ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2021 р. Справа№ 920/696/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Корсака В.А.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників зазначених в протоколі від 27.04.2021р.

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бан Інтернешнл Україна"

на рішення Господарського суду Сумської області від 15.02.2021р.

у справі № 920/696/20 (суддя Жерьобкіна Є.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бан Інтернешнл

Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива"

про стягнення 605144 грн 15 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бан Інтернешнл Україна" звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива", в якому просить стягнути з відповідача 605 144 грн 15 коп. за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу № 23/05/2019 від 23.05.2019, в тому числі 14 534 грн. 36 коп. заборгованості за товар, у зв`язку з порушенням умов оплати згідно з п. 3.2.1 договору, 441 грн. 81 коп. 3% річних, 4 067 грн. 58 коп. пені за прострочення оплати товару, 516 260 грн. 40 коп. заборгованості за товар, у зв`язку з порушенням умов оплати згідно з п. 3.2.2 договору, 69 840 грн. збитків за порушення умов договору (витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), у зв`язку з несплатою коштів за зберігання товару, який не може бути розмитнений через невиконання відповідачем грошових зобов`язань).

Рішенням Господарського суду Сумської області від 15.02.2021 у справі №920/696/20 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Бан Інтернешнл Україна" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" , про стягнення 605144 грн 15 коп. - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бан Інтернешнл Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 15.02.2021 у справі №920/696/20 та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бан Інтернешнл Україна" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бан Інтернешнл Україна" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.02.2021 у справі №920/696/20, розгляд справи призначено на 20.04.2021 року.

15.04.2021 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу та заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщені суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" про участь у судовому засіданні, що призначено на 20.04.2021 року об 14год. 20 хв. в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 27.04.2021 р.

15.04.2021 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява про прєднання документів до матеріалів справи.

Представник позивача у поясненнях наданих у судовому засіданні, підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 15.02.2021 у справі №920/696/20 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у поясненнях, наданих у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2019 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу № 23/05/2019 за умовами якого позивач продає, а відповідач купує мобільну зернову сушарку Grain Handler GH811CH в кількості та комплектності, зазначених в специфікації (додаток № 2), що є невід`ємною частиною договору, на умовах, передбачених договором.

Найменування, кількість, комплектність і ціна товару, зазначені в специфікації (додаток № 2), формуються продавцем на підставі письмової заявки покупця (додаток № 1) до цього договору (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, загальна вартість товару становить 3 258 333 грн. 80 коп., в тому числі ПДВ - 20%, що на дату, що передує даті підписання договору (22.05.2019) становить 124 800 доларів США по відношенню 1 долар США = 26,112451 грн. відповідно до курсу договору.

Для цілей цього договору під "курсом договору" розуміється курс НБУ продажу долару США, опублікований на сайті Національного банку України в розділі "Курс НБУ" і визначається за станом на останню дату, що передує даті відповідного платежу.

За умовами пункту 3.1.1. договору, з огляду на валютну складову вартості товару, який імпортується і є предметом цього договору:

3.1.1.1 Сторони домовилися, що продавець має право збільшити загальну вартість товару до моменту передачі товару (в разі збільшення ввізних митних зборів, податків, акцизів і т.п., а також при введенні нових податків і зборів), незалежно від суми передоплати (в т .ч. 100% передоплата), оплаченої покупцем. Ціна збільшується на суму таких додаткових витрат. Покупець зобов`язується протягом 3 (трьох) календарних днів, з дня отримання повідомлення від продавця про суму відповідної доплати, здійснити відповідну оплату. Продавець має право не передавати товар до моменту оплати "додаткового збору" або інших митних платежів.

3.1.1.2 У разі зміни курсу договору долару США до української гривні на момент здійснення покупцем оплати, загальна вартість товару в гривні підлягає зміні, а вартість товару у валюті залишається незмінною. При цьому, згодою на збільшення вартості товару є підписання покупцем цього договору і додаткова згода не потрібна. У разі відмови покупця від оплати загальної вартості товару з урахуванням збільшення продавець має право не передавати товар до повної оплати його вартості.

