ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/107/21

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/107/21

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,

с. Гора Бориспільський район

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД», с. Мартусівка Бориспільського району

про стягнення 701,67 грн.

Представники:

від позивача: Приходько Я.М., адвокат, довіреність № 01-2217-59 від 04.01.2021;

від відповідача: Гаврин Д.В., адвокат, довіреність від 05.01.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (надалі-відповідач) про стягнення 701,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг № 80.1-14/1-23 від 09.09.2014 витрат балансоутримувача - позивача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг за квітень - травень 2020 року.

Ухвалою господарського суду від 16.01.2021 відкрито провадження у справі № 911/107/21, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 10.02.2021.

01.02.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив № 41 від 28.01.2021 на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову в повному обсязі та просить суд відмовити в його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві, а саме, що у відповідності до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 року № 211 на усій території України з 12 березня по 03.04.2020 року установлено карантин, який згідно постанов Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року № 392 від 17.06.2020 року № 500, від 22.07.2020 року № 641 було продовжено, при цьому згідно пп. 8 п. 2 постанови № 211 з 17.03.2020 року по 22.05.2020 року запроваджено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів.

Водночас, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України "Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 14.03.2020 року № 287-р, з 17.03.2020 року тимчасово закрито пункти пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення, в тому числі в Міжнародному аеропорту "Бориспіль". При цьому, роботу пунктів пропуску через державний кордон відновлено після втрати чинності розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 року № 287-р.

Наведене, за доводами відповідача, свідчить про те, що спірні рахунки-фактури № 897/458 від 30.04.2020 та № 897/5596 від 31.05.2020 та відповідні їм Акти наданих послуг є некоректними, адже працівники відповідача в період з квітня по травень 2020 року фактично не знаходились у орендованому приміщенні, розташованому в ДП МА «Бориспіль», а отже ДП «МА «Бориспіль» не міг фактично надавати послуги працівникам відповідача із забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці за вищевказаний період.

Разом із тим, відповідач зазначає, що листами № 259 від 18.05.2020 та № 310 від 12.06.2020 повідомив позивача про відмову від підписання Актів приймання-здачі наданих послуг за квітень та травень 2020 року та просив провести перерахунок послуг із забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці працівників та води, використаної для прибирання приміщення самостійно відображених у Актах. Однак, позивач вказані листи проігнорував та залишив без відповіді.

08.02.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь № 35-22/1-57 від 08.02.2021 (вх. № 2973/21) на відзив на позовну заяву, в якій останній заперечив посилання відповідача на неможливість використання орендованих приміщень у період квітень-травень 2020 року, зазначаючи про те, що постановою КМУ від 23.03.2020 № 228 «Питання перевезень авіаційним транспортом» (чинна на час виникнення спірних правовідносин) була передбачена тимчасова заборона прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», а отже позивач вказує на те, що пасажирській термінал «D» ДП МА «Бориспіль» не припиняв свою діяльність, а відповідач не був позбавлений права доступу до орендованого майна.

Крім того, позивач вказує на те, що в порушення умов п.п. 2.2.14 п. 2 договору, відповідачем не було повідомлено позивача про зміну кількості працюючих згідно обумовленої договором форми, а тому відповідач безпідставно стверджує про відсутність у нього обов`язку по сплаті заборгованості.

В підготовчому засіданні 10.02.2021 судом оголошено перерву до 10.03.2021.

10.03.2021 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання № 35-22/1-113 від 05.03.2021 (вх. № 5618/21) про долучення доказів.

Ухвалою суду від 10.03.2021 продовжений строк підготовчого провадження на тридцять днів, а підготовче засідання у справі відкладено на 31.03.2021.

30.03.2021 на електронну адресу суду від відповідача надійшли заперечення № 139 від 29.03.2021 (вх. № 7440/21) на відповідь на відзив, в яких відповідачем зазначено про те, що 16.01.2021 між орендодавцем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» укладено Додатковий договір до Договору оренди № 1573, згідно з п. 2 якого встановлено, що у зв`язку із тимчасовим закриттям пунктів пропуску через державний кордон України, обмеженням доступу до термінального комплексу (пасажирський термінал) «D», у період з 18.03.2020 року по 14.06.2020 року включно майно не могло використовуватись орендарем через обставини, які знаходяться поза волею орендаря.

