Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/280/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Лемберг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулів-Агро"

про стягнення 27 717,89 грн.

ТОВ "Торговий дім Лемберг" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Горбулів - Агро" про стягнення 27 717,89 грн, з яких 18 520,25 грн сума основного боргу, 827,84 грн інфляційних збитків, 1 153,70 грн пені, 3 704,05 грн штрафу, 3 512,05 грн 24% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням з боку відповідача укладеного між сторонами договору поставки мінеральних добрив №81/20 від 26.05.2020 в частині проведення розрахунку за отриману від позивача продукцію, в результаті чого утворилась заборгованість, яка є предметом спору.

Ухвалою суду від 22.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 906/280/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала від 22.03.2021 позивачем отримана 01.04.2021, а відповідачем 29.03.2021, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від представників сторін не надходили заяви по суті справи. Водночас немає клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст. 165 та ч.2 ст.178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.05.2020 між ТОВ "Торговий дім Лемберг" (позивач/постачальник) та ТОВ "Горбулів-Агро" (відповідач/покупець) був укладений договір поставки мінеральних добрив №81/20.

Згідно п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупцеві мінеральні добрива виробництва "Агрітекно Фортілізантес" (Іспанія) в асортименті, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію.

Найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, що підлягає поставці за цим договором, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура тощо) визначаються в додатках (специфікаціях), що становитимуть невід`ємну частину цього договору (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.6 договору, дата поставки - дата підписання представниками сторін первинних документів передачі продукції (накладних та/або товарно-транспортних накладних, та/або актів прийому-передачі).

Ціна (вартість) за одиницю продукції, що поставляється за цим договором, визначається сторонами в додатках (специфікаціях), що становитимуть невід`ємну частину цього договору ( п. 3.1 договору).

Розрахунки за цим договором здійснюються шляхом банківського переказу грошових коштів в національній валюті України ( п. 3.3 договору).

В п. 3.5 договору сторони погодили, що оплата продукції здійснюється покупцем на умовах 100% попередньої оплати. При цьому, якщо поставка продукції буде здійснена постачальником без одержання від покупця 100% попередньої оплати, то покупець зобов`язаний оплатити одержану продукцію не пізніше наступного банківського дня від дати поставки кожної окремої партії продукції по кожному первинному документу передачі продукції (накладних, та/або товарно-транспортних накладних, та/або актів прийому-передачі.

Згідно п. 7.1, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2020 ( п. 7.2 договору).

26.05.2020 сторонами була підписана специфікація до договору, в якій сторони погодили найменування продукції для поставки, ціну, кількість та загальну вартість.

В п. 2 специфікації зазначено, що загальна ціна (вартість) продукції за цією специфікацією складає 18 520,25грн, що еквівалентно 632,27 євро.

На виконання умов договору поставки мінеральних добрив №81/20 від 26.05.2020 позивач поставив, а відповідач отримав продукцію - мінеральні добрива на загальну суму 18 520,25 грн, що підтверджується підписаною та скріпленою печатками сторін видатковою накладною №306 від 26.05.2020.

Однак, в порушення п. 3.5 договору, наступного банківського дня від дати поставки продукції відповідач розрахунок не провів, в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 18 520,25 грн.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач заперечень з приводу заявленої заборгованості та доказів сплати боргу суду не надав.

Ураховуючи викладене, суд вважає заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 18 520,25 грн обґрунтованою, доведеною та такою що підлягає задоволенню.

Також, позивачем нарахована відповідачу пеня у розмірі 1 153,70 грн за період з 28.05.2020 по 28.11.2020 та 3 704,05 грн штрафу нарахованого на підставі п. 4.4 договору.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 4.4 договору сторони передбачили, що за прострочення строку оплати продукції (п. 3.5 договору) покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни (вартості) продукції, оплату якої прострочено, за кожен день прострочення. При цьому якщо оплату буде прострочено більше, ніж на 15 (п`ятнадцять) календарних днів покупець зобов`язаний додатково сплатити на користь постачальника штраф в розмірі 20 (двадцяти) % від ціни (вартості) продукції, оплату якої прострочено.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми 1 153,70 грн пені та 3 704,05 грн штрафу, суд вважає останній вірним, а вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем нарахована відповідачу інфляційні збитки у розмірі 827,84 грн за період з червня 2020 по січень 2021 та 24% річних за період з 28.05.2020 по 12.03.2021 у розмірі 3 512,05 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.5 договору, у випадку прострочення строку оплати продукції ( п. 3.5 договору) покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 24% річних від ціни (вартості) продукції, оплату якої прострочено, за весь період прострочення.

Суд перевіривши розрахунок суми 24% річних вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат, то відповідно до проведеного судом розрахунку за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Ліга", в межах визначеного позивачем періоду до нарахування, їх розмір становить 827,42 грн, а не 827,84 грн як вказав позивач.

Таким чином, розмір інфляційних, який підлягає стягненню становить 827,42 грн.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково на суму 18 520,25 грн основного боргу, 827,42 грн інфляційних втрат, 3 512,05 грн 24% річних, 1 153,70 грн пені та 3 704,05 грн штрафу. У стягненні з відповідача 0,42 грн інфляційних суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулів-Агро" ( 12316, Житомирська область, Черняхівський район, с. Горбулів, вул. Центральна, 122, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Лемберг" (82160, Львівська область, Дрогобицький район, смт. Меденичі, вул. Львівська, 21, ) - 18 520,25 грн основного боргу, 827,42 інфляційних, 1 153,70 грн пені, 3 512,05 грн 24% річних, 3 704,05 грн штрафу, 2 269,97 грн судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.05.21

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек.)