ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року

м. Київ

Справа № 907/491/17 (907/440/20)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г.,

суддів: Банаська О. О., Погребняка В. Я.,

учасники справи:

позивач - Фізична особа-підприємець Минда Ю.В. в особі ліквідатора арбітражного керуючого Чорнія М.В.,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста",

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" за вх. № 1690/2021

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2021

у складі колегії суддів: Мирутенко О.Л. (головуючий), Гриців В.М., Скрипчук О.С.

та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 03.09.2020

у складі судді Ремецькі О.Ф.

за позовом Фізичної особи-підприємця Минди Ю.В. в особі ліквідатора арбітражного керуючого Чорнія М.В.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

про витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння з метою повернення до складу ліквідаційної маси,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

1. 14.08.2019 постановою Господарського суду Закарпатської області у справі № 907/491/17 було визнано банкрутом Фізичну особу-підприємця Минду Юрія Васильовича (далі - ФОП Минда Ю.В.), відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Чорнія Мар`яна Володимировича.

2. 24.06.2020 до Господарського суду Закарпатської області надійшла позовна заява ФОП Минди Ю.В. в особі ліквідатора арбітражного керуючого Чорнія М.В. №02-01/3611 від 23.06.2020 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (далі - ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста") про витребування з незаконного володіння ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" на користь Минди Ю.В. земельної ділянки кадастровий номер :01:016:0282, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2; витребування з незаконного володіння ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" на користь Минди Ю.В. квартири загальною площею 48,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання державного реєстратора, яким є особи, визначені частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень" зареєструвати за Миндою Ю.В. земельну ділянку кадастровий номер :01:016:0282, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та квартиру загальною площею 48,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Ліквідатор стверджував, що в процесі виявлення майна боржника, проведення його інвентаризації та формування ліквідаційної маси, ним встановлено, що 05.09.2019 право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 48,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" (ідентифікаційний код 41264766).

4. Така ж ситуація склалась із земельною ділянкою кадастровий номер :01:016:0282, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на зазначену вище земельну ділянку перереєстровано 05.09.2019 за ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", відповідно до інформації Держаного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

5. Ліквідатор вказував, що реєстрація права власності на спірну квартиру та земельну ділянку за ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" грубо порушує вимоги закону України "Про іпотеку", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки на момент такої реєстрації ФОП Минду Ю.В. було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

6. Таким чином, ліквідатор Чорній М.В. звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовною заяву про витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння з метою повернення до складу ліквідаційної маси.

Подання заяви про забезпечення позову

7. 26.08.2020 ліквідатором ФОП Минди Ю.В. арбітражним керуючим Чорнієм М.В. було подано клопотання № 02-01/3799 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії, посилаючись на те, що вчинені дії ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" щодо переоформлення майна належного боржнику є неправомірними та такими, що грубо порушують права та законні інтереси боржника та кредиторів у справі № 907/491/17.

8. Зокрема, ліквідатор вказував, що 13.08.2020 з Єдиного державного реєстру судових рішень йому стало відомо, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2020 у справі №303/851/20 припинено (знято) обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, щодо земельної ділянки площею 0,3015 га, кадастровий номер :01:016:0282, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за наступними номерами: №20710612 від 21.08.2012, №20710446 від 04.04.2013, №20710410 від 30.05.2014, №20710306 від 21.01.2016, №20710266 від 21.01.2016, №20709996 від 15.02.2016, №20710495 від 03.08.2016, №28624350 від 29.10.2018, №32621216 від 31.07.2019, №32621995 від 31.07.2019.

9. З інформаційної довідки від 20.06.2020 за №213303026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про обтяження спірної квартири іпотекою, будь-які інші зареєстровані обтяження відсутні.

10. Ліквідатор зазначав, що постановлення рішення 03.08.2020 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області у справі №303/851/20 дають обґрунтовані підстави припускати, що відповідач здійснює підготовчі дії до реалізації нерухомого майна і найближчим часом, в процесі розгляду заяви арбітражного керуючого про витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння, ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" відчужить спірне майно на користь третіх осіб. Вказана обставина, у свою чергу, зможе істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та законних інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

11. 03.09.2020 ухвалою Господарського суду Закарпатської області клопотання ліквідатора ФОП Минда Ю.В. арбітражного керуючого Чорній М.В. від 26.08.2020 № 02-01/3799 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії було задоволено повністю.

