ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р. Справа№ 910/11774/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Андрієнка В.В.

секретар Рибчич А.В.

за участю

представників: позивача - Мартьянова Л.В.

відповідача - Савченко Г.М.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва"

на рішення Господарського суду м. Києва від 19.01.2021 р. (повне рішення складено 26.01.2021 р.)

у справі № 910/11774/20 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва"

про стягнення заборгованості у розмірі 64837,29 грн

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва" про стягнення 64837,29 грн, з яких: 29229,72 грн основного боргу за послуги з централізованого опалення, 29229,72 грн пені, 4539,36 грн інфляційних втрат, 1838,49 грн 3% річних.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на несплату відповідачем грошових коштів за спожиті послуги з централізованого опалення.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.01.2021 р. у справі № 910/11774/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" 29229,72 грн заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, 4539,36 грн інфляційних втрат та 1838,49 грн 3% річних, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду частково та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з відповідача 29229,72 грн заборгованості, 4539,36 грн інфляційних втрат та 1838,49 грн 3% річних.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що між ним та позивачем відсутній договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості. Також, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" не є власником чи орендарем нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 28, тому не є належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 р. апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" у справі № 910/11774/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 р. у справі № 910/11774/20 поновлено Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження, зупинено дію рішення Господарського суду м. Києва від 19.01.2021 р. у справі № 910/11774/20 та призначено справу до розгляду на 06.04.2021 р.

У судовому засіданні 06.04.2021 р. сторони надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

З 01.07.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води на території Дарницького району у місті Києві згідно з переліком, затвердженим Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією, до якого відноситься, зокрема, будинок № 28 по вулиці Поліська у місті Києві.

На підставі розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 33 від 30.01.2015 р. за Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" з 30.01.2015 р. закріплено на праві господарського відання об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, згідно з додатком до цього розпорядження, зокрема, нежитлове приміщення загальною площею 51,8 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 28.

06.08.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" у газеті Хрещатик № 111(4511) було розміщено повідомлення із публічною пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації позивача із зазначенням відповідної адреси.

Однак, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" не було укладено договору про надання послуг з централізованого опалення.

Незважаючи на це, у період з жовтня 2015 року по травень 2020 року включно, позивачем було надано відповідачу послуги з централізованого опалення вільних площ нежитлового приміщення у м. Києві на вул. Поліська, 28, на суму 29229,72 грн, що підтверджується нарядами на відключення та підключення, а також звітами з показаннями приладів будинкового лічильнику теплової енергії за періоди з 21.11.2016 р. по 23.02.2020 р.

Згідно з довідкою про дані будинку Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" опалювальна площа нежитлового приміщення відповідача складала 51,8 кв. м.

Як вбачається з матеріалів справи, з грудня 2015 року облік теплової енергії на потреби централізованого опалення за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 28, здійснюється приладом комерційного обліку SKS-3 № 17527, готовим до опалювального сезону, що підтверджується актами про готовність вузла комерційного обліку теплової енергії до опалювального сезону 2019 - 2020 р.р., 2017 - 2018 р.р., 2018 - 2019 р.р.

10.06.2020 р. позивач направив на адресу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" лист № ДЕЗ-1508/1 з вимогою сплатити заборгованість за фактично надані останньому з жовтня 2015 року по травень 2020 року послуги з централізованого опалення.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, незважаючи на відсутність претензій щодо якості отриманих послуг та повідомлень про відмову від отримання послуг з центрального опалення, вартість вказаних послуг з централізованого опалення протягом спірного періоду не сплатив, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Як передбачено ст. 13 вказаного Закону, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

За змістом ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Як було встановлено вище, позивачем було вчинено дії та здійснено заходи, направлені на укладання з відповідачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 28, що підтверджується розміщеним Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" у газеті Хрещатик повідомленням із публічною пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації позивача із зазначенням відповідної адреси.

Крім цього, 01.05.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (далі - виконавець) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" (далі - балансоутримувач) було укладено договір про співпрацю виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з балансоутримувачем та розмежування їх відповідальності № 35, за умовами якого відповідач зобов`язався забезпечити належні умови для передачі (транзиту) теплової енергії та гарячої води внутрішньобудинковими мережами, що знаходяться у його власності або на його балансі, при наданні виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам цих послуг.

Відповідно до п. 2.4.23 цього договору балансоутримувач зобов`язаний укласти з виконавцем послуг договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання на нежитлові приміщення житлового будинку, що є їх власністю (в тому числі на тимчасово вільні приміщення будинку комунальної форми власності).

