ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 справа № 914/2041/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., при секретарі судового засідання Юрків М.Г., розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Ластівка», м.Львів

до відповідача 1 Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів

та відповідача 2 Виконавчого комітету Львівської міської ради, м.Львів

про визнання дій (бездіяльності) незаконними, зобов`язання підготувати та винести на розгляд проект рішення, розглянути проект рішення та видати наказ

за участю представників:

від позивача: Білик П.Б.;

від відповідача 1: Мартиняк Р.М.;

від відповідача 2: Яворський Т.І.

Обставини розгляду справи.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Ластівка» до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання дій (бездіяльності) незаконними, зобов`язання підготувати та винести на розгляд проект рішення, розглянути проект рішення та видати наказ.

Ухвалою суду від 17.08.2020 р. позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали на усунення допущених недоліків шляхом надання суду: доказів сплати судового збору в сумі 6306 грн; доказів відправлення відповідачам копії позовної заяви і доданих до неї документів; відомостей про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та посилання на які містяться в позовній заяві: патенту на право оренди, договорів оренди, заяв ТзОВ «Гал-Ластівка», листа УКВ ДЕР ЛМР, опису передбачуваних поліпшень, проектно-кошторисної документації, експертного звіту, звіту про оцінку майна, висновку оцінювача про вартість об`єкта оренди, наказу УКВ ДЕР ЛМР, інформаційних листів постійної комісії з питань комунальної власності ЛМР тощо.

Ухвалою суду від 07.09.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 05.10.2020 р.

29.09.2020 р. від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№28165/20).

05.10.2020 р. позивач подав клопотання про долучення додаткових доказів (вх.29519/20), а відповідач 2 - відзив на позовну заяву (вх.№28706/20).

Ухвалою суду від 05.10.2020 р., занесеною до протоколу судового засідання від 05.10.2020 р., підготовче засідання відкладено на 02.11.2020 р.

30.10.2020 р. позивач подав відповідь на відзиви відповідачів (вх.№314/21/20).

Ухвалою суду від 02.11.2020 р., занесеною до протоколу судового засідання від 02.11.2020 р., продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 16.11.2020 р.

Через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№32503/20 від 11.11.2020 р.) і заява про уточнення позовних вимог (вх.№32880/20 від 16.11.2020 р.)

Ухвалою суду від 16.11.2020 р., занесеною до протоколу судового засідання від 16.11.2020 р., відкладено підготовче засідання на 07.12.2020 р.

07.12.2020 р. позивач подав додаткові пояснення (вх.№34976/20).

Судове засідання 07.12.2020 р. не відбулося через тимчасову втрату працездатності суддею Гоменюк З.П. в період з 07.12.2020 р. по 11.12.2020 р. включно.

В перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності судді Гоменюк З.П., тобто 14.12.2020 р., суд ухвалою призначив підготовче засідання у справі на 11.01.2021 р.

В судовому засіданні 11.01.2021 р. оголошено перерву до 08.02.2021 р.

14.01.2021 р. від позивача надійшло клопотання (вх.№797/21) з долученими доказами направлення відповідачам копії заяви про уточнення позовних вимог та копії відповіді на відзиви.

Ухвалою суду від 08.02.2021 р., занесеною до протоколу судового засідання від 08.02.2021 р., прийнято подані позивачем уточнення позовних вимог, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.03.2021 р.

В позовній заяві позивач просив суд, зокрема, визнати дії (бездіяльність) відповідача 1 щодо порушення строків розгляду звернення та відмови у погодженні невід`ємних поліпшень незаконними і зобов`язати відповідача 2 розглянути проект рішення «Про надання ТзОВ «Гал-Ластівка» згоди на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень першого поверху площею, 376,4 кв.м. на вул.Китайській, 2 у м.Львові».

В поданій заяві про уточнення позовних вимог, позивач (в частині цих вимог) просив суд визнати незаконними дії (бездіяльність) відповідача 1 щодо порушення строків розгляду звернення та рішення щодо відмови у погодженні невід`ємних поліпшень, яка викладена в листі від 16.03.2020 р. №2302-вих-21946; і зобов`язати відповідача 2 розглянути проект та прийняти рішення «Про надання ТзОВ «Гал-Ластівка» згоди на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень першого поверху площею, 376,4 кв.м. на вул.Китайській, 2 у м.Львові».

У поданій заяві про уточнення позовних вимог позивач, по суті, змінив дві позовні вимоги, виклавши їх в новій редакції.

Варто зазначити, що ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України передбачає право позивача до закінчення підготовчого засідання змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Проаналізувавши зміст поданої заяви, а також зміст позовної заяви, суд прийшов до висновку, що подана заява спрямована на зміну предмету позову, адже, фактично, позивач загалом змінив вимоги, з якими він звертається до відповідачів, а збільшення чи уточнення немайнових вимог не є можливим. При цьому, заявлені вимоги не обгрунтовані підставами іншими, ніж ті, що наводились у позові, тому одночасної зміни предмету і підстав позову не відбулося, і така заява розцінюється судом як заява про зміну предмету позову.

Оскільки заява подана до закінчення підготовчого провадження у справі, а її форма і зміст відповідають вимогам процесуального закону, суд вважав за необхідне прийняти подану заяву про зміну предмету позову до свого розгляду та здійснювати подальший розгляд справи з її врахуванням.