У пункті 3.2. договору сторони передбачили наступний порядок оплати відповідачем товару:

3.2.1. Суму в українській гривні, еквівалентну сумі 34 500 доларів США, 00 центів, перераховану продавцем за курсом НБУ, оплатити в термін до " 29" травня 2019 року включно, як передплату для здійснення передзамовлення обладнання на заводі виробника.

3.2.2. Суму в українській гривні, еквівалентну сумі 19 000 доларів США 00 центів, перераховану продавцем за курсом НБУ, оплатити в термін до " 15" серпня 2019 року включно, при умові заходження обладнання на митну територію України.

3.2.3. Суму в українській гривні, еквівалентну 31300 доларів США 00 центів, перераховану продавцем за курсом НБУ, оплатити після повної збірки та встановлення обладнання (товару) на території виробничої бази покупця.

3.2.4. Суму в українській гривні, еквівалентну сумі 40 000 доларів США 00 центів, перераховану продавцем за курсом НБУ, оплатити після запуску, регулювання та повної наладки.

За умовами пункту 3.3. договору, право власності на придбаний товар переходить до покупця з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі та видаткової накладної, за умови сумлінного виконання покупцем п.п 3.2.1., п.п.3.2.2., п.п. 3.2.3., п.п. 3.2.4 договору, тобто 100% оплати за товар.

Відповідно до п. 3.4. договору, за умови сумлінного виконання покупцем п. 3.2.1., п. 3.2.2. договору, продавець в термін до " 27" серпня 2019 року передає товар на зберігання покупцеві. Відносини зі зберігання товару регулюються укладеним між сторонами договором зберігання (додаток № 4), який є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу. Передача товару здійснюється тільки при підписанні та завіренні печатками сторін акту прийому-передачі товару на зберігання.

Згідно з пунктами 3.6., 3.7. договору, у вартість товару включені витрати на доставку товару до складу покупця, розташованого за адресою: Сумська обл., Шосткинський р-н, смт. Вороніж, а також всі митні платежі і обов`язкові збори. У разі порушення покупцем терміну оплати товару згідно з п.п.3.2.1, п.п.3.2.2, пп.3.2.3 цього договору, продавець має право збільшити загальну вартість товару, а також збільшити термін поставки товару.

Відповідно до пунктів 4.1-4.5. договору, товар відпускається покупцю на умовах доставки до складу покупця, розташованого за адресою: Сумська область, Шосткинський р-н, с.м.т. Воронеж. Продавець здійснює відпуск товару покупцю по акту прийому-передачі. Прийом товару за якістю, комплектністю та кількістю здійснюється покупцем під час передачі товару на зберігання, згідно з п.3.4. цього договору, про що складається двосторонній акт приймання - передачі. Всі ризики, включаючи випадкову загибель товару, переходять від продавця до покупця з моменту виконання сторонами п. 3.4. цього договору. Продавець в 5-ти денний термін передає покупцеві документи, що підтверджують право власності на товар, за умови його повної 100% оплати.

У розділі 6 договору визначено відповідальність сторін за порушення умов договору.

Згідно з п. 6.1. договору, за порушення його умов винна сторона відшкодовує завдані збитки у порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим договором.

Відповідно до п. 6.4. договору, сторони на підставі ст.ст. 546, 549, 627 Цивільного кодексу України, ст. ст. 199, 231 Господарського кодексу України досягли угоди, що покупець у разі прострочення виконання грошових зобов`язань по оплаті кожного етапу платежу (п.п. 3.2.1., п.п. 3.2.2, п.п. 3.2.3., п.п. 3.2.4.) цього договору, сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми, зазначеної відповідно в п.п. 3.2.1., п.п.3.2.2., п.п.3.2.3., п.п.3.2.4. договору, за кожний день затримки. Сторони домовилися, що нарахування неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань, передбачених цим поговором, припиняється через дванадцять місяців з дня прострочення виконання зобов`язання.

