ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/477/21

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Манілець А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом фермерського господарства «Вікторія», м. Кам`янка-Дніпровська Запорізької області,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ерідон Тех», с. Петропавловська Борщагівка Київської області,

про стягнення 56058,59 грн.

за участю представників:

від позивача: Саланська І.Л., адвокат, ордер ЗП №68093 від 26.04.2021;

від відповідача: Горбач М.В., адвокат, довіреність від 17.12.2020 №348;

СУТЬ СПОРУ:

позивач фермерське господарство Вікторія, м. Кам`янка-Дніпровська Запорізької області (далі по тексту ФГ «Вікторія») звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 10.02.2021 до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Ерідон Тех, с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області (далі по тексту ТОВ «Ерідон Тех»), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 56 058,59 грн., з яких: 45 415,25 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 3 467,73 грн. та збитки від інфляції у розмірі 7 175,61 грн., а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач здійснив попередню оплату у сумі 45 415,25 грн. за товар, проте у зв`язку із технічною несумісністю компактомату Farmet K800PS з наявною технікою, позивач відмовився від придбавання такого товару та просив відповідача повернути грошові кошти у розмірі здійсненої переоплати. Разом із тим, відповідач товар не поставив та вимогу позивача про повернення попередньої оплати не задовольнив, внаслідок чого за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 45 415,25 грн., за наявності якої позивачем також нараховано три проценти річних та інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.02.2021 позовну заяву ФГ «Вікторія» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/477/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, судове засідання призначене на 15.03.2021. Цією ж ухвалою суд у порядку частини 2 ст. 74 ГПК України зобов`язав відповідача подати оригінал та копію видаткової накладної від 16.10.2019 №18499 на суму 45 145,25 грн., докази реєстрації податкової накладної, документи, що підтверджують поставку товару позивачу або підтверджують повернення передоплати на суму 45415,25 грн.

03.03.2021 від відповідача ТОВ «Ерідон Тех» до господарського суду надійшов відзив від 03.03.2021 №68 на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у позові. Відповідач твердить, що 22.05.2018 між ТОВ «Ерідон Тех» та ФГ «Вікторія» було укладено договір купівлі-продажу культиватора Компактомат К800PS вартістю 911255,00 грн. 06.06.2018 ФГ «Вікторія» здійснило попередню оплату в розмірі 45415,25 грн. 01.07.2018 покупець ФГ «Вікторія», мотивуючи помилкою у замовленні товару відмовилось здійснювати повну оплату та відмовилось від товару. Відповідач твердить, що з огляду на зміст пункту 3.3 договору помилка замовлення не є обґрунтованою підставою для відмови від якісного товару, відтак відповідно до пункту 3.4 Договору продавець мав повернути оплату після двостороннього погодження та підписання відповідної додаткової угоди. Відтак, ФГ «Вікторія» як ініціатор розірвання договору повинен був звернутися з відповідною пропозицією до ТОВ «Ерідон Тех», а платіж мав бути повернутий після підписання сторонами додаткової угоди.

Відповідач твердить, що позивач натомість просив видати йому на сплачену суму передоплати запасні частини, про що пізніше направив відповідачу лист від 21.06.2019 №318. Відповідач твердить, що кошти в сумі 45415,25 грн. було зараховано у рахунок вартості отриманих запасних частин, відтак вважає вимоги позивача про повернення передоплати безпідставними.

Також відповідач у відзиві вказує на безпідставність вимог про стягнення з відповідача судових витрат, додатково стверджуючи, що позивачем не доведено здійснення витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн., оскільки не подано платіжних документів.

12.03.2021 від представника відповідача до суду надійшло клопотання від 12.03.2021 №79 про відкладення розгляду справи.

15.03.2021 електронною поштою (а 30.03.2021 в оригіналі поштою) від представника позивача до суду надійшла відповідь від 12.03.2021 на відзив, у якій позивач спростовує аргументи відповідача, викладені у відзиві. Зокрема позивач твердить, що подана відповідачем копія накладної від 16.10.2019 №18499 на поставку запасних частин на суму 45145,25 грн. підписана лише з боку постачальника, що позивач листом від 10.08.2020 №363 повідомляв відповідача про те, що не отримував товару за цією накладною та заперечував проти поставки товару у рахунок погашення боргу.