В судове засідання 15.03.2021 р. з`явилися представники сторін. В цьому судовому засіданні суд розпочав розгляд справи по суті та заслухав вступне слово представників сторін. При цьому, представник позивача просив позов задоволити, а представники відповідачів - в його задоволенні відмовити.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошено перерву до 01.04.2021 р.

В судовому засіданні 01.04.2021 р. суд з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідив докази та заслухав пояснення учасників справи з приводу доказів. Після судових дебатів, проаналізувавши зібрані у справі докази та у зв`язку із відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі і вийшов до нарадчої кімнати для його ухвалення.

В судовому засіданні 01.04.2021 р. після повернення з нарадчої кімнати судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є орендарем нежитлових приміщень першого поверху площею, 376,4 кв.м. на вул.Китайській, 2 у м.Львові, які перебувають у комунальній власності, та звертався до відповідача 1, який є орендодавцем за договором, з метою одержання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна.

Як ствердив позивач, товариство підготувало та подало відповідачеві 1 всі необхідні документи, перелік яких останній надав позивачеві, тобто виконало всі вимоги чинного на той час законодавства, необхідні для розгляду та вирішення питання щодо погодження невід`ємних поліпшень, однак відповідач 1 не розглянув дане питання у встановлений законодавством строк і лише після спливу значного періоду часу листом повідомив позивача про відмову у наданні згоди у зв`язку з набранням чинності новим Законом України «Про оренду державного та комунального майна», який передбачає однією з підстав для прийняття рішення про відмову у погодженні клопотання отримання орендарем майна в оренду без проведення аукціону або конкурсу.

Позивач вважає таку відмову відповідача 1 у наданні згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна незаконною, а застосування згаданої норми чинного на теперішній час Закону безпідставним з огляду на те, що на момент виникнення у позивач права оренди був чинним Закон України «Про оренду державного та комунального майна» в редакції, що не передбачала

набуття майна в оренду на підставі аукціону чи конкурсу, а позивач звертався за отриманням згоди ще до набрання чинності новим законодавством, який не має зворотної дії в часі та не поширюється на спірні правовідносини.

Позивач додатково звертав увагу суду на те, що відповідачі пропустили передбачений Законом України «Про адміністративні послуги» тридцятиденний строк надання адміністративної послуги; відповідач 1 проігнорував звернення позивача та не підготував його на розгляд відповідача 2, в відповідач 2 не розглянув це питання на жодному із численних засідань, які відбувалися з моменту подання позивачем заяви та до моменту отримання листа відповідача 1, та не надав у встановлений законом період жодної відповіді - як позитивної, так і негативної.

Позивач переконаний, що відповідач 1 без належних правових підстав, без відповідного рішення відповідача 2 незаконно відмовив позивачу у наданні згоди на здійснення невід`ємних поліпшень, перевищивши таким чином свої повноваження, а відповідач 2 неприйняттям рішення допустив бездіяльність і все це призвело до порушення правомірних очікувань орендаря упродовж тривалого часу та перешкодило йому привести нежитлові приміщення у стан, що дозволяє використовувати майно за цільовим призначенням.

У зв`язку з цим, в позовній заяві позивач просив суд:

- визнати дії (бездіяльність) відповідача щодо порушення строків розгляду звернення та відмови у погодженні невід`ємних поліпшень незаконними;

- зобов`язати відповідача 1 підготувати та винести на розгляд відповідача 2 проект рішення «Про надання ТзОВ «Гал-Ластівка» згоди на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень першого поверху площею, 376,4 кв.м. на вул.Китайській, 2 у м.Львові»;

- зобов`язати відповідача 2 розглянути проект рішення «Про надання ТзОВ «Гал-Ластівка» згоди на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень першого поверху площею, 376,4 кв.м. на вул.Китайській, 2 у м.Львові»;

- зобов`язати відповідача 1 видати наказ «Про надання ТзОВ «Гал-Ластівка» згоди на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень першого поверху площею, 376,4 кв.м. на вул.Китайській, 2 у м.Львові».

В поданій заяві про уточнення позовних вимог, яка розцінена та прийнята судом як заява про зміну предмету позову, позивач, змінивши першу та третю з вищезгаданих вимог, просив суд:

- визнати незаконними дії (бездіяльність) відповідача 1 щодо порушення строків розгляду звернення та рішення щодо відмови у погодженні невід`ємних поліпшень, яка викладена в листі від 16.03.2020 р. №2302-вих-21946;

- зобов`язати відповідача 2 розглянути проект та прийняти рішення «Про надання ТзОВ «Гал-Ластівка» згоди на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень першого поверху площею, 376,4 кв.м. на вул.Китайській, 2 у м.Львові».

Решту ж позовних вимог позивач залишив без змін, тобто в редакції позовної заяви.

Заперечуючи проти позову, відповідачі зазначили, що під час проходження процедури отримання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень набрав чинності новий Закон України «Про оренду державного та комунального майна», яким керувались відповідачі і відповідно до імперативної норми якого позивач не має права на отримання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, оскільки набув це майно в оренду без проведення аукціону або конкурсу, а саме - на позаконкурсній основі на підставі патенту.

Відповідачі заявили, що відповідач 1 правомірно повідомив позивачеві вищевказані обставини у своєму листі про відмову у наданні згоди на здійснення невід`ємних поліпшень, в якому додатково проінформував позивача про те, що він як орендар може звернутися до відповідача 1 із заявою про продаж орендованого нежитлового приміщення на аукціоні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності належить будинок за адресою: м.Львів, вул.Китайська, 2, що підтверджується дублікатом витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 30.05.2010 р.

