ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3220/20

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

фізичної особи-підприємця Зеленського Андрія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

до

фізичної особи-підприємця Лижова Ігоря Леонідовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 )

про стягнення грошових коштів

09.11.2020 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Зеленського Андрія Вікторовича (далі по тексту - ФОП Зеленський А.В./позивач) про стягнення з фізичної особи-підприємця Лижова Ігоря Леонідовича (далі по тексту - ФОП Лижов І.Л./відповідач) суми передплати за договором підряду від 17.12.2019 № 47 у розмірі 4149,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на день звернення до суду із позовом становить 117665,64 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що ним на виконання умов договору підряду від 17.12.2019 № 47 на користь відповідача сплачено грошові кошти у розмірі 6889,00 доларів США, за поставку та монтажні роботи обладнання, проте станом на день звернення до суду із позовом відповідач покладені на нього умовами договору обов`язки виконав частково, а саме поставив лише один комплект холодильного устаткування на суму 2740,00 доларів США, а отже, як вказує позивач, переплата за договором становить 4149 доларів США, яку останній просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/3220/20. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою: встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали, а позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив (відповідь) із додержанням вимог ст. 166 Господарського процесуального кодексу України - п`ять днів з дня отримання відзиву (якщо буде подано).

Одночасно, у зв`язку з відсутністю фінансування на відправлення поштової кореспонденції, ухвалу Господарського суду Київської області від 13.11.2020 у справі № 911/3220/20 не було надіслано учасникам справи, що підтверджується довідкою Господарського суду Київської області від 24.11.2020.

При цьому, після відновлення відправлення поштової кореспонденції, ухвалу суду від 13.11.2020 учасникам справи надіслано 08.02.2021.

Частиною 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Статтею 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість поновлення процесуальних строків.

З урахуванням того, що ухвала суду від 13.11.2020 у справі № 911/3220/20 надіслана учасникам справи 08.02.2021, суд, з метою сприяння сторонам у реалізації ними процесуальних прав, 16.02.2021 постановив ухвалу, якою продовжив учасникам справи строк для подання заяв по суті, який визначений ухвалою суду від 13.11.2020, та встановив такий строк з дня вручення ухвали суду від 13.11.2020.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями №№ 056, 207 про вручення поштових відправлень з відмітками про їх отримання відповідачем, а саме ухвал Господарського суду Київської області від 13.11.2020 та від 16.02.20201 відповідно. Проте, відповідач процесуальним правом на подання відзиву не скористався.

Враховуючи те, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а наявних у матеріалах справи доказів достатньо для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2019 ФОП Зеленський А.В. (замовник) та ФОП Лижов І.Л. (підрядник) укладено договір підряду № 47 (далі - договір), відповідно до умов якого:

- підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника роботу, вказану в п. 1.2. цього договору і здати її результат замовнику, а замовник зобов`язується прийняти результат роботи і оплатити його (пункт 1.1.);

- підрядник зобов`язується виконати наступну роботу: поставка, монтаж холодильного обладнанням СМ № 47, що в подальшому іменується «робота». Для виконання вказаних робіт замовник зобов`язується надати в термін до 16.01.2020 необхідну проектну та кошторисну документацію, технічні умови, надати підряднику обладнання, інструменти, матеріали (пункт 1.2.);

- роботу підрядник виконує зі своїх матеріалів, на своєму обладнані та своїми інструментами (пункт 1.3.);

- термін виконання робіт з 16.01.2020 по 01.02.2020 (пункт 1.4.);

- робота вважається виконаною після підписання Актів прийому-здачі робіт замовником або його уповноваженим представником (пункт 1.4.1.);

- підрядник зобов`язаний, зокрема, виконати роботу в строк, вказаний в п. 1.4. цього договору, а також передати результат роботи замовнику (пункти 2.1.2, 2.1.3.);

- замовник має право відмовитися від виконання договору в будь-який час до здачі йому результату роботи, сплативши підрядникові частину встановленої ціни, пропорційно частині робіт, виконаних до отримання повідомлення про відмову замовника від виконання договору (пункт 2.4.2.);

- ціна цього договору складається з передоплати в розмірі 6889 доларів США (пункт 3.1.1.), а ціна договору становить 7689 доларів США (пункт 3.2.);

- сплата замовником підряднику ціни договору здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника, вказаний в цьому договорі (пункт 3.3.).

Специфікацією СМ № 47 від 17.12.2019 визначено перелік обладнання, яке має бути поставлене, строки виконання монтажних робіт, поставки обладнання, ціну товару та монтажних робіт.

Так, згідно вказаної специфікації відповідач мав поставити на користь позивача та здійснити монтажні роботи наступного обладнання:

- камера № 1 (камера заморозки): 1) конденсаторний агрегат Bitzer (тропік) б.у. (Qo = 18.2 кВт, Ре = 12.5 кВт, То = - 35 °C), у кількості - 1 шт., сума - 2700 $; 2) повітроохолоджувач, у кількості - 1 шт.; 3) Автоматика холодильного контуру (ТРВ, соленоїдний вентиль), у кількості - 1 шт., сума - 829 $; 4) Електричний щит холодильної системи, у кількості - 1 шт., сума - 620 $; 5) витратні та монтажні матеріали (труба, фреон, масла, кріплення, кабель);

- камера № 2 (камера зберігання): 1) компресорно-конденсаторний агрегат (Германія) б.у. Bitzer (Qo = 15.6 кВт, Ре = 12 кВт, То = - 35 °C), у кількості - 1 шт., сума - 1100 $; 2) конденсатор повітряного охолодження КН 1390.ВDV (Qo = 45.0 кВт, dt = 15 K, R507), у кількості - 1 шт., сума - 730 $; 3) повітроохолоджувач, у кількості - 1 шт.; 4) Автоматика холодильного контуру (ТРВ, соленоїдний вентиль), у кількості - 1 шт., сума - 530 $; 5) Електричний щит холодильної системи, у кількості - 1 шт., сума - 380 $; 6) витратні та монтажні матеріали (труба, фреон, масла, кріплення, кабель).