Пунктом 6.5. договору передбачено, що при розірванні цього договору, з ініціативи покупця, в т.ч, відмови покупця від виконання договірних зобов`язань або від прийняття товару, крім випадків порушення продавцем умов цього договору, покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 15% від загальної вартості товару, згідно з п.3.1. договору.

Після передачі товару покупцю одностороннє розірвання даного договору з ініціативи покупця не допускається.

Відповідно до пункту 8.2. договору, його розірвання може мати місце: за згодою сторін, в судовому порядку, за ініціативою будь-якої сторони через порушення стороною умов цього договору, а також у випадках, передбачених договором.

У разі порушення покупцем своїх зобов`язань за цим договором, продавець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку шляхом направлення письмового повідомлення про це на адресу покупця, зазначену в цьому договорі, рекомендованим листом (або цінним листом або кур`єрською службою). Договір вважається розірваним на 10-й календарний день після відправки такого повідомлення покупцю. У цьому випадку кошти, перераховані покупцем в рахунок оплати за товар, покупцеві повертаються тільки в сумі, яка залишається після утримання продавцем: а) пені і штрафу у відповідності до п.п. 6.4., 6.5. цього договору, б) плати за використання (експлуатацію) товару у відповідності до договору зберігання, що додається до цього договору; в) вимушених витрат, пов`язаних із зміною місця зберігання товару.

За умовами пункту 11.1. договору, у разі розірвання цього договору з ініціативи покупця, незалежно від причини розірвання, в т.ч. відмови покупця від виконання договірних зобов`язань або від прийняття товару, продавець здійснює повернення коштів, отриманих в якості передоплати за товар, з урахуванням п.8.2. та п.п.6.4., 6.5. цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2019 позивачем відповідачу був виставлений рахунок № СФ-0000016 на попередню оплату товару в сумі 900 000 грн. 00 коп. (еквівалентно 33994,72 дол. США по курсу НБУ 26, 4747 станом на 27.05.201.

На підставі виставленого рахунку, відповідачем згідно з платіжними дорученнями №1006 від 28.05.2019 та № 1009 від 31.05.2019 сплачено позивачу 900 000 грн..

Листом від 20.09.2019 №2/9 позивач повідомив відповідача, що в рамках укладеного між сторонами договору здійснюється поставка мобільної сушарки; очікувана дата її прибуття 25.09.2019. Позивач зазначив, що рахунок для здійснення чергового платежу буде надано по прибуттю зернової сушарки на митний пост в м. Київ для розмитнення. До листа додано CMR накладну на підтвердження факту переміщення вантажу.

Листом від 20.09.2019 № 5/9 позивач повідомив відповідача, що здійснюється поставка мобільної зернової сушарки; обладнання перебуває на митній території України, що підтверджується CMR накладною з відміткою прикордонної служби України. Позивач просить відповідача, крім іншого, сплатити платіж, пов`язаний з митним оформленням та транспортуванням вантажу та зазначає, що рахунок-фактуру на сплату обов`язкового митного платежу та транспортного обладнання буде надано окремо. До листа додано CMR накладну з відміткою у графі 19 "під митним контролем 25.09.2019".

Листом від 23.09.2019 № 4/9 позивач повідомив відповідача, що в рамках укладеного договору здійснюється поставка зернотранспортного обладнання (норії, труби самопливні та інше). Позивач звернувся з проханням розвантажити обладнання та сплатити транспортні послуги за перевезення від заводу-виробника до відповідача, прийняти обладнання на склад для його монтажу та зазначив, що рахунок на оплату транспортних послуг буде наданий автотранспортним підприємством.

