ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3418/20

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Абрамова В.Д.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Логістики"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Печерс"

про стягнення заборгованості у сумі 112 696,05 грн.,

за участю представника:

позивача: Малиновської В.А. адвоката (ордер, серії КВ №804753, від 20.01.2021 року);

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2020 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Логістики" (далі позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "Маунт Інвестментс" (далі відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 112 696,05 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на порушення відповідачем умов договору поставки №49 від 23.04.2018 року, згідно з якими позивач зобов`язувався передати відповідачу товар, а відповідач зобов`язувався його прийняти і оплатити.

Відповідач товар, переданий позивачем, оплатив частково.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 88 104,06 грн. основного боргу, 15 570,60 грн. пені, 4 623,20 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 4 398,19 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року відкрито провадження в справі та постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, яке було призначено на 23 грудня 2020 року.

23 грудня 2020 року представники сторін у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 23.12.2020 року оголошено перерву до 20 січня 2021 року.

20 січня 2021 року в засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Маунт Інвестментс" змінило найменування на товариство з обмеженою відповідальністю "Печерс", а також місцезнаходження, у зв`язку з чим, суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17 лютого 2021 року.

17 лютого 2021 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подала клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке підлягало задоволенню судом.

У засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 17.02.2021 року підготовче засідання відкладено на 03 березня 2021 року.

03 березня 2021 року представник позивача в засіданні заявлені вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 07 квітня 2021 року.

Згідно з ч. 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Судом встановлено, що ухвала суду від 20.01.2021 року, направлена відповідачу на нову адресу, була повернута поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми ф-20 від 04.03.2021 року із зазначенням: «за закінченням терміну зберігання».

У зв`язку з цим, 15 березня 2021 року судом на сайті Судової влади України розміщено оголошення про виклик відповідача у справі №911/3418/20 в засідання, яке відбудеться 07 квітня 2021 року.

07 квітня 2021 року представники позивача та відповідача в засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 28 квітня 2021 року.

08 квітня 2021 року судом на сайті Судової влади України розміщено оголошення про виклик відповідача у справі №911/3418/20 в судове засідання, яке відбудеться 28 квітня 2021 року.

28 квітня 2021 року в судовому засіданні представник позивача просила суд стягнути з відповідача 88 140,06 грн. основного боргу, 15 570,60 грн. пені, 4 623,20 грн. трьох процентів річних та 4 398,19 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Київської області суду від 20.01.2021 року відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву, докази, що підтверджують заперечення проти позову, а також попереджено про те, що суд може вирішити справу за наявними в ній матеріалами, у разі ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подано, суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків:

23 квітня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Логістики" (далі позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" був укладений договір поставки №49 (далі договір).

Згідно з п. 1.1. договору, позивач зобов`язується в поряду та на умовах цього договору передати у власність товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод", а товариство з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" зобов`язується прийняти у власність та оплатити техніку (далі обладнання) на умовах даного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського кодексу України, матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ч. 1 ст. 266 Господарського кодексу України, предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 Господарського кодексу України, загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 267 Господарського кодексу України встановлено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з п. 2.1 договору, позивач зобов`язаний поставити обладнання товариству з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" протягом строку, вказаного у додатках, підписаних сторонами в рамках дії даного договору, з моменту здійснення товариством з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" авансового платежу за обладнання.

Відповідно до п. 2.5 договору, факт поставки підтверджується підписанням товариством з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" акту прийому передачі обладнання та видаткової накладної (ТН). Позивач разом з представником товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" в момент передачі йому обладнання, зобов`язаний перевірити показання спідометра (лічильника) обладнання, з обов`язковим відображенням такого показника в акті прийому передачі. В акті прийому передачі обов`язково вказується серійний номер обладнання (або інша індивідуальна ознака), комплектність устаткування.

Пунктом 2.5 договору встановлено, що право власності переходить до товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" після 100% оплати обладнання. Всі ризики переходять до покупця в момент отримання обладнання за дорученням, підписання акту прийому передачі обладнання та видаткової накладної.

Згідно з п. 3.8. додатку №1 до договору, датою поставки вважається дата підписання сторонами відповідних видаткових накладних, а також видачі товариством з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" довіреності позивачу.