17.07.1996 р. між Представництвом Фонду державного майна України в м.Львові (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гал-Ластівка» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу патенту на право оренди будівлі (споруди, приміщення) №478б, за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцю патент на право оренди будівлі (споруди, приміщення) загальною площею 376,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Китайська, 2, а покупець зобов`язується прийняти вказаний патент і сплатити ціну відповідно до умов договору.

25.07.1996 р. Представництво Фонду державного майна України у м.Львові видало патент №462 на право оренди будівлі (споруди, приміщень), яка розташована за адресою: м.Львів, вул.Китайська, 2 загальною площею 376,4 кв.м. Патент видано власнику патента Товариству з обмеженою відповідальністю «Гал-Ластівка» строком до 17.07.2006 р.

23.12.1996 р. Управління комунального майна Львівської міської ради народних депутатів (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Гал-Ластівка» (орендар) уклали договір №1706 на оренду нежитлових приміщень про те, що орендодавець на підставі патенту №462 від 25.07.1996 р., заяви, технічного паспорту від 12.12.1995 р., договору №1706 від 12.08.1993 р. здав, а орендар прийняв в оренду з 17.07.1996 р. на термін до 17.07.2006 р. в користування нежитлові приміщення за адресою: м.Львів, вул.Китайська, 2 індекс 102-1 - 102-16 загальною площею 376,4 кв.м. під магазин.

29.05.2008 р. між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гал-Ластівка» як орендарем було укладено договір оренди нерухомого майна №Л-6244-8, відповідно до розділу 1 якого орендодавець на підставі наказу управління комунального майна від 10.08.2006р. №513-О, наказу управління комунальної власності від 20.09.2007р. №759-О, договору оренди від 23.12.1996 р. №1706 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно (об`єкт оренди), що знаходиться на балансі ЛКП «№504» (балансоутримувач). Об`єктом оренди є приміщення, що знаходяться за адресою: м.Львів, Китайська, 2 загальною площею 376,4 м. кв., у тому числі перший поверх 376,4 м. кв., з індексами приміщень 102-1 - 102-23 відповідно до даних технічного паспорта ЛМБТІ від 12.12.1995 р.

Згідно з п.2.1. договору, об`єкт оренди буде використовуватись орендарем для торгівлі продовольчими товарами - 368,4 м.кв., для торгівлі непродовольчими товарами - 5 м.кв., для торгівлі підакцизними товарами - 3м.кв.

За умовами п.3.3. договору, у зв`язку з фактичним використанням орендарем об`єкта оренди за попереднім договором, об`єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання даного договору.

Термін дії договору оренди визначений на 2 роки 364 дні з 29.05.2008 р. до 28.05.2011 р. включно (п.4.1. договору).

Пунктом 7.5. договору передбачено обов`язок орендаря проводити капітальний та поточний ремонт, реконструкцію, технічне переобладнання об`єкта оренди тільки з дозволу орендодавця з наданням проектно-кошторисної документації, виготовленої за рахунок орендаря до початку проведення робіт і затвердженої у встановленому порядку, а пунктом 7.17. - право орендаря пристосувати об`єкт оренди до особливостей своєї діяльності з дотриманням встановленого порядку.

15.08.2014 р. ті ж сторони уклали договір оренди нерухомого майна №Л-9135-14 щодо того самого об`єкту оренди з терміном дії цього договору з 15.08.2014 р. до 14.08.2017 р. включно. Даний договір містив ідентичні вищезгаданим умови щодо обов`язку та права орендаря (п.7.1.6. та п.7.2.2. договору).

11.12.2017 р. Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та Товариство з обмеженою відповідальністю «Гал-Ластівка» уклали договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Л-10720-17.

Згідно з п.1.1. цього договору, орендодавець на підставі наказів Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради №291-О від 11.08.2017 р., №425-О від 01.11.2017 р. та договору оренди №Л-9135-14 від 15.08.2014 р. на умовах, визначених цим договором, зобов`язується передати, а орендар прийняти в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 376,4 кв.м., що позначені в технічній документації під індексами 102-1, 102-2, 102-3, 102-4, 102-5, 102-6, 102-7, 102-8, 102-9, 102-10, 102-11, 102-12, 102-13, 102-14, 102-15, 102-16, 102-17, 102-18, 102-19, 102-20, 102-21, 102-22, 102-23, які розташовані в будівлі (літ. А-9) за за адресою: м.Львів, Китайська, 2 (об`єкт оренди), що знаходиться на балансі Львівського комунального підприємства «№504» (балансоутримувач) і належить Львівській міській раді на праві комунальної власності на підставі рішення Виконавчого комітету ЛМР №792 від 02.09.2016 р.

Як зазначено у п.1.3. договору, згідно з висновками оцінювача (звіт про оцінку майна), затвердженими наказом УКВ ДЕР ЛМР №2296/е від 02.10.2017р., ринкова вартість об`єкта оренди станом на 31.07.2017 р. становить 3154830 грн без ПДВ.

У розділі 2 договору наведено цільове призначення об`єкта оренди: приміщення площею 123,1 кв.м. - для торгівлі продовольчими товарами; приміщення площею 46 кв.м.; приміщення площею 13,3 кв.м. - для торгівлі товарами підакцизної групи; приміщення площею 194 кв.м. - для складу.

