія» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» про визнання неукладеним договору про надання гарантії №10.17-GR.104 від 29.08.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підпис на договорі про надання гарантії №10.17-GR.104 від 29.08.2017 не є підписом особи, яка була уповноважена на укладення такого правочину установчими документами Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична Нафтогазова компанія» на дату його підписання, тобто, не є підписом директора Онищенко І.О. Також позивач зазначає, що не вчиняв дій, спрямованих на схвалення спірного правочину.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/4217/18; вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження; залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; призначено підготовче засідання у справі на 10.05.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2018 частково задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та заборонено Публічному акціонерному товариству "Міжнародний інвестиційний банк" проводити будь-які виплати на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на виконання зобов`язань за банківською гарантією №10.17-GРВ.104 від 29.08.2017.

02.05.2021 від Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшли пояснення, в яких третя особа проти задоволення позову заперечує та зазначає, зокрема, про те, що на виконання умов оспорюваного правочину відповідачем було видано банківську гарантію виконання зобов`язання №10.17-GРВ.104 від 29.08.2017, відносно якої позивач взагалі не заперечує, що на переконання третьої особи, свідчить про схвалення спірного договору. Також третя особа наголошує на тому, що про схвалення позивачем спірного правочину свідчить і наявність печатки позивача на даному документі.

04.05.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що 13.10.2017 за ініціативою позивача між сторонами було укладено договір про внесення змін №1 до спірного договору, яким збільшено суму гарантії до 14000000,00 грн. Також відповідач зазначає, що позивачем на виконання умов договору було перераховано відповідачу комісійну винагороду за внесення змін до договору гарантії. Отже, за твердженням відповідача, спірний договір виконувався сторонами, що не дає підстав вважати його неукладеним.

Підготовче судове засідання, призначене на 10.05.2018, відкладено на 11.06.2018.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 08.06.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/4217/18.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справу №910/4217/18 передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 суддею Смирновою Ю.М. прийнято справу №910/4217/18 до провадження та призначено підготовче засідання у справі на 04.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача та відкладено підготовче засідання у справі на 01.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2018 відмовлено у відкритті провадження за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2018 зупинено провадження у справі № 910/4217/18 до перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 06.07.2018 у справі № 910/4217/18 про відмову у відкритті провадження за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в порядку апеляційного провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2018 у справі № 910/4217/18 з доданими до скарги матеріалами повернути без розгляду.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.12.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2018 у справі № 910/4217/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 поновлено провадження у справі № 910/4217/18 та призначено підготовче засідання у справі на 11.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 у справі №910/4217/18 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі на час проведення судової експертизи.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 залишено без змін.

14.11.2019 до Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для вирішення питань, поставлених перед експертизою.

14.11.2019 матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 поновлено провадження у справі №910/4217/18 для розгляду клопотання судового експерта про надання матеріалів, необхідних для вирішення питань, поставлених перед експертизою; задоволено клопотання судового експерта про надання матеріалів, необхідних для вирішення питань, поставлених перед експертизою; призначено судове засідання на 05.12.2019; викликано у судове засідання 05.12.2019 громадянку ОСОБА_2 для відібрання експериментальних зразків підписів та визнано її явку обов`язковою.

04.12.2019 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 21.11.2019, в тому числі оригінал оскаржуваного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 зупинено провадження у справі №910/4217/19 на час проведення судової експертизи.

23.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про повернення матеріалів справи без виконання експертизи на підставі несплати вартості експертизи, а також матеріали справи №910/4217/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2020 поновлено провадження у справі № 910/4217/18 та призначено підготовче засідання у справі на 20.08.2020.

У підготовчому засіданні 20.08.2020 було оголошено перерву до 23.09.2020.

22.09.2020 від позивача надійшло клопотання, у якому позивач повідомив про проведення оплати вартості експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 у справі № 910/4217/18, та просив зупинити провадження у справі і направити справу до експертної установи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2020 призначено у справі №910/4217/18 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі на час проведення судової експертизи.

14.01.2021 матеріали справи повернулись до Господарського суду міста Києва з висновком експертів за результатами проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 поновлено провадження у справі № 910/4217/18, підготовче засідання у справі призначено на 03.02.2021.

У підготовчому засіданні 03.02.2021 було оголошено перерву до 24.02.2021.

17.02.2021 від третьої особи-1 надійшли письмові пояснення по справі з урахуванням висновку судових експертів.

23.02.2021 від позивача надійшло клопотання про призначення у справі повторної судової експертизи.