Відповідно до п. 3.9 додатку №1 до договору, товариство з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" надає позивачу приміщення та/або місця для встановлення товару за три дні до узгодженої сторонами дати монтажу товару. Місця встановлення товару повинні відповідати вимогам, викладеним у додатку №2, який є невід`ємною частиною цього договору. Факт надання (ненадання) місця для встановлення товару оформляється актом приймання (неприймання), підписаним обома сторонами і який є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 3.11 додатку №1 до договору встановлено, що монтаж і встановлення позивач зобов`язується здійснити протягом 25 (двадцяти п`яти) робочих днів з моменту надання товариством з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" приміщення згідно з п. 3.9 та виготовлення товариством з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" закладних елементів.

Відповідно до п. 3.12 додатку №1 до договору, товариство з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" зобов`язаний підписати акти виконаних робіт на змонтоване обладнання не пізніше 2 (двох) робочих днів з моменту їх надання позивачем або надати позивачу мотивовану відмову. У випадку непідписання товариством з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" актів виконаних робіт і ненадання мотивованої відмови від їх підписання протягом 2 (двох) робочих днів роботи вважаються виконаними позивачем та прийняті товариством з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод".

Згідно з ч. 1 ст. 189 Господарського кодексу України, ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України, ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що загальна сума договору складає вартість всього поставленого обладнання, згідно всіх специфікацій підписаних сторонами в рамках дії даного договору.

Згідно з п. 3.3 договору, оплата обладнання здійснюється товариством з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" на підставі рахунку, виставленого позивачем, згідно всіх специфікацій підписаних сторонами в рамках дії даного договору.

Відповідно до п. 2.1 додатку №1 до договору, загальна вартість обладнання складає 336 060,00 грн. (триста тридцять шість тисяч шістдесят грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ 56 010,00 грн. (п`ятдесят шість тисяч десять грн. 00 коп.).

Згідно з п. 2.3 додатку №1 до договору, оплата обладнання здійснюється товариством з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" на підставі рахунку, виставленого позивачем, в наступному порядку:

- товариство з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" здійснює передплату, в розмірі 70% від загальної суми додатку №1 до договору №49, вказаної у пункті 2.1 додатку №1, яка становить 235 242,00 (двісті тридцять п`ять тисяч двісті сорок дві грн. 00 коп.) з ПДВ, у термін 20 (двадцяти) банківських днів, з моменту підписання даного договору (п. 2.3.1 додатку №1 до договору);

- товариство з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" здійснює передплату, в розмірі 20% від загальної суми додатку №1 до договору №49, вказаної у пункті 2.1 додатку №1, яка становить 67 212,00 (шістдесят сім тисяч двісті двадцять грн. 00 коп.) з ПДВ, у термін 20 (двадцяти) банківських днів, з моменту поставки обладнання товариству з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод", який визначається у видатковій накладній, підписаної сторонами, і довіреністю на отримання обладнання (п. 2.3.2 додатку №1 до договору);

- остаточний розрахунок, в розмірі 10% від загальної суми додатку №1 до договору №49, вказаної у пункті 2.1 додатку №1, яка становить 33 606,00 грн. (тридцять три тисячі шістсот шість грн. 00 коп.), товариство з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" здійснює протягом 20 (двадцяти) банківських днів, за фактом монтажу обладнання в приміщеннях товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод", визначеного актом виконаних робіт, підписаним обома сторонами. Датою оплати обладнання вважати дату зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідно до п. 9.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

13 травня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібозавод" (далі первісний покупець), товариством з обмеженою відповідальністю "Маунт Інвестментс" (далі новий покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Логістики" (далі позивач) був укладений договір про заміну сторони договору поставки №49 від 23.04.2018 р. (далі договір про заміну сторони).

Згідно з п. 1 договору про заміну сторони, сторони дійшли згоди замінити одну із сторін договору поставки №49 від 23.04.2018 р., укладеного між ТОВ "Перший столичний хлібозавод" та ТОВ "Світ Логістики", а саме передати новому покупцю усі без виключення права та обов`язки первісного покупця за договором поставки №49 від 23.04.2018 р.