У зв`язку з фактичним використанням орендарем об`єкта оренди за попереднім договором, об`єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання даного договору (п.3.3. договору).

Відповідно до п.4.1. договору, термін його дії визначений на 5 років з 11.12.2017 р. до 11.12.2022 р. включно (п.4.1. договору).

В позовній заяві позивач стверджує, що 06.05.2019 р. товариство подало до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради заяву №2-13710 щодо приватизації об`єкта оренди.

З витягів з протоколів постійної комісії з питань комунальної власності Львівської міської ради №130 від 07.05.2019 р. та №132 від 11.06.2019 р. вбачається, що комісія, заслухавши, зокрема і звернення ТзОВ «Гал-Ластівка» про можливість приватизації шляхом викупу нежитлового приміщення на вул.Китайській, 2, вирішила скерувати звернення в управління комунальної власності для надання у 2-тижневий термін заявникам алгоритму подальших дій для розгляду питання про надання згоди орендарем на здійснення невід`ємних поліпшень комунального майна.

Листом №2302-2970 від 20.06.2019 р. «Про надання інформації» УКВ ДЕР ЛМР у відповідь на заяву товариства повідомило, що для розгляду питання про надання згоди орендарю на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого комунального майна орендарю необхідно подати до управління заяву та такий пакет документів: опис передбачуваних поліпшень і кошторис витрат на їх проведення; приписи органів державної влади (пожежного нагляду, охорони праці тощо) за їх наявності; проектно-кошторисну документацію, погоджену у встановленому порядку відповідно до законодавства України; експертний звіт за результатами експертизи кошторисної частини проектної документації на здійснення невід`ємних поліпшень.

Також у листі управління додатково зазначило, що висновок про вартість об`єкта оренди відповідно до договору оренди №Л-10720-1 від 11.12.2017 р. є дійсний, оскільки складений станом на 31.07.2017 р., а вартість об`єкта оренди становить 3154830 грн.

У листі управління заявило про те, що залишає заяву товариства щодо питання про приватизацію без розгляду у зв`язку з відсутністю пакета документів, який необхідний для прийняття відповідного рішення.

05.09.2019 р. експерт Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Промпостач» склав експертний звіт щодо розгляду кошторисної частини проектної документації згідно дефектного акту: «Ремонт приміщень магазину ТзОВ «Гал-Ластівка» по вул.Китайська, 2 у м.Львові».

У звіті вказано, що замовником будівництва є ТзОВ «Гал-Ластівка», генеральним проектувальником - ФО-П Макар С.І., а заявлена кошторисна вартість, передбачена наданою кошторисною документацією, та загальна кошторисна вартість будівництва у поточних цінах станом на 23.08.2019 р. складає: всього - 1005538 тис. грн, в тому числі будівельні роботи - 812166тис. грн, устаткування - 2817 тис. грн, інші витрати - 190555 тис. грн.

Як зазначено у даному звіті, за результатами розгляду кошторисної документації і зняття зауважень встановлено, що ця документація, яка враховує обсяги робі т, передбачені робочим проектом, складена відповідно до вимог ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва».

08.10.2019 р. ТзОВ «Гал-Ластівка» звернулося до УКВ ДЕР ЛМР із завою, в якій просило надати згоду на здійснення невід`ємних поліпшень об`єкта, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Китайська, 2 загальною площею 376,4 кв.м. відповідно до технічного паспорта №577 від 20.05.2011 р., номер договору оренди Л-10720-17 від 11.12.2017 р., для отримання дозволу на проведення невід`ємних покращень з подальшою приватизацією.

Відповідно до опису прийнятих документів, разом із заявою подано перелік передбачуваних поліпшень у довільній формі та кошторис витрат на їх проведення згідно проектно-кошторисної документації, проектно-кошторисну документацію, погоджену у встановленому порядку відповідно до законодавства України (розробляє ліцензована організація) та експертний звіт за результатами експертизи кошторисної частини проектної документації на здійснення невід`ємних поліпшень.

03.03.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Гал-Ластівка» подало голові постійної комісії із питань комунальної власності та заступнику міського голови заяви із викладенням в них обставин звернення товариства до УКВ ДЕР ЛМР для отримання згоди на проведення невід`ємних поліпшень та зазначенням того, що незважаючи на надання всіх необхідних документів, товариство так і не отримало наказу управління про надання орендарю згоди або відмови на здійснення поліпшень.

Листом №2302-вих-21946 від 16.03.2020 р. Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради повідомило Товариству з обмеженою відповідальністю «Гал-Ластівка», що ним розглянуто звернення щодо надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 376,4 кв.м. за адресою вул.Китайська, 2, орендарем яких є ТзОВ «Гал-Ластівка», договір оренди №Л-10720-17 від 11.12.2017 р.

У листі вказано, що управлінням було здійснено перевірку комплектності поданого пакета документів та організовано проведення обстеження балансоутримувачем, за результатами якого складено акт обстеження нежитлового приміщення. Після цього, подані заявником та балансоутримувачем документи були скеровані постійній комісії з питань комунальної власності, яка за результатами розгляду надала свій рекомендаційний висновок про доцільність надання дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень, і, враховуючи висновки комісії та балансоутримувача, управління підготувало проект рішення Виконавчого комітету «Про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна на вул.Китайська, 2» і передало його на візування в структурні підрозділи ЛМР.