25.09.2019 позивачем відповідачу виставлений рахунок на суму 851079 грн. 40 коп. попередньої оплати згідно з супровідним листом - для відшкодування митних платежів, транспортних, брокерських послуг, послуг митного терміналу.

Відповідач не здійснив оплату товару згідно з виставленим рахунком.

30.09.2019 між сторонам укладено додаткову угоду № 1 до договору № 23/05/2019, згідно з якою пункт 3.4. договору викладено в новій редакції: "за умови сумлінного виконання покупцем п. 3.2.1., п. 3.2.2. договору, продавець в термін до 01 травня 2020 року передає товар на зберігання покупцеві. Відносини зі зберігання товару регулюються укладеним між сторонами договором зберігання (додаток № 4), який є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу. Передача товару здійснюється тільки при підписанні та завіренні печатками сторін акту прийому-передачі товару на зберігання".

01.10.2019 між позивачем та ТОВ "Амако Україна" був укладений договір № 15538/354290 про надання послуг по декларуванню та зберіганню на митному складі, предметом якого є здійснення ТОВ "Амако Україна" від свого імені та за рахунок позивача операцій по декларуванню, по розміщенню та зберіганню під митним контролем вантажів позивача в митному складі ТОВ "Амако Україна", послуг по митному оформленню вантажів, виконання завантажувально-розвантажувальних робіт.

Як зазначає позивач, у зв`язку з несплатою відповідачем попередньої оплати, згідно з договором № 15538/354290 позивач передав ТОВ "Амако Україна" для зберігання на митному ліцензійному складі, згідно з декларацією ІМ 74 АА UA125040/2019/220685 від 02.10.2019, обладнання для сушіння зерна, для сільського господарства в частково розібраному стані для зручності транспортування, сушарка зернова модель GH811CH, проточного типу, з прямим газовим нагрівом; всього - 1 комплект, країна виробництва: US, торгівельна марка: Grain Hander, виробник: Grain Hander,USA, Inc.

Згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № К-025489 від 04.10.2019 за договором № 15538/354290 ТОВ "Амако Україна" були надані послуги автокрана, такелажника, виконані вантажно-розвантажувальні роботи, надані послуги з оформлення митної декларації (ІМ 74), митної декларації (ІМ 40), комплекс термінальних послуг щодо приймання автомобілів загальною вартістю 20700 грн. 00 коп.; згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № К-027701 від 31.10.2019 - послуги зберігання вартістю 6552 грн. 00 коп.; згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № К-029514 від 29.11.2019 - послуги зберігання вартістю 7020 грн. 00 коп.; згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № К-030825 від 28.12.2019 - послуги зберігання вартістю 7254 грн. 00 коп.; згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № К-001428 від 31.01.2020 - послуги зберігання вартістю 7254 грн. 00 коп.; згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № К-003733 від 28.02.2020 - послуги зберігання вартістю 6786 грн. 00 коп.; згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № К-006735 від 31.03.2020 - послуги зберігання вартістю 7254 грн. 00 коп.; згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № К-009288 від 30.04.2020 - послуги зберігання вартістю 7020 грн. 00 коп. Всього позивачу надані послуги на суму 69840 грн. 00 коп.

Відповідно до листа ТОВ "Амако Україна" від 12.10.2020, станом на вказану дату зернова сушарка знаходиться під митним контролем та зберігається на митному складі.

Листами від 05.11.2019, від 12.12.2019, від 31.01.2020, від 29.02.2020 позивач повідомив відповідача, що у зв`язку з невиконанням останнім умов п. 3.2.2. договору, ТОВ "Бан Інтернешнл Україна" було змушене розвантажити мобільну сушарку на митному ліцензійному складі і несе додаткові витрати через це на зберігання товару, які відповідач має відшкодувати. На оплату додаткових витрат відповідачу виставлені рахунки № СФ-0000033 від 31.10.2019, № СФ-0000042 від 30.11.2019, № СФ-0000002 від 30.01.2020, № СФ-0000005 від 29.02.2020.