Накладено арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: земельну ділянку кадастровий номер :01:016:0282, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Накладено арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: квартиру загальною площею 48,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заборонено ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, поділу об`єкту, тощо на спірне нерухоме майно, а саме: квартири загальною площею 48,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заборонено ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, поділу об`єкту, тощо на спірне нерухоме майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер :01:016:0282, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Заборонено державним реєстраторам, якими є особи, визначені статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 48,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заборонено державним реєстраторам, якими є особи, визначені статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна, а саме: земельної ділянки кадастровий номер :01:016:0282, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

12. Суд першої інстанції дійшов висновків про наявність правових підстав, передбачених статтею 136 Господарського процесуального кодексу України для забезпечення позову, а тому клопотання ліквідатора слід задовольнити повністю та накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову.

Доводи апеляційної скарги

13. 05.10.2020 ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" звернулося до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 03.09.2020 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

14. В апеляційній скарзі, скаржник стверджував, що спірна квартира та земельна ділянка є предметом іпотеки за кредитним договором між Миндою Ю.В. та банком, правонаступником якого є ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста". Скаржник вказував, що сторони кредитного договору самостійно визначили правовий статус позичальника як фізичної особи громадянина, а кредиту - як споживчого. У зв`язку з невиконанням позичальником своїх кредитних зобов`язань, ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" вказує, що правомірно звернуло стягнення на спірне майно в позасудовому порядку та стверджує, що таке майно не може бути включено до ліквідаційної маси банкрута, оскільки чинним законодавством виключається можливість задоволення вимог кредитора-заставодержателя за вимогами, не пов`язаними з підприємницькою діяльністю та виключається можливість включення до ліквідаційної маси і реалізації ліквідатором предметів застави (іпотеки) за зобов`язаннями, не пов`язаними з підприємницькою діяльністю.

15. ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" також вважає, що, оскільки правочин щодо задоволення вимог іпотекодержателя не оспорюється, його недійсність не встановлена, то спірне майно перейшло у власність ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" відповідно до волевиявлення колишнього власника - Минди Ю.В .

16. Окрім того, скаржник заявляв, що рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2020 у справі № 303/851/20 яким скасовані арешти є реалізацією прав, наданих законом, а не спробою ухилення від виконання ще не ухваленого рішення. В суді першої інстанції позивачем не було надано доказів, а судом першої інстанції не було встановлено обставин на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду.

Короткий зміст постанови апеляційного господарського суду

17. 18.01.2021 постановою Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 03.09.2020 у справі № 907/491/17 (907/440/20) залишено без змін.

18. Апеляційний господарський суд погодився із висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

19. 11.02.2021 ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 та ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 03.09.2020 у справі № 907/491/17 (907/440/20), ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

20. Скаржник стверджує, суди попередніх інстанцій не врахували, що фізична особа та фізична особа - підприємець мають різний правовий статус, а постановою Господарського суду Закарпатської області від 14.08.2019 у справі № 907/491/17 визнано банкрутом саме ФОП Минду Ю.В., а не фізичну особу - Минду Ю.В. ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" вважає, що передане в іпотеку нерухоме майно не підлягає включенню до ліквідаційної маси банкрута, оскільки в даному випадку виключається можливість включення до ліквідаційної маси і реалізації ліквідатором предметів застави (іпотеки) за зобов`язаннями, не пов`язаними з підприємницькою діяльністю.

21. Передані в іпотеку об`єкти нерухомості, як вказує скаржник, знаходяться під обтяженням для забезпечення виконання зобов`язань Минди Ю.В. як фізичної особи перед кредитором, а тому зазначене нерухоме майно не може бути використане для погашення заборгованості, яка виникла у зв`язку із господарською діяльністю фізичної особи-підприємця, і на це майно не може бути звернуто стягнення на погашення будь-якої іншої заборгованості крім тієї, яке воно забезпечує.

22. Суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що записи про обтяження майна іпотекою були вчинені раніше відкриття провадження у справі про банкрутство, а тому ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" користується пріоритетним правом на задоволення своїх вимог, яке передбачене частиною п`ятою статті 3 Закону України "Про іпотеку".

23. Скаржник вважає, що судами попередніх інстанцій не було враховано також і позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 22.12.2018 у справі № 910/4715/16 про те, що статтею 388 Цивільного кодексу України передбачено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника поза його волею. При цьому наявність у діях власника волі на передання майна іншій особі унеможливлює застосування вимог наведеної норми щодо витребування майна від добросовісного набувача. Скаржник вважає, що майно (предмети іпотеки) перейшло у власність ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" відповідно до волевиявлення колишнього власника - Минди Ю.В. , оскільки іпотечні застереження, на підставі яких було звернуто стягнення на предмети іпотеки прирівнюються до договорів про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі частини третьої статі 36 та частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку".

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

24. 30.04.2021 до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від керуючого реалізацією майна ФОП Минди Ю.В. арбітражного керуючого Чорнія М.В., в якій наведено прохання залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 та ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 03.09.2020 залишити без змін. У відзиві арбітражний керуючий стверджує про те, що спірне майно вибуло із власності позивача поза його волею, що є основним аргументом щоб заходи забезпечення позову не були скасовані. Позивач вказує, що реєстрація права власності на спірне майно за відповідачем порушує вимоги закону, оскільки на момент такої реєстрації ФОП Минду Ю.В. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

25. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

26. Предметом касаційного перегляду у даній справі є ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції про задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти дії щодо такого майна.

27. Здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з огляду на таке.

28. Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

29. Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

30. Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

31. Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

32. Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

33. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

34. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

35. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

36. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

37. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

38. Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

39. Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/48318, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19.

40. Касаційний господарський суд звертає увагу на те, що, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

41. У даній справі судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що предметом позовних вимог є вимога ліквідатора боржника про витребування нерухомого майна з незаконного володіння відповідача та зобов`язання державного реєстратора зареєструвати за позивачем спірне майно.

42. Звертаючись із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборони відповідачу та державному реєстратору вчиняти дії щодо такого майна, ліквідатор боржника посилався, зокрема, на те, що постановлення рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2020 у справі №303/851/20 за позовом ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" до Минди Ю.В. , яким знято обтяження зі спірної земельної ділянки, дає обґрунтовані підстави припускати, що відповідач здійснює підготовчі дії до реалізації спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, що в свою чергу, зможе істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та законних інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

43. Верховний Суд вважає, що у даній справі забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно є співмірним із заявленими позовними вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння та випливає з фактичних обставин справи, оскільки через ризик відчуження майна на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

44. У даній справі № 907/491/17(907/440/20) Верховний Суд дійшов висновку, що вжиті заходи забезпечення позову відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а тому відсутні підстави для скасування оскаржених судових рішень і задоволення касаційної скарги.

45. Також, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

46. З цих підстав Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" щодо правової природи спірного майна як такого, що забезпечує споживчий кредит позивача та доводи щодо належного способу захисту ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" своїх прав шляхом позасудового звернення стягнення на спірне майно, а також щодо наявності волевиявлення власника майна - Минди Ю.В., оскільки такі обставини будуть встановлені судом під час вирішення спірних правовідносин по суті, а не під час вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

47. Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій правильно надали оцінку обґрунтованості доводів позивача, встановивши безпосередній зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову та предметом позову, і правильно застосували до спірних правовідносин положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України.

48. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки щодо застосування норми права

49. У кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

50. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що ухвала та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

51. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 та ухвала Господарського суду Закарпатської області від 03.09.2020 - залишенню без змін.

Г. Розподіл судових витрат

52. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" за вх. № 1690/2021 залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 та ухвала Господарського суду Закарпатської області від 03.09.2020 у справі № 907/491/17 (907/440/20) залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді О. Банасько

В. Погребняк