ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" травня 2021 р. Cправа № 911/1150/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Лабунська Т.І., розглянувши матеріали по справі

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В :

14.04.2021 до Господарського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із заявою в системі "Електронний суд" від 16.04.2021 б/н (вх.№ 134) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Київської області заяву ОСОБА_1 від 16.04.2021 б/н (вх.№ 134) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність разом з доданими до неї матеріалами передано за встановленою підсудністю до Господарського суду Вінницької області.

05.05.2021, із супровідним листом №911/1150/21 від 27.04.2021, до Господарського суду Вінницької області за підсудністю надійшли матеріали справи №911/1150/21 за заявою ОСОБА_1 від 16.04.2021 б/н (вх.№ 134) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021, зазначену справу розподілено судді Лабунській Т.І.

Дослідивши матеріали заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, суд дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

При цьому, зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати приписам Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

У заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються: 1) найменування господарського суду, до якого подається заява; 2) ім`я боржника, його місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), номер засобу зв`язку боржника, його адреса електронної пошти (за наявності); 3) виклад обставин, що стали підставою для звернення до суду; 4) перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються: 1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; 2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця; 3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; 4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна; 5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно; 6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором; 7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 8) відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках; 9) копія трудової книжки (за наявності); 10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника; 11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства; 12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень; 13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини; 14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Крім того, при дослідженні матеріалів заяви судом встановлено, що до заяви Колесник (Мельник) О.В. не додано всіх документів, обов`язковість подання яких визначена ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, заявником надано суду конкретизований список кредиторів, проте, останній місить у собі загальну суму грошових вимог відповідних фінансових установ без обов`язкового окремого зазначення суми неустойки (штрафу, пені), як то передбачено п. 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Також відповідно до п.12 ч.3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», зокрема, встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021 - 2 270,00грн.

Таким чином, авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 34 050,00грн (2 270,00х5х3=34 050,00).

Отже, при зверненні із такою заявою саме БОРЖНИК повинен надати докази авансування винагороди арбітражному керуючому.

Проте, до вказаної вище заяви не додано доказів здійснення авансування винагороди керуючому реструктуризацією у встановленому порядку та розмірі.

Водночас, разом із заявою ОСОБА_1 подано клопотання б/н від 16.04.2021 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому , в якому остання просить суд звільнити його від сплати винагороди арбітражному керуючому, та включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією до загального боргу боржника із можливістю її першочергового стягнення під час реструктуризації на 60 місяців; або ж включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією за рахунок коштів фонду кредиторів, створеного для оплати винагороди арбітражним керуючим із можливістю першочергової оплати саме з фонду; чи включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією після закінчення відстрочки на умовах передбачених планом реструктуризації (відстрочення), схваленим зборами кредиторів та затвердженим господарським судом - при реальному покращенні матеріального стану боржника.

Підставами для задоволення клопотання зазначає наступне:

- що судовий збір і винагорода арбітражному керуючому надсилається на один і той же розрахунковий рахунок суду, а тому винагорода є ідентичним сплаті судового збору;

- Кодекс не містить заборони здійснювати оплату арбітражному керуючому за рахунок коштів кредиторів;

- сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку із виконанням ним повноважень здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав боржника);

- сплата грошової винагороди відбувається за рахунок кредиторів (пропорційне з кожного), якщо відсутні коштів на рахунках та не сформована ліквідаційна маса.

Крім того, свою позицію щодо сплати грошової винагороди арбітражному керуючому за рахунок коштів кредиторів, заявник обґрунтовує постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16.

До того ж, заявником разом із заявою подано клопотання про створення фонду для винагороди арбітражному керуючому б/н від 16.04.2021.

Розглянувши подані клопотання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частинами першою, третьою, четвертою та сьомою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; використання примусової праці забороняється; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Таким чином, грошова винагорода арбітражного керуючого є заробітною платою за виконання ним своїх повноважень.

Разом з цим, суд зазначає, що безоплатна праця забороняється Конституцією України та прирівнюється до рабства, в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та інших міжнародних актів.

Частиною 2 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі в обов`язковому порядку подаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства).

Проаналізувавши зазначені положення, суд дійшов висновку, що обов`язок боржника авансувати вищенаведену винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом України з процедур банкрутства і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою ч. 3 ст. 116 зазначеного Кодексу.

При цьому, ані Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому.

Посилання заявника на застосування до вимог про авансування винагороди керуючому реструктуризацією аналогії закону щодо звільнення від сплати судового збору суд вважає помилковим та таким, що базується на невірному тлумаченні заявником норм закону.

Крім того, суд зазначає, що авансування винагороди керуючому реструктуризацією та сплата судового збору мають різну правову природу, регулюються різними нормативно-правовими актами, мають різну сферу застосування та кінцеву мету.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок заявника при зверненні із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність авансувати на депозитний рахунок суду винагороду керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень однозначно врегульований положеннями Кодексу та до такого обов`язку не підлягають застосуванню положення Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення заявника від авансування (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №910/2629/20, від 23.11.2020 у справі №922/1734/20, від 19.11.2020 у справі № 927/203/20, від 17.02.2021 у справі №927/166/20).

