ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/557/21

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., за участю секретаря судового засідання Денисевич К.Ю., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Стор-Агро до Товариства з обмеженою відповідальністю Світильнянське про стягнення 1161600,00 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Дядюра Н.О. (ордер серії АІ №1006030 від 19.02.2021);

від відповідача: не прибув

Товариство з обмеженою відповідальністю Стор-Агро (далі - позивач) подало до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Світильнянське (далі - відповідач) про стягнення 1161600,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що останнім сплачено 100% попередньої оплати, відповідно до п.3 специфікацій до Договорів поставки №19/09-18 від 19.09.2018, №20/09-18 від 20.09.2018, №21/09-18 від 21.09.2018, 24/09-18 від 24.09.2018, однак відповідач товар не поставив, чим порушив договірні зобов`язання.

Ухвалою від 01.03.2021 Господарський суд Київської області залишив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Стор-Агро вих.№19/02-21-4 від 19.02.2021 без руху, у зв`язку з недотриманням на момент подання позовної заяви вимог п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 1 ст. 172 ГПК України, надавши 10 днів з дня вручення ухвали суду на усунення недоліків.

03.03.2021 на адресу Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю Стор-Агро надійшла заява вих.№03/03-21 від 03.03.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 09.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого засідання на 06.04.2021, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 8 ст. 165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Копія ухвали отримана позивачем 12.03.2021, відповідачем 13.03.2021, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень за №№ 750, 483.

05.04.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання б/н від 05.04.2021 про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 06.04.2021 відкладено підготовче засідання на 27.04.2021, встановлено позивачу строк для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив до 16.04.2021 включно, встановлено відповідачу строк для подання до суду та позивачу заперечень на відповідь на відзив до 23.04.2021 включно, витребувано у позивача письмові пояснення щодо всіх укладених у 2018 році договорів з відповідачем, витребувано у позивача засвідчену копію претензії №1 від 16.11.2020 про повернення коштів у розмірі 1161600,00 грн з доказами направлення відповідачу, витребувано у позивача письмові пояснення щодо доданої до позовної заяви претензії на суму 4671600,00 грн по 27 договорам, витребувані пояснення суд ухвалив надати в строк до 16.04.2021 включно.

Ухвалою від 27.04.2021 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.05.2021 о 14:20.

07.05.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшли пояснення на виконання вимог ухвали суду від 06.04.2021.

В судове засідання 11.05.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Світильнянське (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Стор-Агро (покупець) укладено наступні договори поставки: № 19/09-18 від 19.09.2018, № 20/09-18 від 20.09.2018, № 21/09-18 від 21.09.2018, № 24/09-18 від 24.09.2018 (далі договори).

У відповідності до п. 1.1 укладених договорів, на умовах та в порядку, передбаченими даними договорами, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату.

Предметом даних договорів є зерно пшениці урожаю 2018 року, що надалі іменується товар і зазначається у специфікаціях, які є невід`ємними частинами даних договорів (п. 1.2 договорів).

Як передбачено п. 2.1 договорів, кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю Товару вказуються у Специфікації, яка є невід`ємною частиною даних договорів (Додаток № 1) та передбачається у накладних документах на кожну окрему партію товару.

Згідно п. 3.1 договорів, продавець постачає покупцю товар власним автотранспортом по адресі, яка зазначається яу Специфікації, яка є невід`ємною частиною даних договорів (Додаток № 1).

Відповідно до п. 3.2 договорів, під терміном «поставка» в даних договорах розуміється: момент, коли постачальник виконав свої зобов`язання щодо доставки товару, визначені у п. 3.1 даних договорів, обов`язок покупця одержати та прийняти поставку товару, визначеного у п. 1.2 даних договорів.

Пунктом 4.1 договорів сторонами погоджено, що порядок розрахунків, вартість одиниці і загальна кількість товару визначається специфікаціями, які є невід`ємними частинами даних договорів (додаток № 1).

Ціни на товар, що поставляється постачальником, зафіксовані у національній валюті України гривні (п. 4.2 договорів).

У відповідності до п. 4.3 договорів, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється у безготівковому порядку в національній валюті України гривні.

Пкнктом 4.4 договорів сторонами визначено, що загальна сума кожної окремої поставки визначається специфікаціями, які є невід`ємними частинами даних договорів (додаток № 1).