Також позивач твердить, що замість доказів реєстрації податкової накладної до видаткової накладної від 16.10.2019 №18499 відповідач подав суду Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 06.06.2018 №7224, відповідно до якого на виконання ст. 201 ПК України виключило із раніше нарахованих сум податкових зобов`язань по ПДВ суму 7569,21 грн. (ПДВ з попередньої оплати у сумі 45 415,25 грн.).

Позивач твердить, що веде журнал вихідної кореспонденції, у якому лист від 21.06.2019 №318 відсутній, у зв`язку з чим твердить про підробку вказаного листа, та заявляє, що після подання відповідачем оригіналу вказаного листа позивачем буде заявлено про проведення у справі технічної експертизи документа.

В судове засідання 15.03.2021 представники сторін не з`явились. Ухвалою від 15.03.2021 у судовому засіданні з розгляду справи №911/477/20 було оголошено перерву до 29.03.2021. Цією ж ухвалою відповідача у порядку частини 2 ст. 74 та частин 2 та 6 ст. 91 ГПК України зобов`язано подати суду докази реєстрації податкової накладної до видаткової накладної від 16.10.2019 №18499 на суму 45 145,25 грн. (поставка запчастин та мастила) та для огляду оригінал листа ФГ Вікторія №318 від 21.06.2019 разом із конвертом, у якому він надійшов.

29.03.2021 електронною поштою від представника ФГ «Вікторія» надійшло клопотання від 29.03.2021 про доручення до матеріалів справи копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.03.2021 про реєстрацію провадження 0000311 щодо підробки підпису директора ФГ «Вікторія» у листі від 21.06.2019 №318.

29.03.2021 від відповідача до господарського суду надійшло клопотання від 29.03.2021 №90, у якому відповідач просить суд оголосити перерву у судовому засіданні з метою врегулювання спору. Представник відповідача твердить, що готовий до винесення судового рішення здійснити у позасудовому порядку виплату позивачу у розмірі 45415,25 грн. після укладення угоди про розірвання договору купівлі-продажу від 22.05.2018, проект якої був направлений представнику ФГ «Вікторія» на електронну пошту.

У судовому засіданні 15.03.2021 з`явився представник відповідача, позивач участь у судовому засіданні свого представника не забезпечив, про причини не повідомив. У судовому засіданні було оголошено перерву до 12.04.2021, про що присутній представник відповідача був повідомлений особисто під розпис, а відсутній позивач шляхом надіслання ухвали про повідомлення в порядку статей 120-121 ГПК України, яку відповідач отримав 06.04.2021, про що свідчить залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 12.04.2021 з`явився представник відповідача, позивач участь у судовому засіданні свого представника не забезпечив, про причини не повідомив. У судовому засіданні було оголошено перерву до 26.04.2021, про що присутній представник відповідача був повідомлений особисто під розпис, а відсутній позивач шляхом надіслання ухвали про повідомлення в порядку статей 120-121 ГПК України, яку відповідач отримав 22.04.2021, про що свідчить залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

13.04.2021 до господарського суду від позивача надійшла заява від 06.04.2021 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 15 000,00 грн. на відшкодування витрат на професійну правову допомогу. До заяви додані копії договору 08/02/21 про надання правової допомоги від 08.02.2021 ФГ «Вікторія» з адвокатським бюро «Пшець Олександр» з Додатковою угодою №1 від 22.02.2021, Акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 01.04.2021 на суму 15000,00 грн., рахунку №1 від 01.04.2021, платіжного доручення від 02.04.2021 №1456 на сплату за договором про надання правової допомоги №08/02/21 від 08.02.2021 на суму 15 000,00 грн.

20.04.2021 електронною поштою до суду від представника позивача адвоката Пшець О.В., надійшло клопотання від 19.04.2021 про участь представника ФГ Вікторія у судовому засіданні у справі 911/477/21 призначеному на 26.04.2021 на 10:40 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 21.04.2021 клопотання представника ФГ Вікторія про участь у судовому засіданні у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судовому засіданні 26.04.2021 у приміщенні господарського суду Київської області взяв участь представник відповідача, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів взяв участь представник позивача.