03.04.2020 позивачем відповідачу був виставлений рахунок № СФ-0000011 на оплату товару на суму 2521011 грн 05 коп.

Вказаний рахунок не оплачений відповідачем.

29.05.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою про оплату товару та відшкодування збитків.

25.08.2020 відповідач звернувся до позивача з претензією про повернення перерахованих коштів в сумі 900000 грн. 00 коп., з посиланням на невиконання позивачем умов договору щодо поставки вчасно на митну територію України товару.

У відповідь на претензію від 11.09.2020 позивач зазначив, що повідомлення про розірвання договору відповідачу не направляв, договір у судовому порядку не розірваний, є діючим та підлягає виконанню.

Позивач в обґрунтування позову посилається на факт невиконання відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної сплати платежів за договором (попередньої оплати товару), у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 14 534 грн. 36 коп. через порушенням умов оплати згідно з п. 3.2.1 договору (недоплата першого платежу), 516 260 грн. 40 коп. заборгованості за товар, у зв`язку з порушенням умов оплати згідно з п. 3.2.2 договору (несплата другого платежу). Відповідачу нараховані 441 грн. 81 коп. 3% річних за період з 30.05.2019 по 02.06.2020, 4067 грн. 58 коп. пені за період з 30.05.2019 по 29.05.2020 за прострочення сплати попередньої оплати товару в сумі 534, 91 доларів США (недоплата за першим платежем згідно з п. 3.2.1 договору). Також позивач зазначає, що відповідачем було завдано збитки в розмірі 69840 грн., пов`язані з витратами позивача на зберігання на митному ліцензійному складі зернової сушарки за договором з ТОВ "Амако Україна" № 15538/354290, яка не може бути розмитнена через невиконання відповідачем грошових зобов`язань.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що у договорі сторони узгодили, що оплата товару здійснюється у формі попередньої оплати, тому заявлена до стягнення у позові сума заборгованості є саме попередньою оплатою за товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Таким чином, статтями ст. ст. 693, 538 ЦК України встановлений особливий порядок (способи) захисту продавцем своїх прав, у випадку нездійснення покупцем попередньої оплати товару, а саме: зупинення виконання свого обов`язку з поставки товару, відмова від свого обов`язку з поставки товару частково або у повному обсязі; у випадку поставки продавцем товару за відсутності здійснення покупцем попередньої оплати за товар - стягнення з покупця суми попередньої оплати.

Тобто, наведені положення Цивільного кодексу України встановлюють особливий механізм захисту прав продавця у правовідносинах з поставки товару у випадку невиконання покупцем обов`язку з проведення попередньої оплати шляхом визначення альтернативних способів захисту, які продавець має право обирати на власний розсуд.

У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо здійснення попередньої оплати за договором, позивач має право зупинити виконання свого обов`язку з поставки товару до моменту проведення попередньої оплати, відмовитись від свого обов`язку з поставки товару частково або у повному обсязі чи стягнути з відповідача суму несплаченої попередньої оплати у випадку виконання обов`язку з поставки товару, незважаючи на невиконання зобов`язань відповідачем.

За умовами п. 3.2.1. договору суму в українській гривні, еквівалентну сумі 34 500 доларів США, 00 центів, яку відповідач повинен сплатити, перераховує за курсом НБУ продавець - позивач.

Судом встановлено, що перший платіж здійснений відповідачем відповідно до умов договору на підставі виставленого позивачем рахунку на суму 900000 грн. 00 коп. Згідно з платіжними дорученнями №1006 від 28.05.2019 та № 1009 від 31.05.2018 відповідачем сплачено позивачу 900 000 грн.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що ТОВ «Нива» не допустило прострочення оплати по першому платежу, який повинен був бути здійснений до 29.05.2019 року в сумі еквівалентній 34500 доларів США за курсом долара США до гривні на день, який передував даті платежу. Як вбачається із платіжних доручень, наявних у матеріалах справи, частина платежу в сумі 800 000 грн. була зроблена 28.05.2019р., а сума 100 000 грн. була оплачена лише 31.05.2019р. тобто із простроченням строку.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що відповідач прострочив оплату за першим платежем і залишок заборгованості в сумі 530794,76 грн. не сплачений до цього часу.