Згідно п. 4.5 договорів, загальна сума договорів визначається кількістю отриманого та оплаченого товару протягом строку дії даних договорів.

Договори поставки: № 19/09-18 від 19.09.2018, № 20/09-18 від 20.09.2018, № 21/09-18 від 21.09.2018, № 24/09-18 від 24.09.2018 набирають чинності з моменту підписання їх сторонами і діють до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даними договорами (п. 5.1 договорів).

У відповідності до п. 1 Специфікацій за № 1 від 19.09.2018, 20.09.2018, 21.09.2018, 24.09.2018, постачальник передає, а покупець оплачує та приймає наступний товар пшеницю, кількістю 55,00 тонн, ціною за одиницю 4400,00 грн, загальна сума 290400,00 грн (далі Специфікації).

Як визначено п. 3 Специфікацій, розрахунки за даними Специфікаціями до договорів поставки здійснюється на наступних умовах: 100 % попередня оплата.

Відповідно до п. 4 специфікації № 1 від 19.09.2018, строк поставки товару 01 жовтня 2018, на протязі двох днів.

Відповідно до п. 4 специфікації № 1 від 20.09.2018, строк поставки товару 03 жовтня 2018, на протязі двох днів.

Відповідно до п. 4 специфікації № 1 від 21.09.2018, строк поставки товару 05 жовтня 2018, на протязі двох днів.

Відповідно до п. 4 специфікації № 1 від 24.09.2018, строк поставки товару 07 жовтня 2018, на протязі двох днів.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вищезазначених договорів поставки: № 19/09-18 від 19.09.2018, № 20/09-18 від 20.09.2018, № 21/09-18 від 21.09.2018, № 24/09-18 від 24.09.2018, позивач перерахував відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 1161600,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень № 595 від 02.10.2018 на суму 290400,00 грн, № 596 від 02.10.2018 на суму 290400,00 грн, № 597 від 02.10.2018 на суму 290400,00 грн, № 596 від 03.10.2018 на суму 290400,00 грн.

Водночас, відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару у строки визначені договорами не виконав.

Позивач також звертався до відповідача з претензією від 16.11.2020, у якій вимагав повернути позивачу негайно (не пізніше наступного дня з отримання даної претензії) сплачені грошові кошти, в тому числі за договорами поставки: № 19/09-18 від 19.09.2018, № 20/09-18 від 20.09.2018, № 21/09-18 від 21.09.2018, № 24/09-18 від 24.09.2018, яка отримана керівником відповідача особисто 16.11.2020.

При цьому, відповідач зобов`язань щодо поставки товару не здійснив, суму грошових коштів в розмірі 1161600,00 грн не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1161600,00 грн попередньої оплати.

Зазначена сума заборгованості підтверджується також Актами звірки взаємних розрахунків за договорами поставки: № 19/09-18 від 19.09.2018, № 20/09-18 від 20.09.2018, № 21/09-18 від 21.09.2018, № 24/09-18 від 24.09.2018 за період: 19.09.2018-08.12.2020, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

Укладені сторонами договори є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 вказаної норми, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своїх зобов`язань щодо поставки товару у строки визначені договорами не виконав, грошові кошти (попередню оплату) на вимогу позивача не повернув, доказів зворотнього суду не надав.

В постанові Верховного Суду від 13 травня 2019 року по справі №910/15009/17 зроблено висновок про те, що оскільки позивач сплатив суму попередньої оплати, а відповідач не передав товар, господарські суди попередніх інстанцій правильно застосували ч. 2 ст. 693 ЦК України та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову і повернення позивачу попередньої оплати.

Відповідно до п. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Пунктами 1 та 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно змісту якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у розмірі 17424,00 грн.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Стор-Агро до Товариства з обмеженою відповідальністю Світильнянське про стягнення 1161600,00 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Світильнянське (07444, Київська обл., Броварський р-н, с. Світильня, вул. Промислова, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Стор-Агро (04211, м. Київ, вул. Йорданська, 5-А, кв. 247, код ЄДРПОУ 36187,00 грн (один мільйон сто шістдесят одну тисячу шістсот гривень 00 коп) боргу та 17424,00 грн (сімнадцять тисяч чотириста двадцять чотири гривні 00 коп) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Повний текст рішення підписано 13.05.2021.

Суддя В.М. Антонова