Відповідно до п. 2. договору про заміну сторони, з моменту підписання сторонами цього договору, новий покупець приймає та набуває статусу сторони договору поставки №49 від 23.04.2018 р. і є повним правонаступником первісного покупця відносно його прав та обов`язків, які виникли у первісного покупця за договором поставки №49 від 23.04.2018 р.

Пунктом 4 договору про заміну сторони встановлено, що станом на дату підписання даного договору сторони погодили, що сума заборгованості первісного покупця перед позивачем за договором поставки №49 від 23.04.2018 р. за поставлене обладнання становить 88 140,06 (вісімдесят вісім тисяч сто сорок грн. 06 коп.) гривень.

Згідно з п. 5 договору про заміну сторони, даний договір вступає в дію з моменту підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками (за наявності) та діє до закінчення терміну дії договору поставки №49 від 23.04.2018 р.

Відповідно до п. 6 договору про заміну сторони, даний договір є невід`ємною частиною договору поставки №49 від 23.04.2018 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на виконання умов договору, були надані відповідачу рахунки на оплату №769 від 08 травня 2018 року, на суму 336 060,00 грн. та №1966 від 16 листопада 2018 року, на суму 34 571,94 грн.

Так, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 340 954,00 грн., про що сторонами підписані видаткові накладні №1650 від 13 листопада 2018 року, на суму 323 382,06 грн., та №1887 від 21 грудня 2018 року, на суму 17 571,94 грн., а також надано послуги монтажу та встановлення обладнання на суму 17 000,00 грн., про що сторонами підписано акт надання послуг №1888 від 21 грудня 2018 року. Копії вищевказаних документів долучені до матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач товар, поставлений позивачем на умовах передплати, оплатив частково, а саме в сумі 269 813,94 грн., що підтверджується довідками банку від 09.02.2021 року, а також банківськими виписками по особовому по рахунку позивача, копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача лист - вимогу №03/02 від 06 лютого 2020 року про погашення заборгованості за договором поставки.

Відповідач направив на адресу позивача відповідь на вищевказаний лист - вимогу, в якій зобов`язувався оплатити заборгованість до 31 травня 2020 року.

Проте, станом на 27 жовтня 2020 року, відповідач заборгованість перед позивачем не оплатив.

Позивач, вважаючи, що його права порушені, звернувся до Господарського суду Київської області, просив стягнути з відповідача 88 104,06 грн. основного боргу, 15 570,60 грн. пені, 4 623,20 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 4 398,19 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

28 квітня 2021 року в судовому засіданні представник позивача просила суд стягнути з відповідача 88 140,06 грн. основного боргу, 15 570,60 грн. пені, 4 623,20 грн. трьох процентів річних та 4 398,19 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Документів, що підтверджували б наявність у відповідача претензій до позивача щодо предмету, якості або кількості переданого позивачем товару, а також документів, що підтверджували б оплату боргу перед позивачем, представник відповідача суду не надав.

Так, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 88 140,06 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім стягнення основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 15 570,60 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, пеня це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання у відсотках від суми визначеною обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання умов договору, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п. 5.3 договору, у випадку несвоєчасної оплати обладнання відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, розмір пені за видатковою накладною №1650 від 13 листопада 2018 року, враховуючи період заборгованості з:

14.11.2018 року до 15.11.2018 року, суму боргу в розмірі 323 382,06 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 18,0%, складає 637,90 грн.;

16.11.2018 року до 25.04.2019 року, суму боргу в розмірі 53 568,12 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 18,0%, складає 8 506,32 грн.;

26.04.2019 року до 15.05.2019 року, суму боргу в розмірі 53 568,12 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 17,5%, складає 1 027,33 грн.;

за видатковою накладною №1887 від 21 грудня 2018 року, враховуючи період заборгованості з:

22.12.2018 року до 25.04.2019 року, суму боргу в розмірі 17 571,94 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 18,0%, складає 2 166,40 грн.;

26.04.2019 року до 21.06.2019 року, суму боргу в розмірі 17 571,94 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 17,5%, складає 960,44 грн.;

за актом надання послуг №1888 від 21 грудня 2018 року, враховуючи період заборгованості з:

22.12.2018 року до 25.04.2019 року, суму боргу в розмірі 17 000,00 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 18,0%, складає 2 095,89 грн.;

26.04.2019 року до 21.06.2019 року, суму боргу в розмірі 17 000,00 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 17,5%, складає 929,18 грн.,

а разом 16 323,46 грн. (за розрахунком суду).

Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Оскільки позивачем пеня визначена в розмірі 15 570,60 грн., то стягненню підлягає саме ця сума.

Крім стягнення пені, позивач просив суд стягнути з відповідача три проценти річних у розмірі 4 623,20 грн. та суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 4 398,19 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, сплата трьох процентів річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Три проценти річних за видатковою накладною №1650 від 13 листопада 2018 року, враховуючи період заборгованості з:

14.11.2018 року до 15.11.2018 року, складає 2 дні, тому три проценти річних від суми 323 382,06 грн. становлять 53,16 грн.;

16.11.2018 року до 27.10.2020 року, складає 712 днів, тому три проценти річних від суми 53 568,12 грн. становлять 3 131,21 грн.;

за видатковою накладною №1887 від 21 грудня 2018 року, враховуючи період заборгованості з:

22.12.2018 року до 27.10.2020 року, складає 676 днів, тому три проценти річних від суми 17 571,94 грн. становлять 975,14 грн.;

за актом надання послуг №1888 від 21 грудня 2018 року, враховуючи період заборгованості з:

22.12.2018 року до 27.10.2020 року, складає 676 днів, тому три проценти річних від суми 17 000,00 грн. становлять 943,40 грн.,

а разом 5 102,91 грн. (за розрахунком суду).

Оскільки позивачем три проценти річних визначені в розмірі 4 623,20 грн., то стягненню підлягає саме ця сума.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж повинен бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому повинен бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо оплату заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без враховування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням цього місяця.

Так, сума, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, за видатковою накладною №1650 від 13 листопада 2018 року, за період з листопада 2018 року до вересня 2020 року, у листопаді 2018 року 101,4% (УК №235 від 12.12.2018 року); грудні 100,8% (УК №6 від 11.01.2019 року); у січні 2019 року 101,0% (УК №28 від 12.02.2019 року); лютому 100,5% (УК №49 від 12.03.2019 року); березні 100,9% (УК №70 від 11.04.2019 року); квітні 101,0% (УК №87 від 11.05.2019 року); травні 100,7% (УК №109 від 12.06.2019 року); червні 99,5% (УК №131 від 12.07.2019 року); липні 99,4% (УК №153 від 13.08.2019 року); серпні 99,7% (УК №173 від 11.09.2019 року); вересні 100,7% (УК 195 від 11.10.2019 року); жовтні 100,7% (УК №216 від 12.11.2019 року); листопаді 100,1% (УК №238 від 11.12.2019 року); грудні 99,8% (УК №5 від 11.01.2020 року); у січні 2020 року 100,2% (УК №27 від 12.02.2020 року), лютому 99,7% (УК №47 від 12.03.2020 року); березні 100,8% (УК №70 від 11.04.2020 року); квітні 100,8% (УК №88 від 13.05.2020 року); травні 100,3% (УК №109 от 11.06.2020 року); червні 100,2% (УК №134 від 16.07.2020 року); липні 99,4% (УК №154 від 12.08.2020 року); серпні 99,8% (УК №176 від 11.09.2020 року); вересні 100,5% (УК №199 від 13.10.2020 року) від суми 53 568,12 грн., складає 3 574,50 грн.;

