УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

14.05.2021Справа № 910/20909/20
Господарський суд міста Києва у складі Головуючого судді Данилової М.В., судді Грєхової О.А., судді Ярмак О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 б/н від 12.05.2021 року про забезпечення позову у справі № 910/20909/20

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Гаражно-будівельного кооперативу «Лісний» (04215, м. Київ, пр.-т Свободи, 28)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Подільська районна в місті Києві державна адміністрація (04070, м. Київ, Контрактова площа, 2; ).

про визнання недійними рішення загальних зборів, витребування справи,

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 (позивач) надійшла позовна заява б/н від 03.12.2020 року до Гаражно-будівельного кооперативу «Лісний» (відповідач) про визнання недійним рішення загальних зборів Гаражно-будівельного кооперативу «Лісний», яке оформлене у вигляді протоколу № 5 від 18.12.2018 року та скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах Гаражно-будівельного кооперативу «Лісний» та витребувати з Подільської районної в місті Києві державної адміністрації реєстраційну справу відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 б/н від 03.12.2020 року до Гаражно-будівельного кооперативу «Лісний» про визнання недійними рішення загальних зборів, витребування справи залишено без руху, надано позивачу строк для надання усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

21.01.2021 року ухвалу суду у даній справі було направлено позивачу, за адресою, яка вказана в позовній заяві.

01 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява, на виконання вимог ухвали суду від 04.01.2021 року, про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.02.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/20909/20 здійснювати у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі № 910/20909/20 призначено на 10.03.2021 року; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Подільська районна в місті Києві державна адміністрація (04070, м. Київ, Контрактова площа, 2; ).

У підготовчому засіданні 10.03.201 року оголошено перерву на 01.04.2021 року.

26 березня 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 01.04.2021 року від представника позивача надійшла заява про відвід секретаря судового засідання Тарасюка А.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про відвід секретаря судового засідання.

У підготовчому засіданні 01.04.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 , ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/20909/20 колегіально у складі трьох суддів та передано справу для визначення складу колегії суддів в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 07.04.2021 року було визначено наступний склад колегії суддів: Данилова М.В. (головуючий), суддя Грєхова О.А., суддя Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 року справу № 910/20909/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Данилова М.В. (головуючий), суддя Грєхова О.А., суддя Ярмак О.М.; ухвалено розгляд справи здійснювати спочатку зі стадії підготовчого провадження у справі та призначено підготовче засідання на 12.05.2021 року.

У підготовчому засіданні 12.05.2021 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить заборонити державним реєстраторам Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, нотаріусам, усім іншим державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії щодо Гаражно-будівельного кооперативу «Лісний» в частині державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо відсутності достатніх підстав для її задоволення з урахуванням такого.

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; виключено; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами 1, 3 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічну правову позицію викладено у постанові від 21.12.2019р. по справі №908/1310/19

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018 року Верховного суду по справі №905/2130/17 та від 13.02.2018року по справі №911/2930/17.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Суд зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Проте, за висновками суду, заявником не наведеного належного доказового обґрунтування поданої заяви, що вказує на відсутність дійсних та достатніх підстав для забезпечення позову.

За висновками суду, у даному випадку забезпечення позову у визначені позивачем способи ніяким чином не забезпечить ефективного судового захисту у разі задоволення позовних вимог.

Суд звертає увагу позивача, що інститут забезпечення позову має своєю метою саме усунення вірогідності невиконання судового рішення і, як наслідок, відновлення прав позивача щодо предмету спору.

За таких обставин, з урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку стосовно доказової необґрунтованості та відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

За таких обставин, керуючись ст.136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 б/н від 12.05.2021 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Дата підписання: 14 травня 2021 року.

Головуючий суддя М.В. Данилова

Суддя О.А. Грєхова

Суддя О.М. Ярмак