Згідно специфікації загальна сума по камері №№ 1, 2 - 6889 $.

Розділом ІІ вказаної Специфікації визначено умови оплати, терміни поставки і монтажних робіт, а саме: порядок розрахунку згідно специфікації - 100% попередня оплата; строк поставки обладнання: 6-7 тижнів з моменту оформлення замовлення на обладнання; строк монтажу обладнання: 2-3 тижні з моменту поставки обладнання.

Позивач зазначає, що ним 19.12.2019 на користь відповідача було сплачено 6889 доларів США за холодильне обладнання за договором від 17.12.2019 № 47. Вказану обставину позивач підтверджує долученою до матеріалів справи копією товарного чека підписаного ФОП Лижовим І.Л., підпис якого скріплено печаткою.

21.08.2020 позивач звернувся до відповідача із претензією, в якій вказував на неналежне виконання останнім умов договору, зокрема, позивач зазначив, що поставка товару відповідачем була здійснена частково на суму 2740 доларів США. Поставки обладнання на суму 4149 доларів США відповідачем здійснено не було. З огляду на наведене позивач просив відповідача протягом 30 календарних днів перерахувати на рахунок замовника суму невиконаних відповідачем зобов`язань або виконати у повному обсязі умови договору.

Факт направлення вказаної претензії на належну адресу відповідача підтверджується наявною у матеріалах справи копією опису вкладення у лист № 146.

Позивач зазначив, що вказана претензія отримана відповідачем 03.09.2020, однак залишена останнім без реагування та задоволення.

Порушення відповідачем умов договору від 17.12.2019 № 47 щодо поставки товару на повну суму передплати стало підставою для звернення позивача із розглядуваним позовом до суду із вимогою про стягнення з відповідача 4149 доларів США.

Обґрунтовуючи нормативно свої вимоги, позивач послався на правові норми врегульовані параграфом 1 глави 61 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши укладений між позивачем та відповідачем договір підряду, суд дійшов висновку, що хоча сторонами і визначено назву укладеного договору як договір підряду, втім за своєю правовою природою він є договором поставки з окремими елементами договору підряду (змішаний договір).

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно положень ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

За договором підряду, як встановлено ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно з ч. 2 наведеної статті договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Основною суттєвою відмінністю договорів підряду та поставки є те, що правовою метою договору підряду є виконання певної роботи, тобто виготовлення, створення певного нового матеріального об`єкту або поліпшення існуючого, що належить до передання замовникові, коли як метою договору поставки є передача товару у власність покупцеві.

Беручи до уваги зміст правовідносин, які склалися між сторонами, та характер взятих ними зобов`язань, суд дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які притаманні договору поставки та підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України визначено право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Виходячи зі змісту вказаної норми законодавства, у позивача виникло право діяти альтернативно: або вимагати від відповідача передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

При цьому, можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05.06.2018 по справі № 904/8972/17.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (правова позиція щодо застосування норм права наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 6889 доларів США, проте відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, поставку оплаченого позивачем товару в повному обсязі не здійснив.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що специфікацією СМ № 47 до договору визначено, що строк поставки обладнання становить 6-7 тижнів з моменту оформлення замовлення на обладнання.

Однак, позивачем до матеріалів справи не надано доказів надсилання або вручення відповідачу сформованих замовлень на поставку товару, з яких можна було б встановити початок перебігу строку виконання відповідачем свого обов`язку поставити товар позивачу.

Водночас у матеріалах справи наявна претензія позивача від 21.08.2020, яка надіслана на адресу місцезнаходження відповідача, у якій позивач просив відповідача протягом 30 календарних днів з моменту отримання претензії перерахувати на рахунок замовника суму невиконаних відповідачем зобов`язань або виконати у повному обсязі умови договору.

Як вказує позивач та не заперечувалось відповідачем в перебігу розгляду справи, вказана претензія отримана останнім 03.09.2020.

Таким чином, з огляду на приписи ст. 530 Цивільного кодексу України та визначений позивачем у претензії строк (30 календарних днів з моменту отримання претензії) обов`язок відповідача щодо поставки обладнання або повернення позивачу суми попередньої оплати сплив 04.10.2020, а з 05.10.2020 відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання. Тож враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань, суд вважає, що позивач обґрунтовано вимагає від відповідача повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів поставки товару на стягувану суму не надав, доказів повернення позивачу суми попередньої оплати не також не надав, доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості не спростував.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 4149 доларів США, а вимога позивача про стягнення з відповідача існуючої заборгованості є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджена та належить до задоволення.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1, 2 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача 117665,64 гривень, що є еквівалентом іноземної валюти, станом на день звернення до суду (06.11.2020).

Одночасно, суд зазначає, що у розглядуваній справі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень врегульованих параграфом 1 глави 61 Цивільного кодексу України, як про це вказує позивач, оскільки як встановлено судом між сторонами виникли правовідносини, які притаманні договору поставки.

Суд звертає увагу, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові.

При цьому, якщо сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

А саме суд приймає рішення про стягнення з фізичної особи-підприємця Лижова Ігоря Леонідовича на користь фізичної особи-підприємця Зеленського Андрія Вікторовича 117665,64 гривень попередньої оплати.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця Зеленського Андрія Вікторовича задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Лижова Ігоря Леонідовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) на користь фізичної особи-підприємця Зеленського Андрія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 117665,64 гривень та 2102,00 гривень судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 12.05.2021.

Суддя Р.М. Колесник