РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.04.2021Справа №910/2883/21

За позовом Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фьюджи Декор"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -
Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"
про стягнення 92 903,21 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Мартиненко О.В.
від відповідача:не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2021 року Акціонерне товариство "Банк Інвестицій та Заощаджень" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фьюджи Декор" про стягнення 92 903,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство "Банк Інвестицій та Заощаджень" вказує, що на виконання своїх зобов`язань за Договором про надання банківської гарантії №286/20ТГ від 09.01.2020 та на вимогу бенефіціара - Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" ним було сплачено кошти по гарантії у сумі 77 641,00 грн. Натомість Товариство з обмеженою відповідальністю "Фьюджи Декор" своїх зобов`язань, як принципалом за вказаним договором, з відшкодування суми гарантії належним чином не виконано, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 77 141,00 грн.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 9 238,15 грн. та 3% річних у розмірі 2 049,88 грн., нараховані за період з 18.03.2020 по 04.02.2021, а також інфляційні втрати у розмірі 4 474,18 грн., нараховані за період з 18.03.2020 по 31.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 відкрито провадження у справі №910/2883/21; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; залучено до участі у справі Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; визначено учасникам справи строки для надання заяв по суті спору; судове засідання призначено на 18.03.2021.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 відкладено судове засідання на 06.04.2021.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 відкладено судове засідання на 22.04.2021.

В судове засідання 22.04.2021 представник позивача з`явився, надав усні пояснення по суті спору, за змістом яких позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та третя особа явку своїх представників в судове засідання 22.04.2021 не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наступним.

Ухвала суду про повідомлення дати, часу та місця судового засідання від 06.04.2021, направлялись Товариству з обмеженою відповідальністю "Фьюджи Декор" та Державному підприємству "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, що підтверджується відтисками печатки про відправлення на зворотному боці відповідної ухвали, на адресу їх місцезнаходження, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та були отримані відповідачем та третьої особою 13.04.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №231 та №240 відповідно.

З огляду на те, що відповідач та третя особа були належним чином повідомлені про розгляд справи, проте Товариством з обмеженою відповідальністю "Фьюджи Декор" та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" не повідомлено суд про причини неявки (представника), суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 202 вказаного Кодексу, прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників відповідача та третьої особи.

В судовому засіданні 22.04.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2020 між Публічним акціонерним товариством "Банк Інвестицій та Заощаджень" (гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фьюджи Декор" (принципал) укладено Договір про надання банківської гарантії №286/20-ТГ (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого сторони визначили, що гарант надає за заявою принципала банківську гарантію забезпечення тендерної пропозиції, а саме пропозиції на участь у процедурі закупівлі "Сплави, код 1462 (Листи, крупи, шестигранники)", згідно Тендерної документації, затвердженої Головою тендерного комітету - головний бухгалтер О.В. Мартиненко Протокол №85 "Е" від 11.12.2019, на користь: Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" з метою участі принципала у процедурі закупівлі.

Гарантія видається гарантом у вигляді Банківської гарантії забезпечення тендерної пропозиції №286/20-ТГ на суму 77 641,00 грн., яка є невід`ємною частиною цього Договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі.

Гарантія видається Гарантом у формі електронного документа з електронним цифровим підписом, створеного відповідно до вимог чинного законодавства України.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що строк дії Гарантії: до 25 травня 2020 року включно.

Згідно з підпунктом а) п. 3.1.1 Договору гарант має право вимагати від принципала відшкодування всіх витрат (включаючи, але не обмежуючись наступними) сум, фактично сплачених гарантом бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених Гарантією.

Відповідно до з підпунктом а) п. 3.4.1 Договору протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати гарантом грошових коштів по Гарантії на вимогу бенефіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від гаранта відповідної вимоги, відшкодувати гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступним) сум, фактично сплачених гарантом бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених Гарантією.

Пунктом 4.2 Договору сторони встановили, що в разі порушення принципалом строків відшкодування гаранту витрат по гарантії, передбачених п. 3.4.1 даного Договору, принципал сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Сторони встановили, що Договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до дати проведення повного взаєморозрахунку між сторонами за умови відсутності будь-яких вимог до Гаранта з боку бенефіциара після закінчення строку дії гарантії (п. 6.1 Договору).

На підставі Договору позивач видав банківську гарантію забезпечення тендерної пропозиції №286/20-ТГ від 10.01.2020 (надалі - Гарантія) на користь Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" з метою забезпечення тендерної пропозиції, наданої відповідачем, щодо участі у оголошених бенефіціаром відкритих торгах, згідно оголошення №UA-2019-12-16-001073-b, оприлюдненого на офіційному сайті http://prozzoro.gov.ua (посилання на тендер на тендер на офіційному сайті - http://prozzoro.gov.ua/tender/UA-2019-12-16/001073-b), на закупівлю товару "Сплави, код 1462 (Листи, крупи, шестигранники)", згідно тендерної документації відкриті торги на закупівлю товару Сплави, код 1462 (Листи, крупи, шестигранники), затвердженої Головою тендерного комітету - головний бухгалтер О.В. Мартиненко Протокол №85 "Е" від 11.12.2019, приймає на себе зобов`язання у наданні банківської гарантії на загальну суму 77 641,00 грн.