Апеляційний суд не може погодитись із твердженням, що позивач повинен був виставляти рахунки на оплату. Зміст договору не містить положень про те, що постачальник зобов`язаний виставляти рахунки на оплату покупцю. Як вбачається із договору сума платежу була чітко встановлена пунктом 3.2.1., а порядок перерахунку доларів США у гривні передбачено пунктом 3.1. Договору, тобто відповідач мав всі можливості самостійно повністю виконати вчасно своє зобов`язання з оплати коштів, однак не виконав його, що свідчить про порушення відповідачем ним умов Договору щодо оплати коштів за першим платежем. Про те, що оплати повинні проводитись згідно договору, а не на підставі рахунків-фактур свідчить також і позиція Верховного суду в аналогічних справах, рішення з яких наявні в матеріалах справи.

Апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції, що позивач порушив обов`язок ввезти товар на митну територію України до 15.09.2019р., що звільняло би відповідача від обов`язку виконувати договір в частині здійснення оплати, передбачених договором.

Дійсно, підпунктом 3.2.2. договору сторони встановили обов`язок ТОВ «Нива» сплатити позивачу суму в гривнях еквівалентну 19 000 доларів США до 15.08.2019р., при умові заходження обладнання на митну територію України.

Як видно із договору, зазначений підпункт знаходиться в пункті 3.2., яким встановлено обов`язок для покупця здійснювати платежі на користь продавця.

Таким чином, посилання в підпункті 3.2.2. договору на дату 15.08.2019р. в прив`язці до ввезення обладнання на митну територію України оцінюється судом як умова, при настанні якої (ввезення обладнання на митну територію України) у ТОВ «Нива» виникає обов`язок здійснити другий платіж по договору в сумі еквівалентній 19 000 доларів США.

В той же час, сам договір не містить чітких строків поставки обладнання в Україну за вказаним договором. Тобто строк поставки обладнання сторонами не визначено і зобов`язання із постави повинно виконуватись продавцем в розумні строки.

Суд погоджується із доводами позивача, що строк другого платежу було визначено договором лише для випадку, коли обладнання зайде на митну територію України до 15.08.2019р. А якщо обладнання зайде на митну територію України після 15.08.2019р., то договір також не містив чіткого строку платежу для такого випадку.

В такому разі, коли строк виконання зобов`язання не було визначено сторонами (для випадку заходження обладнання на митну територію України після 15.08.2019р.), то сторони повинні керуватись положеннями статті 530 Цивільного кодексу України.

Як вбачається із документів, наявних у матеріалах справи, мобільна зернова сушарка була ввезена на митну територію України 25.09.2019р., про що позивач повідомив листами ТОВ «Нива» від 25.09.2019р.

Отже, ТОВ «Нива» повинно було виконати обов`язок з оплати коштів в еквіваленті 19 000 доларів США відповідно до положень ст.530 ЦК України протягом семиденного строку з моменту пред`явлення вимоги, тобто до 02.10.2019р. включно, що відповідачем зроблено не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови договору також і щодо обов`язку здійснити оплату коштів за другим платежем відповідно до підпункту 3.2.2. договору.

Апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «Нива» відмовилось від договору. Матеріали справи не містять повідомлень зі сторони ТОВ «Нива» про відмову від договору чи з проханням розірвати договір. Не містять матеріали справи додаткових угод про розірвання договору та рішень судів про розірвання договору.