Відтак, відповідач стверджує, що зазначені обставини підтверджують, що в період з 18.03.2020 року по 14.06.2020 року позивачем спірні послуги фактично не надавались, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 31.03.2021 було закрито підготовче провадження у справі № 911/107/21, справу призначено до розгляду по суті на 19.04.2021.

В судовому засіданні 19.04.2021 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові та у вдповіді на відзив; представник відповідача заперечував проти позову в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив та просив суд відмовити в його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 11.06.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (орендар, відповідач) укладено Договір оренди № 1573 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно - частину приміщення № 4.2.11, на четвертому поверсі терміналу «D», загальною площею 37,00 кв. м.

Відповідно до пункту 5.10 договору оренди орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна за переліком всіх видів послуг та згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю. При цьому, витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної орендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих орендареві.

Відповідно до п. 5.18 договору орендар зобов`язується на наступний робочий день, що слідує за днем підписання договору, звернутися до балансоутримувача для отримання проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Згідно з п. 7.1 договору оренди орендодавець зобов`язується передати орендарю за участю балансоутримувача в оренду майно згідно з договором за актом приймання-передавання майна.

01.07.2014 на підставі акту приймання-передавання орендодавцем було передано, а орендарем прийнято в строкове платне користування майно - частину приміщення № 4.2.11, на четвертому поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. 47578), загальною площею 37,00 кв.м., яке розміщене за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Вказаний акт погоджено балансоутримувачем.

09.09.2014 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (відповідач) укладений Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 80.1-14/1-23 (далі - договір про відшкодування).

Підпунктом 1.1.1 пункту 1.1 договору про відшкодування встановлено, що балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги, вказані в таблиці № 1 (п. 1 - п. 5) цього договору, а саме: забезпечення теплом (теплова енергія), забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці, використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем, прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів, сплата за які визначається від обсягу наданих послуг в місяць з урахуванням встановленої оплати зг одиницю вимірювання щодо кожюго виду послуг.

Також, п. 5 табл. № 1 передбачено, що балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, щомісячна плата за які встановлена в розмірі 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності на орендованій площі, за мінусом орендної плати (без ПДВ), де чистим доходом орендаря є виручка від продажу товарів в орендованому майні (чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць).

Відповідно до п. 2.2.3 договору про відшкодування орендар зобов`язується щомісяця з 12 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт приймання-здачі виконаних послуг та раз в рік рахунок на оплату земельного податку згідно пункту 1.1.3 договору. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Договір набирає чинності з дати підписання сторонами та діє до 10.06.2024. Датою підписання договору вважається пізніша дата, якщо договір підписувався сторонами в різні дати (п. 6.1 договору про відшкодування).

Сторони домовились, що відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, положення цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 01.07.2014 року (дати підписання сторонами Акту приймання-передачі орендованого майна до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 11.06.2014 року № 1573) (п. 6.2 договору).

На підставі вказаного договору позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури № 897/458 від 30.04.2020 за надані послуги із забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці двох працівників, води, використаної для прибирання 1 кв.м приміщення самостійно та із постачання теплової енергії на загальну суму 356,54 грн. та № 897/596 від 31.05.2020 за надані послуги із забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці двох працівників та води, використаної для прибирання 1 кв. м. приміщення самостійно на загальну суму 297,60 грн., а також відповідні Акти приймання-здачі виконаних послуг від 30.04.2020 на суму 356,54 грн. та від 31.05.2020 на суму 297,60 грн.

Вищезазначені рахунки-фактури та Акти приймання-здачі виконаних послуг, відповідно до п. 2.2.3 договору, були отримані представником відповідача в бухгалтерії балансоутримувача 13.05.2020 та 09.06.2020 відповідно, докази чого наявні в матеріалах справи.

Таким чином, як стверджує позивач, відповідач повинен був відшкодувати отримані послуги в квітні 2020 не пізніше 20.05.2020, в травні 2020 - не пізніше 20.06.2020.

Однак, відповідач, в порушення п. 2.2.3 договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати наданих послуг не виконав, відтак, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 654,14 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з претензією № 35-28/5-109 від 09.07.2020 з вимогою погасити наявну заборгованість.