Відповідно до Гарантії гарант зобов`язується протягом п`яти банківських днів сплатити бенефіціару гарантійну суму, за його першою письмовою вимогою з поясненням у чому полягає порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого цією Гарантією, за умови одночасного письмового підтвердження бенефіцеаром, що принципал відмовляється виконувати свої зобов`язання, які передбачаються його тендерною пропозицією, а саме:

- відкликання тендерної пропозиції учасником після закінчення строку її подання, але до того, як сплив строк, протягом якого тендерні пропозиції вважаються чинними;

- не підписання учасником, який став переможцем процедури торгів, договору про закупівлю;

- ненадання переможцем у строк, визначений в абзаці другому частини третьої статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі", документів, що підтверджують відсутність прав, передбачених статтею 17 Закону України "Про публічні закупівлі".

За умовами Гарантії, письмова вимога бенефіціара про сплату повинна бути підписана уповноваженою особою та надіслана Гаранту рекомендованим листом через банк бенефіціара, який засвідчить, що наявні підписи на даній вимозі є дійсними, мають юридичну силу та законне відношення до бенефіціара.

Ця Гарантія набуває чинності з моменту підписання її гарантом і діє до 25.05.2020.

24.02.2020 бенефіціар звернувся до гаранта із вимогою №18/1514 про сплату бенефіціару на відповідний рахунок суми забезпечення тендерної пропозиції в розмірі 74 641,00 грн. у зв`язку з тим, що відповідач не надав у строк, визначений в абзаці другому частини третьої статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі", документи, що підтверджують відсутність підстав, передбачених статтею 17 вказаного Закону.

06.03.2020, керуючись п. 3.4.1 Договору, позивач звернувся до відповідача із повідомленням-вимогою вих. №03-9/02/1538, у якій вимагав від відповідача відшкодувати кошти сплачені бенефіцеару за гарантією в сумі 77 641,00 грн.

18.03.2020 на виконання умов Гарантії та Договору позивачем на користь бенефіціара здійснено платіж на суму 77 641,00 грн.

26.11.2020 позивач звернувся до відповідача із вимогою вих. №05-1/04/9750, у якій вимагав відшкодувати фактично сплачені за Гарантією суми у розмірі 77 141,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про невиконання відповідачем в повному розмірі своїх зобов`язань з відшкодування гарантійної суми згідно Договору про надання банківської гарантії №286/20-ТГ від 09.01.2020, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 77 141,00 грн.

Крім того, позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 9 238,15 грн. та 3% річних у розмірі 2 049,88 грн., нарахованих за період з 18.03.2020 по 04.02.2021, а також інфляційних втрат у розмірі 4 474,18 грн., нарахованих за період з 18.03.2020 по 31.01.2021.

Укладений сторонами Договір є договором банківської гарантії, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 49 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 560, 569 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником (ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Гарантії та Договору позивачем на користь бенефіціара - Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв`язку з надходженням вимоги від останнього, здійснено платіж на суму 77 641,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №264471 від 18.03.2020 на суму 77 641,00 грн.

Таким чином, платіжним дорученням №264471 від 18.03.2020 на суму 77 641,00 грн. підтверджується виконання позивачем взятих на себе обов`язків згідно умов Договору та Гарантії, у зв`язку з чим позивач має право на зворотну вимогу до відповідача в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові.

З наданої позивачем банківської виписки по особовим рахункам з 18.03.2020 по 04.02.2021 вбачається, що відповідачем 02.04.2020 частково відшкодовано кошти сплачені бенефіцеару за Гарантією в сумі 500,00 грн.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до з підпунктом а) п. 3.4.1 Договору принципал зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати гарантом грошових коштів по Гарантії на вимогу бенефіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від гаранта відповідної вимоги, відшкодувати гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступним) сум, фактично сплачених гарантом бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених Гарантією.

Судом враховано, що позивач 06.03.2020 звернувся до відповідача із повідомленням-вимогою вих. №03-9/02/1538, у якій вимагав від відповідача відшкодувати кошти сплачені бенефіцеару за гарантією в сумі 77 641,00 грн., однак фактична сплата коштів бенефіцеару була 18.03.2020, тобто після направлення повідомлення-вимоги.

В свою чергу, підпунктом а) п. 3.4.1 Договору передбачено обов`язок відповідача відшкодувати кошти сплачені бенефіцеару протягом 2 (двох) банківських днів саме з моменту сплати гарантом коштів по Гарантії.