Дослідивши сам договір, апеляційний суд також не знаходить положень в ньому, які б надавали можливість покупцю ТОВ «Нива» в односторонньому порядку відмовитись від договору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір є чинним і підлягає виконанню сторонами.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В той же час, з врахуванням положень ст.538 ЦК України, яка підлягає застосуванню до спірних відносин, продавець, у разі не поставки товару за договором, при умові порушення покупцем обов`язків щодо оплати може призупинити виконання своїх зобов`язань (що і було зроблено позивачем) або відмовитись від його виконання повністю або частково.

Правомочності стягувати кошти, які є попередньою оплатою, до поставки товару зазначена норма закону не передбачає.

Тому апеляційний суд в цій частині погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення сум попередньої оплати не підглядають задоволенню до моменту поставки товару відповідачу, тобто на даний час є передчасними. Позивач міг би заявити такі вимоги, якби здійснив на свій ризик поставку товару покупцю.

Через те, що законом не передбачено можливості стягнути в судовому порядку суму попередньої оплати, то з цієї причини суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню також і вимоги позивача про стягнення із відповідача трьох відсотків річних та пені за період прострочення.

Щодо стягнення з відповідача збитків в розмірі 69840 грн., пов`язаних з витратами позивача на зберігання на митному ліцензійному складі зернової сушарки за договором з ТОВ "Амако Україна" № 15538/354290 про надання послуг по декларуванню та зберіганню на митному складі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, передбаченої ст. 224 ГК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправність діяння боржника, тобто поведінка боржника має порушувати як приписи законодавства так і умови договору; 2) наявність збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) наявність вини порушника зобов`язання, тобто особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність лише за наявності вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками полягає у тому, що наслідки у вигляді збитків настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Як зазначалось вище, 01.10.2019 між позивачем та ТОВ "Амако Україна" був укладений договір № 15538/354290 про надання послуг по декларуванню та зберіганню на митному складі, предметом якого є здійснення ТОВ "Амако Україна" від свого імені та за рахунок позивача операцій по декларуванню, по розміщенню та зберіганню під митним контролем вантажів позивача в митному складі ТОВ "Амако Україна", послуг по митному оформленню вантажів, виконання завантажувально-розвантажувальних робіт.

Позивач зазначає, що у зв`язку з несплатою відповідачем попередньої оплати, згідно з договором № 15538/354290 позивач передав ТОВ "Амако Україна" для зберігання на митному ліцензійному складі, згідно з декларацією ІМ 74 АА UA125040/2019/220685 від 02.10.2019, обладнання для сушіння зерна, для сільського господарства в частково розібраному стані для зручності транспортування, сушарка зернова модель GH811CH, проточного типу, з прямим газовим нагрівом; всього - 1 комплект, країна виробництва: US, торгівельна марка: Grain Hander, виробник: Grain Hander,USA, Inc.

Відповідно до листа ТОВ "Амако Україна" від 12.10.2020, станом на вказану дату зернова сушарка знаходиться під митним контролем та зберігається на митному складі.

Відповідно ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції в частині відмови в позові за вимогами про стягнення збитків, які виникли у позивача через порушення відповідачем умов договору внаслідок прострочення оплати коштів по договору.

Як вище було встановлено апеляційним судом, відповідачем було допущено порушення зобов`язань щодо здійснення платежів за підпунктами 3.2.1. так і 3.2.2. договору.

Наявні у справі докази достеменно підтверджують, що відповідачу було зрозуміло його обов`язок здійснити з врахуванням положень договору про перерахування валютних зобов`язань у гривню першого платежу. Аналогічним чином, з 25.09.2019 року відповідачу було відомо про факт ввезення на митну територію України мобільної зернової сушарки. Зазначена обставина підтверджується як численними листами, які направлялись відповідачу, а також показаннями свідків, наявними в матеріалах справи. Про це з опосередковано свідчить і додаткова угода до договору та подальші листи які з вересня 2019 року позивач багаторазово надсилав відповідачу.