У судовому засіданні 24.02.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні зазначеного клопотання у зв`язку з відсутністю визначених Господарським процесуальним кодексом України підстав для призначення у справі повторної судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2021.

Судове засідання, призначене на 25.03.2021, за клопотанням позивача було відкладено на 21.04.2021.

20.04.2021 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване перебуванням представника відповідача на лікарняному.

Однак, з огляду на те, що жодних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин, відповідачем не надано, вказане клопотання залишається судом без задоволення.

У судове засідання, призначене на 21.04.2021, представник позивача з`явився, позов підтримав у повному обсязі.

Також у судове засідання з`явився представник третьої особи-1, який проти задоволення позову заперечував.

Третя особа-2 представників у судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалася.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.08.2017 між Публічним акціонерним товариством «Міжнародний інвестиційний банк» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетична нафтогазова компанія» (принципал) було укладено договір №10.17-GR.104 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору предметом цього договору є зобов`язання Банка надати, за дорученням принципала, на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», надалі за текстом - бенефіціар, гарантію виконання договірних зобов`язань, надалі за текстом - гарантія, в забезпечення належного виконання принципалом своїх зобов`язань по договору № транспортування природного газу від 01.04.2016, надалі - за текстом - основне зобов`язання, на суму 6000000,00 грн, надалі за текстом - сума гарантії, умови якої вказуються в заяві про надання гарантії/контргарантії №315/3 від 29.08.2017, надалі за текстом - заява.

За змістом п.п. 2.1 - 2.6 Договору, гарантія надається принципалу для подальшої передачі бенефіціару. Гарантія видається українською мовою згідно з текстом, наведеним у Додатку №1 до заяви. Зобов`язання Банка за гарантією обмежуються сумою гарантії. Гарантія видається на строк до 01.10.2018 (включно) і набуває чинності з дати її видачі. Сплата грошової суми, в межах суми гарантії, здійснюється банком на підставі оформленої належним чином письмової вимоги бенефіціара про необхідність здійснення такого платежу. Банк несе зобов`язання перед бенефіціаром відповідно до умов гарантії, але в межах суми гарантії.

Згідно з п. 4.1 Договору принципал зобов`язаний, зокрема: на момент укладення цього договору надати Банку засвідчену нотаріально або підписом уповноваженої особи та відбитком печатки принципала копію основного зобов`язання (за наявності); сплачувати Банку комісійну винагороду за надання гарантії та управління гарантією відповідно до умов, визначених п. 5.1 та 5.2 цього договору; у випадку виконання Банком платежу на користь бенефіціара за гарантією, незалежно від відповідності такого виконання умовам гарантії, в день здійснення платежу відшкодувати Банку суму, сплачену за гарантією, а також всі витрати, пов`язані з гарантією.

У відповідності до п. 4.3 Договору Банк зобов`язаний, зокрема: за умови належного виконання принципалом п.п. 3.1 та 4.1.1 цього договору надати протягом 2 робочих днів гарантію на умовах, встановлених цим договором та заявою; після одержання письмової вимоги бенефіціара щодо сплати коштів за гарантією протягом 3 робочих днів повідомити про це принципала і надати/надіслати йому копію цієї вимоги разом з копіями документів, що будуть додатні до неї (у разі їх наявності); розглянути вимогу бенефіціара разом з доданими до неї документами (у разі їх наявності) і встановити відповідність вимоги та додатних до неї документів умовам гарантії; у разі відповідності одержаної письмової вимоги бенефіціара щодо сплати коштів за гарантією та доданих документів (за наявності) умовам гарантії, перерахувати на рахунок бенефіціара суму, зазначену у письмовій вимозі бенефіціара, але не більше суми гарантії.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що за надання гарантії принципал сплачує Банку на рахунок № НОМЕР_1 комісійну винагороду у розмірі 10000,00 грн. Комісійна винагорода сплачується протягом 3 робочих днів з дати укладення даного договору.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що за управління гарантією принципал сплачує Банку на рахунок № НОМЕР_1 комісійну винагороду у розмірі 5% річних від суми гарантії із розрахунку фактичної кількості днів строку дії гарантії (в т.ч. з урахуванням зміни строку) у поточному місяці та фактичної кількості днів у році.