Розглянувши позов ФГ «Вікторія» до ТОВ «Ерідон Тех» про стягнення 56058,59 грн., всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

22.05.2018 між ТОВ «Ерідон Тех» (продавець) та ФГ «Вікторія» (покупець) укладено Договір №22/05/18ZP купівлі-продажу сільськогосподарської техніки (далі - Договір), відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, а саме сільськогосподарську техніку Культиватор для поверхневої, передпосівної підготовки ґрунту КОМПАКТОМАТ К800РS (пункт 1.1 договору, Додаток №1 до договору).

За умовами цього Договору:

- Загальна ціна товару 911255,00 грн. (п. 2.1). Покупець оплачує 5% від загальної вартості в розмірі 45562,75 грн. в термін до 23.05.2018, 95% від загальної вартості в розмірі 865 692,25 грн. до 01.07.2018 (пункт 2.7.1);

- Продавець поставляє товар протягом 5 робочих днів з моменту повної оплати вартості (п. 3.1 договору, Додаток №1 до договору);

- Покупець переконаний, що замовлений ним товар є відповідним з точки зору технічних характеристик і вимог передбаченого використання (п. 3.3);

- У випадку необґрунтованої відмови покупця, продавець повертає платіж після двостороннього погодження, про що сторони підписують додаткову угоду до даного договору (пункт 3.4);

- Сторони зобов`язуються, що всі можливі претензії по даному договору будуть розглядатися сторонами сім робочих днів, з моменту одержання претензії поштою чи факсом (пункт 7.3);

- Договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до моменту повного його виконання (пункт 8.3);

- Будь-які зміни або доповнення до цього договору дійсні лише у випадку, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані повноважними представниками обох сторін (п. 8.6);

Також, сторонами складено та підписано додаток № 1 до вказаного Договору (Специфікація, ціна та умови поставки) та Додаток №2 (гарантія та сервісна підтримка).

Суд звертає увагу на те, що до позову подані копії договору та додатку №1, підписані з боку покупця. Разом із тим, копії договору та Додатків №1 та №2, підписані та скріплені печатками обох сторін, додані до відзиву, крім того, укладення договору купівлі-продажу сторонами не заперечується.

Укладений між сторонами договір за правовим змістом є договором поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.01.2020 у справі №916/922/19 щодо необхідності дослідження реального руху товару та відображення операцій з купівлі товару у податковому обліку продавця та покупця.

На виконання умов Договору відповідач виставив позивачу для оплати рахунок №824 від 06.06.2018 на оплату Компактомату на суму 45415,25 грн.

Позивач здійснив авансовий платіж на загальну суму 45415,25 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №482 від 06.06.2018.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відтак, отримавши кошти від покупця, відповідач був зобов`язаний зареєструвати податкову накладну відповідно до законодавства протягом п`ятнадцятиденного строку з дати зарахування коштів.

На виконання своїх зобов`язань ТОВ «Ерідон Тех» 22.06.2018 здійснив реєстрацію податкової накладної №7224 (загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням ПДВ 45415,25 грн., ПДВ 7569,21 грн., база оподаткування 37 846,04 грн., номенклатура товарів Компактомат К800РS ІІ/А), про що свідчать залучені до матеріалів справи копії вказаної податкової накладної та квитанції про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.06.2018 14:47:37 за №.

20.07.2018 позивач скерував на електронну пошту представника відповідача лист від 20.07.2018 №322, у якому повідомив про те, що у зв`язку із технічною несумісністю компактомату з наявною технікою ФГ «Вікторія» було прийняте рішення відмовитися від придбання компактомату. Вказаним листом позивач просив повернути сплачені кошти авансового платежу в розмірі 45415,25 грн. на рахунок підприємства, а договір вважати недійсним.

Доказів надання відповіді (прийняття пропозиції) на вказаний лист суду не подано.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст. 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Право покупця відмовитися від договору передбачено законом у випадках зокрема у разі:

відмови продавця передати проданий товар (ст. 665 ЦК України);

не передання продавцем у встановлений строк приналежностей товару або документів, що стосуються товару (ст. 666 ЦК України);

передання продавцем меншої кількості товару, ніж це встановлено договором (ст. 670 ЦК України);

передання продавцем товару в асортименті, що не відповідає умовам договору (ст. 672 ЦК України);

істотного порушення вимог щодо якості товару (ст. 678 ЦК України);

передання некомплектного товару (ст. 684 ЦК України);

якщо в результаті прострочення продавця виконання зобов`язання втратило інтерес для покупця (частина 2 ст. 612 ЦК України) тощо.