Відповідачем не надано доказів, які б звільняли його від обов`язку сплатити кошти згідно підпунктів 3.2.1. і 3.2.2. договору на користь позивача, хоча сам договір до цього часу є дійсним та таким, що підлягає виконанню.

Та обставина, що за законом позивач не здійснивши поставки товару не може стягнути вартість попередньої оплати із відповідача, не звільняє покупця від виконання ним своїх зобов`язань за договором, які ним грубо тривалий час порушуються.

Зміст Договору не містить положень про те, що позивач повинен зберігати товар завезений для потреб покупця в будь-яких місцях, та передбачає умови за якими після виконання покупцем обов`язку сплатити коштів в сумі 34 500 доларів США і 19 000 доларів США, обладнання повинно було бути передане ТОВ «Нива» на зберігання.

Судом приймається до уваги, що ч.3 ст.509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Продавець, уклавши із ТОВ «Нива» договір, мав всі підстави сподіватися, що останнє сумлінно та належним чином виконуватиме свої обов`язки за вказаним договором, в тому числі своєчасно сплачуватиме кошти.

Судом встановлено, що своїх зобов`язань відповідач не дотримався, що призвело до того, що позивач не зміг розмитнити обладнання, яке було ним ввезене для ТОВ «Нива» на його замовлення та був вимушений зберігати таке обладнання на митному ліцензійному складі.

Суд приймає до уваги обставини, що позивач багаторазово, щомісячно надсилав відповідачу повідомлення, про те, що завезене ним для ТОВ «Нива» обладнання перебуває на оплатному зберіганні на митному ліцензійному складі і у разі сплати покупцем постачальнику коштів може бути доставлене відповідачу і змонтоване.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що внаслідок порушення ТОВ «Нива» обов`язку здійснити оплату коштів за договором належним чином та в повному обсязі відповідно до положень підпунктів 3.2.1. і 3.2.2. договору, позивач був змушений зберігати товар на митному ліцензійному складі, хоча такі витрати на зберігання не передбачались початково договором, що вони будуть здійснюватися за рахунок позивача. Не передбачав договір і обов`язку передавати сушарку покупцю до оплати коштів згідно підпунктів 3.2.1. і 3.2.2. договору. Тобто, за будь-яких умов, згідно положень договору, через несплату коштів покупцем постачальник був змушений нести витрати на зберігання завезеного в Україну для відповідача обладнання, і вказані витрати для продавця очевидно є зайвими втратами.

Таким чином, суд погоджується з тим, що витрати на зберігання в сумі 69 840 грн. за заявлений позивачем період являються збитками позивача (зайвими додатковими витратами), яких він зазнав через несумлінне виконання зі сторони ТОВ «Нива» передбачених договором зобов`язань щодо оплати коштів.

Встановивши, що позивачем належними засобами доказування підтверджено наявність усього складу цивільного правопорушення, необхідного для застосовування такої міри відповідальності як стягнення збитків, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача збитків.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на як. вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зауважує таке.

ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення неповно з`ясовані обставини справи, а тому рішення Господарського суду м. Києва від 01.08.2019р. у справі № 910/5475/19 підлягає скасуванню в частині відмови позову про стягнення суми збитків в розмірі 69 840,00, в цій частині прийняти нове рішення.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бан Інтернешнл Україна" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 15.02.2021 року у справі № 920/696/20 скасувати та прийняти нове рішення.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" (41140, смт. Вороніж, Шосткінський район, Сумська область, вул. О. Кошового, буд. 23, кв. 1, ідентифікаційний код 30920420) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бан Інтернешнл Україна" (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, 31, кв. 142, ідентифікаційний код 41787578) збитки в розмірі 69 840,00 грн.

5. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 17.05.2021р., в зв`язку з виходом судді Корсак В.А. з відпустки.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

В.А. Корсак