Проте претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою звернення позивача до суду із даним позовом.

Під час розгляду справи, відповідач заперечував проти позову в повному обсязі, а доводи відповідача зводились до того що спірні рахунки-фактури № 897/458 від 30.04.2020 та № 897/5596 від 31.05.2020 та відповідні їм Акти наданих послуг є некоректними, адже працівники відповідача в період з квітня по травень 2020 року фактично не знаходились у орендованому приміщенні, розташованого в ДП МА «Бориспіль», а отже ДП «МА «Бориспіль» не міг фактично надавати послуги працівникам відповідача із забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці за вищевказаний період; у зв`язку із тимчасовим закриттям пунктів пропуску через державний кордон України був обмеженням доступу до термінального комплексу (пасажирський термінал) «D», у період з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно, а отже майно не могло використовуватись орендарем через обставини, які знаходяться поза волею орендаря.

Позивач у своїх доводах стверджував про те, що на час виникнення спірних правовідносин була передбачена лише тимчасова заборона прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення, крім перевезень, які здійснюються через ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», а отже пасажирській термінал «D» ДП МА «Бориспіль» не припиняв свою діяльність, а відповідач не був позбавлений права доступу до орендованого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за правовою природою є договором про надання послуг, за яким, згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно умов п.п. 5.1, 5.2, 5.4 договору про відшкодування сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків, передбачених договором, якщо це є наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладення договору в результаті подій надзвичайного характеру, які жодна з сторін не могла ні передбачити, ні попередити, включаючи, але не обмежуючись переліченим: пожежі, повені, землетруси, воєнні дії, страйки, що перешкоджають виконанню договірних зобов`язань у цілому або частково, якщо ті обставини безпосередньо вплинули на виконання обов`язків, передбачених Договором, на період їх дії (далі - Форс-мажор). Сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана у письмовій формі повідомити іншу сторону протягом 14 календарних днів з моменту настання Форс-мажору. Відсутність такого повідомлення позбавляє відповідну сторону права посилатись на Форс-мажор у майбутньому. Достатнім доказом дії Форс-мажору є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, як це передбачено умовами п.п. 5.1, 5.2, 5.4 договору, посвідченні Торгово-промисловою палатою України про настання форс-мажорних обставин.

Водночас, суд зазначає, що загальновідомим є той факт, що у зв`язку з розповсюдженням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, постановою Кабінету Міністрів України Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", із змінами та доповненнями, з 12.03.2020 року на всій території України введено карантин та запроваджено низку заборон щодо роботи суб`єктів господарювання.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 287-р від 14.03.2020 року, з 17.03.2020 року закрито пункт пропуску через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення в МА «Бориспіль».

Поруч з цим працівники відповідача можуть дістатися орендованих приміщень лише через проходження через пункт пропуску через державний кордон, який було закрито, отже зазначені обставини в достатній мірі підтверджують, що з 17.03.2020 надання відповідачу послуг, що обліковуються в залежності від кількості працівників або кількості та можливості використання води для самостійного прибирання було неможливим та фактично не здійснювалося, що свідчить про безпідставність позовних вимог, в частині стягнення вартості послуг наданих в квітні-травні 2020 року в сумі 595,20 грн, зокрема, за забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці та за воду, використану для прибирання 1 кв.м. приміщення самостійно.

Разом із цим, для зазначених висновків суду неповідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажорних обставин або ж неукладення сторонами акту претензії, в порядку, визначеному в договорі, жодного значення не має, адже відмова суду в цій частині ґрунтується на недоведеності позивачем самого факту надання зазначених послуг.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що 16.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях укладено Додатковий договір за реєстровим № 966 до Договору оренди № 1573 від 11.06.2014, відповідно до якого (п. 2) встановлено, що враховуючи інформацію від Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України (лист від 06.01.2021 року № 23/128), в зв`язку із тимчасовим закриттям пунктів пропуску через державний кордон України для міжнародного пасажирського сполучення, зупиненням діяльності міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення «Бориспіль», обмеженням доступу до термінального комплексу (пасажирський термінал) «D», неможливістю потрапляння на територію пункту пропуску «Бориспіль» та неможливістю користування орендованим майном через обставини, які знаходяться поза волею Орендаря (не належить до його прав чи обов`язків згідно договору) та орендодавця, керуючись п. 6 ст. 762 та п. 3 ст. 631 ЦК України, Закону України від 04.12.2020 № 1071-ІХ «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та п. 3.12 договору - на період часу, починаючи з 18.03.2020 року по 14.06.2020 року включно, протягом якого майно не могло використовуватись орендарем за цільовим призначенням згідно Договору через обставини, за які орендар та орендодавець не відповідають, зупинити виконання сторонами умов договору, передбачених п. 3.6, 5.3, 8.4.