Як ствердило в листі управління, під час проходження процедури отримання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень набрав чинності новий Закон України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до норм якого підставою для прийняття рішення про відмову у погодженні є отримання орендарем майна в оренду без проведення аукціону або конкурсу, тому, оскільки товариство отримало право оренди на позаконкурсній основі на підставі патенту, управління зазначило, що правові підстави для надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна у нього відсутні.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено ст.174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Приписами ст.759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з ч.1 ст.760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Статтею 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 р., положення якого були чинними на час укладення та виконання договору оренди сторонами, цей Закон регулює: організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як визначено ч.2 цієї ж статті, державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

За приписами статті 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 (в редакції, яка була чинною на час укладення договору від 11.12.2017 р.), фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України, відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п`ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди.

Органи, уповноважені управляти майном, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, розглядають подані матеріали і протягом п`ятнадцяти днів після надходження матеріалів повідомляють підприємство про своє рішення (надання дозволу щодо укладення договору оренди або відмову). При розгляді матеріалів щодо передачі в оренду нерухомого майна можуть враховуватися пропозиції місцевої державної адміністрації, відповідного органу місцевого самоврядування щодо розміщення бюджетних установ і організацій.

Орендодавець протягом п`яти днів після погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим управляти відповідним майном, а в разі якщо заява про оренду майна не потребує узгодження (щодо оренди окремого індивідуально визначеного майна, крім нерухомого), протягом 15 днів після дати її реєстрації розміщує в офіційних друкованих засобах масової інформації та на веб-сайтах орендодавців оголошення про намір передати майно в оренду або відмовляє в укладенні договору оренди і повідомляє про це заявника. Протягом 10 робочих днів після розміщення оголошення орендодавець приймає заяви про оренду відповідного майна. Протягом трьох робочих днів після закінчення строку приймання заяв орендодавець своїм наказом ухвалює рішення за результатами вивчення попиту на об`єкт оренди. У разі якщо подано лише одну заяву, конкурс на право оренди не проводиться і договір оренди укладається із заявником. У разі надходження двох і більше заяв орендодавець оголошує конкурс на право оренди.

Законами України можуть бути визначені інші випадки передачі державного та комунального майна в оренду без проведення конкурсу.

Таким чином, передача позивачу в оренду нерухомого комунального майна за договором оренди від 11.11.2017 р. без проведення конкурсу була здійснена з дотриманням вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992, який діяв на момент укладення зазначеного договору та норми якого допускали укладення договору оренди без конкурсу у випадку надходження лише однієї заяви можливого орендаря.

27.12.2019 р. набрав чинності Закон України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 р., який був введений в дію 01.02.2020 р.

Порядок та умови здійснення невід`ємних поліпшень майна, переданого в оренду, визначено статтею 21 цього Закону.

Так, згідно з ч.ч.4- 6 ст.21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 р., орендар може звернутися з клопотанням про отримання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень, якщо за розрахунками орендаря, підтвердженими висновком будівельної експертизи, його прогнозовані витрати на ремонт об`єкта оренди, за виключенням його витрат на виконання ремонтних робіт, що були зараховані згідно з частиною другою цієї статті, становитимуть не менш як 25 відсотків ринкової вартості об`єкта оренди, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна станом на будь-яку дату поточного року. Рішення про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень комунального майна приймає представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи в порядку, встановленому відповідним представницьким органом місцевого самоврядування.

Балансоутримувач орендованого майна приймає рішення про відмову у погодженні клопотання орендаря про здійснення невід`ємних поліпшень, якщо майно перебуває у задовільному стані і не вимагає додаткових поліпшень для здійснення орендарем виду діяльності, передбаченого договором оренди, або якщо поліпшення можуть бути виконані в межах поточного ремонту.

Підставами для прийняття рішення про відмову у погодженні клопотання орендаря про здійснення невід`ємних поліпшень є: отримання орендарем майна в оренду без проведення аукціону або конкурсу; прийняття балансоутримувачем майна рішення, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

За приписами ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 р., договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Згідно з ч.6 ст.283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.284 Господарського кодексу України визначено, що умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

З наведеного вбачається, що норма ч.6 ст.21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 р. розповсюджується на договори оренди, укладені саме за цим Законом, а не договори оренди, які були укладенні до набрання його чинності.

Іншими словами, норма ч.6 ст.21, яка встановлює правила, що погіршують становище орендаря, не розповсюджується на договір оренди від 11.11.2017 р., який був укладений до набрання чинності цим Законом та діє до 11.12.2022 р.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішеннях від 13.05.1997 р. №1-зп, від 09.02.1999 р. №1-рп/99, від 05.04.2001 р. № 3-рп/2001, від 13.03.2012 р. № 6-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На спірні правовідносини щодо надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень комунального майна, які виникли між сторонами, поширюється дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 р., яким керувалися сторони під час укладання договору оренди. Нормами цього Закону не передбачено жодних обмежень та заборон щодо можливості надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендарям, які уклали договори оренди без проведення конкурсу. До того ж, як встановлено судом, укладення згаданого договору оренди від 11.12.2017 р. без конкурсу на той час повністю відповідало вимогам законодавства.

Таким чином, посилання відповідачів на ч.6 ст.21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 р. як на підставу для відмови в наданні позивачу згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна є безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст.778 ЦК України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою), приватизація об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, здійснюється шляхом продажу на аукціоні або шляхом викупу, якщо виконуються умови, передбачені частиною другою цієї статті.

Орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов: орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна; орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень, які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу; невід`ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладання договору оренди або для цілей продовження договору оренди; здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у тому числі невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи, а вартість невід`ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб`єктом оціночної діяльності; орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати; договір оренди є чинним на момент приватизації.

Надання згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень здійснюється в порядку, визначеному Фондом державного майна України або представницьким органом місцевого самоврядування.

Ухвалою Львівської міської ради №4271від 29.11.2018 р. «Про затвердження Порядку надання орендарю згоди орендодавця комунального майна на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень» затверджено відповідний Порядок.

В п.2 Порядку надано, серед іншого, такі визначення:

- невід`ємні поліпшення орендованого майна - здійснені орендарем за час оренди заходи (перепланування, капітальний ремонт, реставрація), спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого майна та його споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості;

- згода орендодавця на невід`ємні поліпшення - наказ управління комунальної власності департаменту економічного розвитку, виданий на підставі відповідного рішення виконавчого комітету міської ради, який доводиться до відома орендаря письмовим повідомленням (листом) орендодавця.

Відповідно до п.3 Порядку, орендар має право за письмовою згодою орендодавця за рахунок власних чи залучених коштів здійснювати невід`ємні поліпшення орендованого майна.

Процедура надання орендарю згоди орендодавця нежитлових приміщень територіальної громади м. Львова на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого комунального майна містить такі етапи: подання орендарем заяви і пакета документів; розгляд заяви і документації орендаря; прийняття відповідного рішення (п.4 Порядку).

Як встановлено п.5 Порядку, для розгляду питання про надання згоди орендарю на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого комунального майна орендар подає управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку заяву та такий пакет документів: опис передбачуваних поліпшень і кошторис витрат на їх проведення; приписи органів державної влади (пожежного нагляду, охорони праці тощо) за їх наявності; висновок про вартість майна, виконаний суб`єктом оціночної діяльності за заявою орендаря, який рецензований та затверджений наказом управління комунальної власності департаменту економічного розвитку. До уваги береться висновок, який зроблений не більше ніж три роки назад. У разі, якщо висновок був здійснений більше ніж три роки назад, заявник подає заяву до управління комунальної власності департаменту економічного розвитку про здійснення нового висновку про вартість майна, і цей висновок про вартість майна є підставою для внесення змін до договору оренди як додаток до цього договору; проектно-кошторисну документацію, погоджену у встановленому порядку відповідно до законодавства України; експертний звіт за результатами експертизи кошторисної частини проектної документації на здійснення невід`ємних поліпшень.

Інформацію про доцільність здійснення невід`ємних поліпшень за зверненням Управління комунальної власності надає балансоутримувач на підставі наданих орендарем документів, передбачених пунктом 5 цього Порядку, у формі акта обстеження та довідки балансоутримувача про відсутність бюджетного фінансування на проведення ремонтних робіт по об`єкту, затверджених уповноваженим органом (п.7 Порядку).

Згідно з п.8 Порядку, обстеження щодо доцільності здійснення невід`ємних поліпшень проводиться балансоутримувачем з долученням представників відповідної районної адміністрації або уповноваженого органу балансоутримувача, управління комунальної власності департаменту економічного розвитку, управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування та трьох представників постійної комісії з питань комунальної власності. Акт обстеження балансоутримувач повинен подати до управління комунальної власності департаменту економічного розвитку не пізніше 14 днів з моменту отримання документів.

Пунктом 11 Порядку визначено, що у разі подання орендарем документів у неповному обсязі управління комунальної власності департаменту економічного розвитку повідомляє заявника про необхідність усунення встановлених недоліків. У разі не усунення орендарем встановлених недоліків у місячний термін, подані документи повертаються орендареві.

Відповідно до п.12 Порядку, документи, подані балансоутримувачем та орендарем, управління комунальної власності департаменту економічного розвитку скеровує постійній комісії з питань комунальної власності для розгляду. Постійна комісія з питань комунальної власності у двотижневий термін надає рекомендаційний висновок про доцільність надання дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень.

За умовами п.13 Порядку, рішення про надання орендарю згоди або відмови на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень приймає виконавчий комітет Львівської міської ради на підставі поданих документів.

Рішення про надання орендарю згоди або відмови на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень є підставою видачі орендодавцем наказу про надання згоди або відмови на проведення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень (п.15 Порядку).

Згідно з п.16 Порядку, у разі відмови на здійснення невід`ємних поліпшень орендарю повертається весь пакет документів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Мелахер та інші проти Австрії», «Бурдов проти Росії», «Прессос Компанія Нав`єра С.А.» та інші проти Бельгії» визначав, що під поняттям «майно» розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно законодавства країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, «активи», які можуть виникнути, «правомірні очікування»/«законні сподівання» особи. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». До таких активів може відноситися право оренди (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»).

У справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення дійсним та розраховувати на певний стан речей.

При цьому слід зазначити, що правомірні очікування позивача, є об`єктом правового захисту згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та національного законодавства України.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Більш того, саме умовами договору оренди чітко визначено право орендаря на здійснення невід`ємних поліпшень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач як орендар подав відповідачеві 1 заяву та повний пакет необхідних документів, на необхідність надання яких вказував і сам відповідач 1 у листі від 20.06.2019 р. про залишення заяви про приватизацію без розгляду.

Так, орендар подав управлінню такі документи як опис передбачуваних поліпшень і кошторис витрат на їх проведення (у зв`язку з відсутністю окремих вимог до змісту опису його складено у довільній формі), погоджену проектно-кошторисну документацію та експертний звіт за результатами експертизи кошторисної частини цієї проектної документації.