Суду не подано доказів наявності будь-якої з підстав, за настанням яких у позивача ФГ «Вікторія» настало право відмовитися від договору купівлі-продажу.

З огляду на зміст Додатку №1 до договору, згідно якого поставка товару мала бути здійснена після його повної оплати, станом на дату направлення відповідачу листа від 20.07.2018 №322 у суду відсутні також підстави для твердження про прострочення поставки.

Можливість за листом, направленим електронною поштою, вважати укладений договір недійсним, законом не передбачена.

Відтак, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що в даному випадку мала місце необґрунтована відмова покупця від зобов`язань за договором, порядок дій щодо якої встановлений пунктами 3.3, 3.4 Договору, якими передбачено повернення коштів після двостороннього погодження та підписання додаткової угоди, що узгоджується із приписами ст. 651 ГПК України, відповідно до якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом із тим, позивач не звертався до відповідача із пропозицією розірвання договору та не направляв проекту додаткової угоди, як то встановлено ст.ст. 641-644, 651, 654 ЦК України.

Відповідно до частин 2 та 4 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідач не направляв позивачу ані вимогу про оплату, ані відмову від договору. Відповідач звернувся не до позивача, а до його представника із пропозицією розірвати договір, уклавши відповідну додаткову угоду, лише 26.03.2021 після відкриття провадження у справі.

За змістом пункту 8.6 Договору будь-які зміни або доповнення до цього договору дійсні лише у випадку, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані повноважними представниками обох сторін.

Відтак направлення позивачем відповідачу листа від 20.07.2018 №322 не мало наслідком зміни або розірвання договору купівлі продажу.

Жодна із сторін не зверталась до суду із вимогою розірвати договір в судовому порядку або визнати його недійсним.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу може бути як реальним, так і консенсуальним, що обидві сторони вжили заходів до його часткового виконання, у суду також відсутні підстави твердити, що договір є неукладеним (таким, що не відбувся).

Відтак, договір залишився чинним та обов`язковим для виконання сторонами, однак зобов`язання обох сторін не були виконані.

Відповідач твердить, що отримав від позивача лист від 21.06.2019 №318 із пропозицією зарахувати кошти авансового платежу на оплату запасних частин.

Позивач направлення вказаного листа заперечує, твердить про його підробку, на доказ чого подає викопіювання з журналу вихідної кореспонденції, у якому за вихідним номером 318 (від 29.01.2019) значиться інший документ.

Відповідно до частини 6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Суд ухвалою від 15.03.2021 витребував від відповідача для огляду оригінал листа ФГ «Вікторія» №318 від 21.06.2019 разом із конвертом, у якому він надійшов, та попередив представника відповідача про передбачені ст. 91 ГПК України наслідки неподання оригіналу письмового доказу.

Оригінал листа поданий не був, представник відповідача повідомив, що такий був втрачений. В силу прямої вказівки частини 6 ст. 91 ГПК України суд не бере до уваги при вирішенні спору копію листа ФГ «Вікторія» №318 від 21.06.2019, витребуваний судом оригінал якого не був поданий, та існування якого інша сторона заперечує.

Разом із тим, ТОВ «Ерідон Тех» 08.07.2019 здійснив реєстрацію розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 06.06.2018 №7224 (по контрагенту 22122778), яким:

виключив із суми раніше визначених податкових зобов`язань суму ПДВ 7569,208 грн. та з обсягу постачання бази оподаткування 37846,04 грн. по номенклатурі товару Компактомат К800РS ІІ/А, натомість

включив до податкових зобов`язань суму ПДВ загалом 7569,202 грн., до бази оподаткування загалом 37846,04 грн. по номенклатурі товару Лапа (код за УКТ ЗЕД ), Стійка лапи ), Підшипник з корп. ), Ніж для рапса лев. ),

про що свідчать залучені до матеріалів справи копії вказаного розрахунку коригування та квитанції про реєстрацію розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 08.07.2019 10:14:30 за №.