за видатковою накладною №1887 від 21 грудня 2018 року, за період з грудня 2018 року до вересня 2020 року, у грудні 2018 року 100,8% (УК №6 від 11.01.2019 року); у січні 2019 року 101,0% (УК №28 від 12.02.2019 року); лютому 100,5% (УК №49 від 12.03.2019 року); березні 100,9% (УК №70 від 11.04.2019 року); квітні 101,0% (УК №87 від 11.05.2019 року); травні 100,7% (УК №109 від 12.06.2019 року); червні 99,5% (УК №131 від 12.07.2019 року); липні 99,4% (УК №153 від 13.08.2019 року); серпні 99,7% (УК №173 від 11.09.2019 року); вересні 100,7% (УК 195 від 11.10.2019 року); жовтні 100,7% (УК №216 від 12.11.2019 року); листопаді 100,1% (УК №238 від 11.12.2019 року); грудні 99,8% (УК №5 від 11.01.2020 року); у січні 2020 року 100,2% (УК №27 від 12.02.2020 року), лютому 99,7% (УК №47 від 12.03.2020 року); березні 100,8% (УК №70 від 11.04.2020 року); квітні 100,8% (УК №88 від 13.05.2020 року); травні 100,3% (УК №109 от 11.06.2020 року); червні 100,2% (УК №134 від 16.07.2020 року); липні 99,4% (УК №154 від 12.08.2020 року); серпні 99,8% (УК №176 від 11.09.2020 року); вересні 100,5% (УК №199 від 13.10.2020 року) від суми 17 571,94 грн., складає 1 023,78 грн.;

за актом надання послуг №1888 від 21 грудня 2018 року, за період з грудня 2018 року до вересня 2020 року, у грудні 2018 року 100,8% (УК №6 від 11.01.2019 року); у січні 2019 року 101,0% (УК №28 від 12.02.2019 року); лютому 100,5% (УК №49 від 12.03.2019 року); березні 100,9% (УК №70 від 11.04.2019 року); квітні 101,0% (УК №87 від 11.05.2019 року); травні 100,7% (УК №109 від 12.06.2019 року); червні 99,5% (УК №131 від 12.07.2019 року); липні 99,4% (УК №153 від 13.08.2019 року); серпні 99,7% (УК №173 від 11.09.2019 року); вересні 100,7% (УК 195 від 11.10.2019 року); жовтні 100,7% (УК №216 від 12.11.2019 року); листопаді 100,1% (УК №238 від 11.12.2019 року); грудні 99,8% (УК №5 від 11.01.2020 року); у січні 2020 року 100,2% (УК №27 від 12.02.2020 року), лютому 99,7% (УК №47 від 12.03.2020 року); березні 100,8% (УК №70 від 11.04.2020 року); квітні 100,8% (УК №88 від 13.05.2020 року); травні 100,3% (УК №109 от 11.06.2020 року); червні 100,2% (УК №134 від 16.07.2020 року); липні 99,4% (УК №154 від 12.08.2020 року); серпні 99,8% (УК №176 від 11.09.2020 року); вересні 100,5% (УК №199 від 13.10.2020 року) від суми 17 000,00 грн., складає 990,45 грн.,

а разом 5 588,73 грн. (за розрахунком суду).

Оскільки позивачем сума, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, визначена в розмірі 4 398,19 грн., то стягненню підлягає саме ця сума.

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 173, п. 3 ч. 1 ст. 174, ч. ч. 2, 3 ст. 180, ч. ч. 1, 2 ст. 189, ч. ч. 1, 7 ст. 193, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 216, ст. 218, ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232, ч. 1 ст. 264, ч. 1 ст. 265, ч. ч. 1, 2 ст. 266, ч. 2 ст. 267 Господарського кодексу України, ст. 253, ч. 5 ст. 254, ч. 1 ст. 530, ч. ч. 1, 3 ст. 549, ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12-15, ст. 18, ст. 19, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ст. 86, ч. ч. 2, 3 ст. 120, ч. 1 ст. 123, ч. 9 ст. 129, ч. 9 ст. 165, ч. ч. 1, 2 ст. 222, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 236, ч. 2 ст. 237, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Логістики" до товариства з обмеженою відповідальністю "Печерс" про стягнення заборгованості у сумі 112 696,05 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Печерс" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Ударників, будинок 27, ідентифікаційний код 42987902) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Логістики" (02660, місто Київ, проспект Визволителів, будинок 5, ідентифікаційний код 40247854) 88 140,06 грн. (вісімдесят вісім тисяч сто сорок грн. 06 коп.) основного боргу; 15 570,60 грн. (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят грн. 60 коп.) пені; 4 623,20 грн. (чотири тисячі шістсот двадцять три грн. 20 коп.) трьох процентів річних; 4 398,19 грн. (чотири тисячі триста дев`яносто вісім грн. 19 коп.) суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції; 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 11.05.2021 року.

Суддя С. Грабець