При цьому, можна зробити висновок, що орендар не подавав приписів органів державної влади з огляду на їх відсутність, а також не долучав висновку про вартість майна, оскільки наявний в управління висновок складений в межах трьохрічного строку, тобто виготовлення нового висновку не було необхідним, про що вказано і у листі самого відповідача 1 від 20.06.2019 р.

Суду невідомо про те, що відповідачі у справі або будь-які інші уповноважені особи висловлювали зауваження щодо змісту чи форми поданих позивачем документів, звертали увагу на їх неповноту або невідповідність іншим існуючим документам тощо.

Більш того, у листі відповідача 1 від 16.03.2020 р. йдеться про те, що управління здійснило перевірку комплектності поданого пакета документів, організувало проведення обстеження балансоутримувачем, за результатами якого було складено акт обстеження нежитлового приміщення, скерувало подані заявником і балансоутримувачем документи постійній комісії з питань комунальної власності, яка за результатами розгляду надала свій рекомендаційний висновок про доцільність надання дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень, і, враховуючи висновки комісії та балансоутримувача, підготувало проект рішення Виконавчого комітету «Про надання згоди на здійснення невідємних поліпшень орендованого майна на вул.Китайська, 2» та передало його на візування в структурні підрозділи ЛМР.

Разом з тим, відповідач 1 не представив достатніх доказів того, що ним було вчинено всі необхідні дії, передбачені Порядком надання орендарю згоди, зокрема, не надав доказів скерування документів постійній комісії, доказів підготовки та передачі проекту рішення тощо.

Відповідач 1 є саме тією особою, з якою орендар перебуває в орендних правовідносинах і до якої орендар звертається для розгляду питання про надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого комунального майна, отже суд вважає, що особа, звернувшись у встановленому порядку до УКВ ДЕР ЛМР, має право очікувати від нього належного реагування щодо вирішення поставленого питання та надання інформації про результати такого вирішення.

Варто зазначити, що строки розгляду звернення орендаря для отримання згоди не визначені законодавчо.

Стаття 8 ЦК України передбачає, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Пункт шостий статті 3 ЦК України відносить до таких засад цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність.

Суд вважає, що позивач як учасник цивільних правовідносин, скеровуючи відповідачеві 1 заяву та надаючи при цьому необхідні документи, діяв добросовісно, бажаючи одержати у спосіб, встановлений законодавством, згоду на проведення невід`ємних поліпшень та набути змогу розпочати виконання відповідних робіт, натомість відповідач 1 не інформував позивача про результати або хід розгляду його звернення протягом більш, ніж піврічного строку, а по завершенні цього строку надіслав лист, в якому формально послався на набрання чинності новим Законом як на підставу неможливості надати необхідну згоду. При цьому, варто зазначити, що такий Закон був введений в дію через п`ять місяців з дня звернення орендаря та, як встановив суд раніше, взагалі не підлягав застосуванню при розгляді його заяви.

На переконання суду, таке тривале зволікання з розглядом правомірного звернення позивача і неповідомлення заявникові жодної інформації стосовно його заяви йде врозріз із «правомірними очікуваннями» заявника щодо певного стану речей у майбутньому та в будь-якому випадку не може бути розцінено як добросовісна та розумна поведінка особи, від якої інша особа очікує вчинення певних дій.

Частина друга статті 16 ЦК України серед способів захисту цивільних прав та інтересів визначає і визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вимога позивача щодо визнання незаконними дій (бездіяльності) Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради щодо порушення строків розгляду звернення відповідає визначеним способам захисту та в сукупності з іншими способами може слугувати ефективному відновленню порушених прав позивача, тому, враховуючи також її обгрунтованість, може бути задоволена судом.

Разом з цим, звернена до відповідача 1 вимога про визнання незаконним рішення щодо відмови у погодженні невід`ємних поліпшень, яка викладена в листі від 16.03.2020 р. №2302-вих-21946, не підлягає задоволенню, адже пунктом 13 Порядку встановлено, що таке рішення про надання орендарю згоди або відмови приймає саме виконавчий комітет Львівської міської ради, тобто викладене у листі управління повідомлення в будь-якому випадку не може вважатись рішенням про відмову у погодженні невід`ємних поліпшень.

Відповідно до ч.3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з п.2 Положення про управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, затвердженого

рішенням виконкому ЛМР від 02.12.2016 р. №1125 (зі змінами), основними завданнями управління є: виконання функції органу управління майном комунальної власності територіальної громади м.Львова; передача в оренду, відчуження (приватизація) майна комунальної власності територіальної громади м.Львова; подання на розгляд міської ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліки об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації, організація виконання цих програм.

Пункт 4.1.4 Положення відносить до повноважень управління підготовку проектів ухвал міської ради, рішень виконавчого комітету, розпоряджень Львівського міського голови, візування проектів актів відповідно до компетенції.

Згідно із ч.2, 4 ст.4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Європейської хартії місцевого самоврядування», органи місцевого самоврядування в межах закону мають право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними. Вони не можуть скасовуватися чи обмежуватися іншим, центральним або регіональним органом, якщо це не передбачене законом.

За положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р., під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За загальним правилом суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Викладене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором.

Якщо ж законом або договором не передбачено способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону (ч.2 ст.5 ГПК України).