Також, є помилковим посилання заявника на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, оскільки в цій постанові Верховний Суд висловив правову позицію щодо застосування норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який на даний час втратив чинність і до спірних правовідносин щодо обов`язку авансування винагороди арбітражного керуючого застосовуватись не може.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання заявника про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

У свою чергу, у відповідності до п. 6 ч. 5 ст. 48, ст. 113, п. 6 ч. 8 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства до компетенції зборів кредиторів належать прийняття рішення про інші питання, передбачені цим Кодексом, у тому числі віднесені до компетенції комітету кредиторів.

Проаналізувавши зазначені положення у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що у справі про неплатоспроможність фізичної особи, збори кредиторів мають право створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Отже, законодавцем закріплено таке ПРАВО, а НЕ ОБОВ`ЯЗОК кредиторів. А реалізовувати права суд не може зобов`язувати, оскільки реалізація прав залежить виключно від волі самого суб`єкта таких прав. До реалізації своїх прав ніхто примушений бути не може.

Враховуючи наведене, створення відповідного фонду є виключним правом зборів кредиторів, та до компетенції суду прийняття відповідного рішення не відноситься.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання заявника про створення фонду для винагороди арбітражному керуючому є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Крім того, заявником із посиланням на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2021 у справі №904/5098/20, надано суду заяву арбітражного керуючого Іванюка О.М. №1 від 06.04.2021 в якій останній погодився на призначення його керуючим реструктуризацією та не заперечував, щоб встановлена Кодексом винагорода депонувалась на депозитний рахунок суду не в повному обсязі, а частинами - в розмірі належному виплаті арбітражному керуючому помісячно.

Проте, заявником не наведено у своїй заяві жодних джерел та не надано на підтвердження їх наявності доказів, з яких буде здійснена відповідна виплата основної грошової винагороди керуючому реструктуризацією, а тому зазначене не може братись судом до уваги.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що заявник зобов`язаний додати докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, чого останньою, як зазначалось вище, здійснено не було, а відтак, суд дійшов висновку, що заявником не дотримано вимоги п.12 ч.3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

Проте, заявником не долучено до відповідної заяви вищезазначених відомостей.

Водночас, разом із своєю заявою ОСОБА_1 подано клопотання б/н від 16.04.2021 про витребування відомостей про всі наявні рахунки боржника у тому числі депозитні, відкритих в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізитів, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

В обґрунтування клопотання заявник вказує, що ані Національним банком України, ані Фіскальними службами країни зазначена інформація на запит громадянина не надається, так як це по їхнім критеріям законодавством не передбачено. За таких обставин, просить суд клопотання задовольнити.

Згідно ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Частиною 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання (п.п. 3, 4, 5 ч. 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, у клопотанні не зазначено підстав, з яких випливає, що відповідні відомості наявні саме у тих осіб, в яких необхідно витребувати такі документи. Крім того, заявником не зазначено заходи, які він самостійно вжив для отримання відповідної інформації та не надав суду докази на підтвердження вжиття таких заходів.

Посилання заявника на те, що ані Національним банком України, ані податковими органами зазначена інформація на запит громадянина не надається судом до уваги не приймається, оскільки Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень громадян, проведення особистого прийому та забезпечення доступу до публічної інформації в Національному банку України, затвердженою рішенням Правління Національного банку України від 14.05.2020 № 332-рш та Положенням про Державну податкову службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, передбачено право громадянина Україна на звернення до відповідного органу задля отримання тієї чи іншої інформації.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що клопотання заявника про витребування відповідних відомостей є недоведеним та необґрунтованим, а відтак задоволенню не підлягає.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявником при зверненні до суду не дотримано вимог, встановлених ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ч.1 ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Вимоги щодо позовної заяви визначені ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Ураховуючи те, що заявником було подано відповідну заяву без дотримання вимог ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, суд вважає за необхідне залишити зазначену заяву без руху та надати ОСОБА_1 ) час для усунення недоліків.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 30, (ч. 4), 37, 48, 113, 115, 116, 123 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 18, 73,74, 77, 81, 162, 174, 234, ч.2 ст. 235, 236, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 б/н від 16.04.2021 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому.

2. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 б/н від 16.04.2021 про створення фонду для авансування грошової винагороди арбітражному керуючому.

3. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 б/н від 16.04.2021 про витребування відомостей про всі наявні рахунки боржника у тому числі депозитні, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

4. Заяву ОСОБА_1 б/н від 16.04.2021 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи залишити без руху.

5. Встановити заявнику - ОСОБА_1 строк для усунення недоліків заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху, шляхом надання до суду:

- конкретизованого списку кредиторів, оформленого у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу;

- доказів авансування винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень в сумі 34 050,00 грн. на депозитний рахунок Господарського суду Вінницької області;

- відомостей про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

6. Попередити заявника - ОСОБА_1 про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

7. За приписами ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала про залишення заяви без руху оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

8. Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 11.05.2021.

9. Повний текст ухвали суду складено та підписано - 11.05.2021.

10. Копію ухвали суду надіслати заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1