Відповідно до п. 8.1 Договору цей договір набуває чинності з дати підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частиною 2 ст. 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Як зазначено у Договорі, від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична нафтогазова компанія» (принципала) спірний договір підписано директором Онищенко І.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що підпис на договорі про надання гарантії №10.17-GR.104 від 29.08.2017 не є підписом особи, яка була уповноважена на укладення такого правочину установчими документами Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична Нафтогазова компанія» на дату його підписання, тобто, не є підписом директора Онищенко І.О, а також зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетична нафтогазова компанія» не вчиняло дій, спрямованих на схвалення відповідного договору. У зв`язку з цим позивач вказує, що оскаржуваний договір є неукладеним і порушує майнові права товариства.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Для з`ясування питання чи виконаний підпис на всіх сторінках договору про надання гарантії № 10.17-GR.104 від 29.08.2017 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична нафтогазова компанія» особисто директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична нафтогазова компанія» - ОСОБА_2 чи іншою особою, за клопотанням позивача в рамках даної справи було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 30.12.2020 №32665ч32667/20-32 досліджувані підписи від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична нафтогазова компанія» Онищенко Ірини Олександрівни, які містяться в графах «Принципал» на всіх сторінках договору про надання гарантії №10.17-GR.104 від 29.08.2017 виконано ОСОБА_2 рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Підстав для відхилення висновку експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 30.12.2020 №32665ч32667/20-32 судом не встановлено.

Так, за результатами проведення судової експертизи судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надано вичерпні відповіді на всі поставлені перед експертами питання, а наданий експертами висновок не суперечить іншим матеріалам справи і не викликає сумнівів у його правильності.

У клопотанні про призначення повторної судової експертизи позивач стверджував, що має сумніви в повноті висновку експертів через застосовану судовими експертами методологію проведення дослідження (а саме не застосування конкретних методик). Однак, наведені позивачем обставини не свідчать про неповноту або неясність висновку експертів та не є підставою для повторного призначення у даній справі судової експертизи.

Таким чином, висновком експертів, складеним за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у даній справі, підтверджується, що спірний Договір від імені позивача підписано директором Онищенко Іриною Олександрівною, а відтак сторонами в належній формі було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору і такий договір є укладеним в розумінні ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України.

При цьому, та обставина, що відповідно до статутних документів позивача ОСОБА_2 (як директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична нафтогазова компанія») мала необхідний обсяг повноважень на підписання від імені позивача спірного Договору, позивачем в ході розгляду справи не заперечувався (а доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, зводилися виключного до того, що підпис на Договорі було виконано не Онищенко І.О., а іншою особою).

Також суд зазначає, що листом №362/1 від 09.10.2017 позивач звертався до відповідача із проханням внести зміни в умови надання гарантії, затверджені Договором про надання гарантії №10.17-GR.104 від 29.08.2017, в частині збільшення суми гарантії до 14000000,00 грн.

13.10.2017 між сторонами укладено Договір про внесення змін №1 до Договору №10.17-GR.104 про надання гарантії від 29.08.2017 та викладено п. 1.1 статті 1 Договору в редакції, відповідно до якої предметом цього договору є зобов`язання Банка надати, за дорученням принципала, на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», надалі за текстом - бенефіціар, гарантію виконання договірних зобов`язань, надалі за текстом - гарантія, в забезпечення належного виконання принципалом своїх зобов`язань по договору № транспортування природного газу від 01.04.2016, на суму 14000000,00 грн, умови якої вказуються в заяві про надання гарантії/контргарантії №315/3 від 29.08.2017.

13.10.2017 позивачем було сплачено на рахунок відповідача комісійну винагороду у сумі 10000,00 грн за внесення змін в умови дання гарантії згідно Договору №10.17-GR.104 від 29.08.2017, що підтверджується платіжним дорученням №L603 від 13.10.2021.

Тобто, з матеріалів справи слідує, що як позивачем, так і відповідачем вчинялися дії на виконання спірного правочину, що виключає можливість кваліфікувати даний договір як неукладений (адже, визнання договору неукладеним може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами).

За таких обставин, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що спірний Договір від імені позивача підписано директором Онищенко Іриною Олександрівною і сторонами в належній формі було досягнуто згоди з усіх істотних умов даного договору, а також враховуючи, що матеріали справи місять докази вчинення сторонами дій, спрямованих на виконання спірного договору, вимоги позивача про визнання Договору про надання гарантії №10.17-GR.104 від 29.08.2017 неукладеним є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Інші доводи та заперечення учасників справи судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору та витрати на проведення експертизи покладаються на позивача.

Відповідно до ч. 9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, з огляду на положення ч. 9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2018 у справі №910/4217/18, підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 145, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору та витрати на проведення судової експертизи покласти на позивача.

3. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2018 у справі №910/4217/18.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257, п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.05.2021.

Суддя Ю.М. Смирнова