Однак, на виконання вказаних вимог відповідачем не здійснено та не укладено з позивачем відповідного договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 28, тому у період з жовтня 2015 року по травень 2020 року укладеного договору між сторонам не існувало.

Разом із цим, оскільки законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, та право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, тому у разі відмови від оплати таких послуг споживачем з посиланням на відсутність договору такі заперечення не повинні братися до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 р. у справі № 751/3840/15-ц, постановах Верховного Суду від 21.04.2020 р. у справі № 910/7968/19, від 11.04.2018 р. у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 р. у справі № 904/7377/17.

Вбачається, що у період з жовтня 2015 року по травень 2020 року включно позивач надав відповідачу за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 28, послуги з централізованого опалення, що підтверджується, зокрема, копіями відомостей показників будинкового лічильника, копією акту постановки на комерційний облік приладів теплової енергії споживача (встановлених у будинку № 28 по вулиці Поліській місті Києві), актами про готовність приладів обліку теплової енергії до опалювального сезону (опалювального періоду).

Фактичне отримання відповідачем послуг з опалення, що надавалися позивачем безперервно, в межах відповідних опалювальних періодів в будинку за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 28, підтверджується наявними в матеріалах справи нарядами на підключення та відключення.

У відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Як передбачено ч. 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

За ч. 1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р. (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Як вбачається з розрахунку позивача, останнім здійснено розрахунок за фактичне споживання теплової енергії за особовим рахунком № 440102/1юр, відповідно до якого вартість спожитих відповідачем послуг з централізованого опалення становить 29229,72 грн.

Так, нарахування позивачем вказаної суми заборгованості здійснювалось виходячи з обсягів спожитої теплової енергії за показниками приладу обліку теплової енергії та тарифів на теплову енергію, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у відповідні періоди.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає, зокрема, обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, та розподіляється між споживачами в такому порядку: загальний обсяг теплової енергії розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Отже визначений обсяг спожитої теплової енергії у будинку за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 28, включає також обсяги теплової енергії на опалення нежитлового приміщення площею 51,8 кв. м, оскільки розподіл визначеного загального обсягу теплової енергії між споживачами здійснювався пропорційно до площі споживачів, що узгоджується з нормами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Доводи скаржника про те, що Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" не є власником чи орендарем нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 28, тому не є належним відповідачем у даній справі, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Як було встановлено вище, нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 28, перебуває на балансовому обліку та знаходиться у відповідача на праві господарського відання.

Відповідно до п. 1.1 статуту відповідача Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва та віднесене до сфери управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Засновником і власником Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Як передбачено ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 2 ст. 395 ЦК України окрім речових прав, зазначених у частині 1 даної статті, законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 133 ГК України основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб`єктів господарювання.

Згідно зі ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням. Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності (ст. 137 ГК України).

Таким чином, як право власності, так і право господарського відання чи право оперативного управління поєднують можливість володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, наявність у відповідача на балансі та на праві господарського відання нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 28, не звільняє останнього від утримання такого майна.

Оскільки належними доказами підтверджується факт надання позивачем послуг з централізованого опалення, строк оплати за які настав, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 29229,72 грн заборгованості за надані послуги з централізованого опалення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 29229,72 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нараховуючи суму пені, позивач посилався на положення Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій".

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежитлові будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Отже, вказаним Законом встановлено відповідальність за несвоєчасне внесення плати за надані комунальні послуги, однак ці положення застосовуються лише до суб`єктів підприємницької діяльності, які використовують нежитлові будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору.

Як було встановлено вище, спір у справі виник у зв`язку з несплатою відповідачем послуг за централізоване опалення у будинку за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 28, який не перебуває у відповідача на праві власності та не використовується на підставі договору оренди.

Оскільки між сторонами договір не укладався та позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за фактично спожиті відповідачем послуги з централізованого опалення, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 29229,72 грн, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Також, за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати наданих йому послуг, позивач просив суд стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" 4539,36 грн інфляційних втрат та 1838,49 грн 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індекса інфляції необхідно мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нараховані позивачем 4539,36 грн інфляційних втрат та 1838,49 грн 3% є арифметично правильними та такими, що підлягають задоволенню.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 19.01.2021 р. у справі № 910/11774/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 19.01.2021 р. у справі № 910/11774/20 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.05.2021 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

В.В.Андрієнко