Отже, суд дійшов висновку про те, що вказані обставини додатково підтверджують факт неможливості використання орендарем орендованого майна за цільовим призначенням в період часу, починаючи з 18.03.2020 по 14.06.2020.

Позивач зазначає, що за даними відомостей системи контролю та управління доступом ДП МА «Бориспіль» в період з 01.04.2020 по 29.05.2020 працівники відповідача проходили пункти догляду, тобто перебували на орендованих приміщеннях.

Однак зазначене не підтверджує використання відповідачем об`єкту оренди у передбачених договором цілях, а саме для розміщення та експлуатації магазину безмитної торгівлі у період квітень-травень 2020 року.

Сторони не заперечують, що між ними укладено декілька договорів оренди нерухомого майна і наданий позивачем перелік перетину працівниками відповідача пунктів догляду не засвідчує, що зазначені працівники використовували орендоване майно саме за Договором оренди № 1573 від 11.06.2014.

Поряд із цим, щодо відшкодування витрат на постачання теплової енергії у розмірі 58,94 грн., що включені позивачем до рахунку за квітень 2020 року, то, оскільки, орендоване приміщення є вбудованим, опалення є централізованим, і, вірогідно, технічна можливість відключення від постачання тепла частини площі терміналу аеропорту відсутня, та оскільки відповідачем не спростовано, що такі послуги протягом квітня 2020 року фактично надавалися, а також приймаючи до уваги, що такі послуги не пов`язані із безпосереднім доступом працівників відповідача до орендованих приміщень та фактичним функціонуванням приміщення, тягар утримання орендованого приміщення в цій частині, цілком справедливо має бути покладено на відповідача.

Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що належною до стягнення та такою, що підлягає задоволенню є сума заборгованості у розмірі 58,94 грн., а саме згідно Акту від 30.04.2020 року (послуги з постачання теплової енергії).

В задоволенні решти заявлених позовних вимог за надані позивачем послуги, що відображені у Актах від 30.04.2020 року та від 31.05.2020 року, суд відмовляє з огляду на їх необґрунтованість.

Разом з тим, у зв`язку з простроченням відповідачем строків оплати наданих послуг, позивач просить стягнути з відповідача 23,21 грн. пені, нарахованої на підставі п. 4.2 договору, 5,59 грн. 3 % річних та 18,73 грн. інфляційний втрат, нарахованих в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за загальний період з 21.05.2020 року по 29.12.2020 року.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 4.2 договору орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення дебіторської заборгованості за цим договором.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, судом встановлено прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати Акту від 30.04.2020 року на суму 58,94 грн., а отже нарахуванню підлягають пеня, 3% річних та інфляційних втрат саме на суму встановлену судом.

Таким чином, згідно з вірним арифметичним розрахунком, проведеним судом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 3,72 грн., розрахована з додержанням норм ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, за період з 21.05.2020 по 21.11.2020.

Разом з цим, судом здійснений розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат та встановлено, що вірним розразхуноком з відповідача на корсить позивача підлягають стягненню 0,89 грн. 3 % річних та 1,30 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки, надані позивачем, суд задовольняє позов частково.

У зв`язку із задоволенням позову частково, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (08343, Київська область, Бориспільський район, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, 70, ) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08301, Київська область, Бориспільский район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ) 58 (п`ятдесят вісім) грн. 94 коп. заборгованості, 3 (три) грн. 72 коп. пені, 0 (нуль) грн. 89 коп. 3 % річних, 1 (одну) грн. 30 коп. інфляційних втрат та 194 (сто дев`яносто чотири) грн. 27 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 11.05.2021.

Суддя О.О. Христенко