Застосовуючи спосіб захисту, що не суперечить закону і який ефективно захищає права, свободи чи інтереси позивача, суд, враховуючи зміст права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, а також характер його порушення, невизнання або оспорення, у будь-якому разі не може втручатись у дискреційні повноваження органу, оскільки завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкую (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Класс та інші проти Німеччини», «Фадеева проти Росії», «Кумпене і Мазере проти Румунії», «Єрузалем проти Австрії», «Реквеньї проти Угорщини»).

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 р. у справі № 823/59/17 зробив наступний правовий висновок:

«…повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким».

З врахуванням зазначених положень законодавства, можна зробити висновок про те, що підготовка та винесення на розгляд Виконавчого комітету Львівської міської ради проекту рішення, яке стосується надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень, належить до компетенції УКВ ДЕР ЛМР, яке, отримавши подані балансоутримувачем та орендарем документи та рекомендаційний висновок постійної комісії з питань комунальної власності, повинно підготувати та надати виконавчому комітету проект відповідного рішення, відтак позовна вимога про зобов`язання відповідача 1 вчинити за наслідком отримання необхідних документів дії в межах своїх повноважень підлягає задоволенню.

З аналізу норм Порядку випливає, що відповідач 2 на підставі поданих йому на вирішення документів зобов`язаний прийняти певне рішення стосовно надання орендарю згоди на здійснення невід`ємних поліпшень і таким рішенням може бути як рішення про надання орендарю згоди на здійснення невід`ємних поліпшень, так і рішення про відмову на здійснення невід`ємних поліпшень.

Як наслідок, рішення про надання орендарю згоди або відмови на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень в подальшому повинно стати підставою видачі орендодавцем наказу (з врахуванням змісту рішення виконкому) - наказу про надання згоди або ж наказу про надання відмови на проведення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень відповідно.

Порядок надання орендарю згоди орендодавця комунального майна на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень не передбачає того, що у разі наявності всіх необхідних документів (наприклад заява орендаря, опис передбачуваних поліпшень і кошторис витрат на їх проведення, висновок про вартість майна, проектно-кошторисна документація, експертний звіт за результатами експертизи кошторисної частини проектної документації на здійснення невід`ємних поліпшень, акт обстеження балансоутримувача, рекомендаційний висновок про доцільність надання дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень тощо) виконавчий комітет може прийняти лише одне рішення - про надання орендарю згоди на здійснення невід`ємних поліпшень, а управління комунальної власності - видати наказ про надання згоди на проведення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень, тобто даний акт допускає, що при вирішення цього питання можуть бути використані дискреційні повноваження органу.

Задоволення судом вимог позивача про зобов`язання відповідача 2 прийняти рішення «Про надання ТзОВ «Гал-Ластівка» згоди на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень першого поверху площею, 376,4 кв.м. на вул.Китайській, 2 у м.Львові» та зобов`язання відповідача 1 видати наказ «Про надання ТзОВ «Гал-Ластівка» згоди на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень першого поверху площею, 376,4 кв.м. на вул.Китайській, 2 у м. Львові» означало би по суті надання згоди позивачу на здійснення поліпшень майна і суд, задовольняючи такі вимоги, фактично перебрав би на себе повноваження Виконавчого органу Львівської міської ради щодо вирішення питання про надання згоди.

Суд вважає, що в даному випадку, ефективним способом захисту є зобов`язання відповідача 2 розглянути відповідний проект рішення та прийняти рішення (мається на увазі будь-яке з дозволених законодавством рішень), а також зобов`язання відповідача 1 за результатами прийнятого рішення видати наказ, зміст якого буде відповідати рішенню, прийнятому відповідачем 2 за результатами розгляду.

З врахуванням цього, згадані позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині, наведеній судом вище.

При цьому, суд наголошує, що найменування проекту рішення «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Гал-Ластівка» згоди на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень першого поверху площею 376,4кв.м. на вул.Китайській, 2 у м.Львові», підготувати який суд зобов`язує відповідача 1, жодним чином не впливає на те, яким за змістом має бути рішення відповідача 2 за наслідками розгляду цього проекту та, відповідно, наказ відповідача 1 на виконання прийнятого рішення, адже проект не є остаточним документом, а виконавчий комітет вправі як погодитись із ним, так і не затверджувати його.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що права позивача були порушені, а позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.4, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати незаконними дії (бездіяльність) Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів, пл.Галицька, 15 (ідентифікаційний код 25558625) щодо порушення строків розгляду звернення.

3. Зобов`язати Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів, пл.Галицька, 15 (ідентифікаційний код 25558625) підготувати та винести на розгляд Виконавчого комітету Львівської міської ради проект рішення «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Гал-Ластівка» згоди на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень першого поверху площею 376,4кв.м. на вул.Китайській, 2 у м.Львові».

4. Зобов`язати Виконавчий комітет Львівської міської ради, м.Львів, пл.Ринок, 1 (ідентифікаційний код 26256622) розглянути проект рішення «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Гал-Ластівка» згоди на здійснення невід`ємних поліпшень нежитлових приміщень першого поверху площею, 376,4 кв.м. на вул.Китайській, 2 у м.Львові» та прийняти рішення.

5. Зобов`язати Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів, пл.Галицька, 15 (ідентифікаційний код 25558625) за результатами прийнятого рішення видати наказ.

6. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 01.04.2021 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 23.04.2021 р.

Суддя З.П. Гоменюк