Відтак, правові підстави для відшкодування відповідачем коштів за повідомленням-вимогою вих. №03-9/02/1538 від 06.03.2020 відсутні.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи 30.11.2020 Публічним акціонерним товариством "Банк Інвестицій та Заощаджень" було направлено відповідачу вимогу вих. №05-1/04/9750 від 26.11.2020, в якій позивач вимагав відшкодувати фактично сплачені за Гарантією суми у розмірі 77 141,00 грн.

Направлення вказаної вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Фьюджи Декор" підтверджується описом вкладення у цінний лист від 30.11.2020 та накладною №910 від 30.11.2020.

Відповідно до інформації з пошукової системи Акціонерного товариства "Укрпошта", поштове відправлення №910 прибуло до поштового відділення 01.12.2020.

Отже, враховуючи нормативні строки пересилання простої місцевої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку, обізнаність відповідача з квітня 2020 року про наявність у нього обов`язку відшкодувати кошти за Гарантією, що підтверджується частковою сплатою коштів, з урахуванням положень підпункту а) п. 3.4.1 Договору, відповідач повинен був відшкодувати кошти сплачені бенефіцеару за Гарантією в сумі 77 141,00 грн. у строк до 02.12.2020.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовано тверджень позивача щодо наявності у нього заборгованості перед Акціонерним товариством "Банк Інвестицій та Заощаджень" у розмірі 77 141,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень" з відшкодування коштів сплачених бенефіцеару за гарантією в сумі 77 141,00 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовна вимога Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фьюджи Декор" про стягнення 77 141,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 9 238,15 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.2 Договору сторони встановили, що в разі порушення принципалом строків відшкодування гаранту витрат по гарантії, передбачених п. 3.4.1 даного Договору, принципал сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З пункту 5.2 Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір (подвійна облікова ставка НБУ), порядок нарахування пені (за кожен день прострочення), проте не визначено строк такого нарахування, а відтак в силу приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України період нарахування штрафних санкцій обмежено піврічним терміном.

Як вбачається з викладеного позивачем в позові розрахунку нарахування пені останнім здійснюється нарахування з 18.03.2020 по 04.02.2021 на загальну суму боргу у розмірі 77 141,00 грн.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, виходячи зі змісту зазначеної норми, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Судом встановлено, що останнім днем виконання грошового зобов`язання відповідачем з відшкодування коштів за гарантією є 02.12.2020, а тому правомірним є нарахування пені з 03.12.2020 по 04.02.2021.

Суд, здійснивши перерахунок пені (з урахуванням визначеної судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив), дійшов висновку, що обґрунтованим розміром пені, яка підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фьюджи Декор", є сума 1 619,67 грн.

В іншій частині заявлена до стягнення пеня у розмірі 7 618,48 грн. обрахована невірно, оскільки позивачем неправильно визначено дату з якої відповідач є таким, що прострочив, а відтак задоволенню не підлягає.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2 049,88 грн., нарахованих за період з 18.03.2020 по 04.02.2021, та про стягнення інфляційних втрат у розмірі 4 474,18 грн., нарахованих за період з 18.03.2020 по 31.01.2021.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з викладених позивачем в позові розрахунків останнім здійснюється нарахування 3% річних за період з 18.03.2020 по 04.02.2021 та інфляційних втрат за період з 18.03.2020 по 31.01.2021 на загальну суму боргу у розмірі 77 141,00 грн.

З аналогічних обставин правомірним є нарахування 3% річних та інфляційних втрат з 03.12.2020.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат (з урахуванням визначеної судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив), дійшов висновку, що правомірним є стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 405,28 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2 494,60 грн.

В іншій частині заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 1 644,60 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 979,58 грн. обраховані невірно, оскільки позивачем неправильно визначено дату з якої відповідач є таким, що прострочив, а відтак задоволенню не підлягають.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фьюджи Декор" основного боргу у розмірі 77 141,00 грн., пені у розмірі 1 619,67 грн., інфляційних втрат у розмірі 2 494,60 грн. та 3% річних у розмірі 405,28 грн.

В іншій частині в задоволенні позову необхідно відмовити з викладених підстав.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 124, 126, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фьюджи Декор" (02094, м. Київ, бульвар Верховної Ради, буд. 34; ідентифікаційний код 40733482) на користь Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень" (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 83-Д; ідентифікаційний код 33695095) заборгованість у розмірі 77 141 (сімдесят сім тисяч сто сорок одна) грн. 00 коп., пеню у розмірі 1 619 (одна тисяча шістсот дев`ятнадцять) грн. 67 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 494 (дві тисячі чотириста дев`яносто чотири) грн. 60 коп., 3% річних у розмірі 405 (чотириста п`ять) грн. 28 коп. та судовий збір у розмірі 1 224 (одна тисяча двісті двадцять чотири) грн. 91 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 06.05.2021.

Суддя Р.В. Бойко