Відтак відповідач вчинив дії, що свідчать про погодження ним відсутності обов`язку поставляти компактомат, а відтак і обов`язку позивача сплачувати за нього повну суму.

Доказів фактичного отримання ФГ «Вікторія» номенклатури товарів, вказаних у розрахунку коригування, суду не подано.

Позивач направив відповідачу лист від 16.08.2020 №363 у якому просив відповідача розглянути цю ситуацію та повернути ФГ «Вікторія» кошти у сумі 45415,25 грн. Вказаний лист отриманий відповідачем 21.08.2020, про що свідчить залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №924.

У вказаному листі позивач вказує, що після телефонних перемов менеджер відповідача виписав на ФГ «Вікторія» видаткову накладну на суму 45415,25 грн. №18499 від 16.10.2019, товари за якою ФГ «Вікторія» не отримувала, у державному реєстрі податкових накладних нема податкової накладної від ТОВ «Ерідон Тех» на зазначені товари. До листа від 10.08.2020 №363 були додані та відповідно направлені на адресу відповідача підтверджуючі документи, у тому числі платіжне доручення №482 від 06.06.2018, лист від 20.07.2018 №322 та ВН №18499 від 16.10.2019.

Суду подано копію видаткової накладної від 16.10.2019 №18499 на суму 45415,25 грн. на поставку підшипників з корп. ), мастила ), ножа жатки ), яка підписана лише з боку продавця ТОВ «Ерідон Тех». Доказів фактичного отримання товару за вказаною накладною суду не подано, при цьому підставою поставки зазначений інший договір №1204/19ZP від 12.04.2019, замовлення покупця №41286 від 16.10.2019. Вказана накладна жодним чином не підтверджує поставку відповідачем позивачу товару на суму передоплати 45415,25 грн. за договором №22/05/18ZP купівлі-продажу сільськогосподарської техніки від 22.05.2018.

З огляду на викладене, сторони не дійшли згоди у будь-якій формі щодо зміни зобов`язання, зокрема щодо товару, яким міг би бути поставлений на суму передоплати, відтак зобов`язання сторін за договором залишились невиконаними.

Суд бере до уваги позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17У, відповідно до якої у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Відповідно до частини 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Пунктом 7.3 Договору сторони домовились претензії розглядати протягом семи днів.

Доказів надання відповіді на лист від 10.08.2020 №363, або обгрунтованих заперечень суду не подано.

Відтак, отримавши 21.08.2020 лист позивача від 10.08.2020 №363, відповідач мав повернути кошти протягом 7 днів, а саме до 28.08.2020, а з 29.08.2020 настало прострочення.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 45415,25 грн. є обґрунтованою та належить до задоволення.

Позивач також нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних з 28.07.2018 по 10.02.2021 в сумі 3 467,73 грн. та інфляційні втрати за серпень 2018 грудень 2020 в сумі 7 175,61 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема за товар який має бути поставлений. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

При цьому, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї правової норми поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли у покупця має виникає законне право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України.

Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичною не поставкою товару у відповідача (постачальника) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) є грошовим зобов`язанням.

У відповідача виникло перед позивачем грошове зобов`язання з повернення грошових коштів у розмірі 45415,25 грн., а тому на нього можуть нараховуватися 3% річних та інфляційні втрати на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

Суд здійснив власний розрахунок 3% річних, вірно визначивши початок прострочення з 29.08.2020 за заявлений період по 10.02.2021 та встановив, що з відповідача на користь позивача належать до стягнення 3% річних в сумі 618,36 грн.

Суд звертає увагу сторін на те, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат за вересень грудень 2020, та встановив, що з відповідача на користь позивача належать до стягнення інфляційні втрати в сумі 1703,07 грн.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов ФГ «Вікторія» частково, ухвалює рішення про стягнення з ТОВ «Ерідон Тех» 45 415,25 грн. основного боргу, 618,36 грн. 3% річних та 1703,07 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у мінімальному законом встановленому розмірі 2270,00 грн.

Позивач просить суд включити до судових витрат та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 15 000,00 грн. Щодо вказаних вимог суд встановив таке.

Відповідно до укладеного 08.02.2021 між позивачем (клієнт) та адвокатським бюро «Пшець Олександр» (Бюро) договору №08/02/21 про надання правової допомоги бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень; складання процесуальних документів, представництва і захисту інтересів клієнта у будь-яких органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях з будь-яких питань.

Розмір гонорару визначається сторонами окремою додатковою угодою. Надання правової допомоги оформлюється двосторонніми Актами прийому-передачі виконаних робіт (розділ 3 договору).

Додаткова угода №1 від 22.02.2021 визначає розмір гонорару бюро за надання правової допомоги по справі №911/477/21 за позовом ФГ «Вікторія» до ТОВ «Ерідон Тех» про стягнення 56058,58 грн. у сумі 15 000,00 грн.

01.04.2021 сторони підписали Акт №1 приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого представник Бюро та представник Клієнта склали акт про те, що надані бюро послуги по наданню правової допомоги відповідають умовам договору. Клієнт зобов`язується сплатити суму гонорару 15000,00 грн. протягом трьох днів з моменту складання даного акту.

01.04.2021 Бюро сформувало та виставило клієнту рахунок №1 на оплату 15000,00 грн. на підставі Акту прийому-передачі виконаних робіт №1 від 01.04.2021.

Платіжним дорученням від 02.04.2021 №1456 ФГ «Вікторія» сплатило Адвокатському бюро 15 000,00 грн.

За змістом статті 123 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Здійснивши аналіз заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд бере до уваги також статтю 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з якою гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Представник відповідача у поясненнях у судовому засіданні твердить про неспівмірність витрат на послуги адвоката складності справи, ціні позову та часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.

З огляду на викладене, оцінюючи обсяг наданих адвокатом послуг та їх вартість, з урахуванням законодавчих критеріїв визначення, суд погоджується з доводами позивача про неприйнятність заявленої до стягнення суми з огляду на таке.

За своєю категорією, враховуючи позицію позивача у справі, ця справа не є складною для адвоката, який за своїм правовим статусом має достатню правову кваліфікацію. Адвокат позивача не з`являвся до судових засідань, за виключенням останнього судового засідання, у якому адвокат брав участь в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. Досудове врегулювання спору здійснювалось самостійно клієнтом до укладення договору з адвокатським бюро. Підготовка до розгляду даної справи не вимагала значного обсягу часу та зусиль. Відзив на позов та письмові заперечення відповідача не містять складного правового аналізу доказів та обставин у справі. Суду не подано детального опису робіт, виконаних адвокатом саме у зв`язку із цією справою, а в Акті лише вказано, що надані послуги відповідають договору, який є фактично рамковою угодою, а не укладений у зав`язку із розглядом конкретної справи. Вартість послуг адвоката відповідно до Додаткової угоди №1 неспівмірна із ціною позову.

Отже, беручи до уваги, що надання правової допомоги - це професійний обов`язок адвоката, який знає закон та судову практику, суд доходить висновку про неспівмірність та нерозумність визначеної адвокатом до стягнення суми витрат та погоджується з доводами відповідача про наявність підстав для їх зменшення.

За таких обставин суд покладає на відповідача відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі, співмірному до складності справи та часу, витраченому адвокатом на надання правової допомоги у цій справі в сумі 4773,67 грн. (10% від суми задоволених вимог).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фермерського господарства «Вікторія» задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ерідон Тех» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Кришталева, буд.5, ідентифікаційний код 33870417)

на користь Фермерського господарства «Вікторія» (71302, Запорізька область, Кам`янка-Дніпровський район, м. Кам`янка-Дніпровська, вул. Центральна, буд. 238, код 22122778)

45415,25 грн. (сорок п`ять тисяч чотириста п`ятнадцять гривень двадцять п`ять копійок) основного боргу,

618,36 грн. (шістсот вісімнадцять гривень тридцять шість копійок) процентів річних,

1703,07 грн. (одну тисячу сімсот три гривні сім копійок) інфляційних втрат;

2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) судового збору.

4773,67 грн. (чотири тисячі сімсот сімдесят три гривні шістдесят сім копійок) витрат на правову допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту рішення 07.05.2021.

Суддя О.В. Конюх