ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" квітня 2021 р.м.ХарківСправа № 922/2800/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 , м. Харків
до Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "Протон", м. Харків, 3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство "Харківобленерго", м. Харків
про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Гончаров С.І.

3-ї особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "Протон" (відповідач) згідно якого просить суд:

- зобов`язати відповідача протягом трьох днів з моменту набрання рішенням суду законної сили письмово погодити дозволену потужність нежитлових приміщень 13 поверху № 1-6, 6а, 6б, 6в, 7-:-9, 9а, 9б, 15, 16, 17, 18, 20, 22, 23, загальною площею 415,8 кв.м. та № 10-14,14а, 14б, 19, 21, 24-29,31-33, І, 1/2 (одна друга) частини приміщення № 22, загальною площею 425,5 кв.м. будівлі літ. "Ф-15", за адресою АДРЕСА_1 , 13 поверху, які належать ОСОБА_1 в обсязі 70 кВт за існуючою схемою електропостачання за рахунок зменшення дозволеної потужності Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "Протон";

- стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 1500000,00 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 450000,00 грн.;

- стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позову позивач вказує, що придбавши вищезазначене нерухоме майно, він був впевнений, що його приміщення забезпечені електроенергією та придатні для офісного використання. Однак, згодом у липні 2019 року приміщення без жодного попередження були знеструмлені Державним підприємством "Центральне конструкторське бюро "Протон", що є балансоутримувачем громадської будівлі літ. "Ф-15" за адресою м. Харків, майдан Захисників України, будинок 7/8. Позивач здійснив усі можливі заходи для того, щоб повернути електрозабезпечення своїх приміщень до вимог закону та інформував відповідача про його протиправну бездіяльність. Проте, відповідач, відмовивши позивачу в коригуванні власної договірної потужності, фактично протиправно привласнив частину потужності на свою користь, у зв`язку з чим такі протиправні дії з боку відповідача спрямовані виключно на завдання шкоди позивачу.

Також, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним 02.07.2020 року було подано позовну заяву до Червонозаводського районного суду м. Харкова з такими самими позовними вимогами до відповідача, проте ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.07.2020 року по справі № 646/3871/20 відмовлено у відкритті провадження, в якій зазначено, що суд вважає, що дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.12.2020 було зупинено провадження у справі № 922/2800/20 до вирішення Харківським апеляційним судом апеляційної скарги Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "Протон" на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.07.2020 у справі № 646/3871/20.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Харківським апеляційним судом 18.01.2021 ухвалена постанова у справі № 646/3871/20, якою ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.07.2020 року скасовано, цивільну справу № 646/3871/20 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.03.2021 повернуто позовну заяву у справі № 646/3871/20.

Враховуючи усунення причин, які сприяли зупиненню провадження у справі, ухвалою господарського суду Харківської області від 19.04.2021 провадження у справі № 922/2800/20 було поновлено та призначено підготовче засідання на 26.04.2021 о 14:15.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Стаття 125 Конституції України визначає, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За змістом ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: він не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється ст. 20 ГПК України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами, можуть бути особи, зазначені у ст. 4 ГПК України. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (ст. 45 ГПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Скасовуючи ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.07.2020 Харківський апеляційний суд у постанові від 18.01.2021 у справі № 646/3871/20 зазначив, що суд першої інстанції невірно застосував положення ст.186 ЦПК України та відмовив у відкритті провадження у справі з підстав непідвідомчості справи суду цивільної юрисдикції. Висновок суду першої інстанції про те, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства є передчасним.

Таким чином, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не господарського судочинства з огляду на суб`єктний склад сторін та характер спірних правовідносин у цій справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. За змістом ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Отже, закриття провадження у цій справі через встановлені судом обставини, що унеможливлюють розгляд цієї справи за правилами господарського судочинства не є свідченням позбавлення позивача права на розгляд його справи в суді. Але "судом, встановленим законом" у розумінні ст. 6 Конвенції є суд, до юрисдикції якого віднесено процесуальним законом вирішення цієї справи.

Згідно ч. 2 ст. 231 ГПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. На виконання наведених приписів суд приходить до висновку, що розглядуваний спір віднесено до розгляду в порядку цивільного судочинства та, відповідно, має розглядатися у відповідному місцевому загальному суді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 231 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 922/2800/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 255 - 257 ГПК України, до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.05.2021.

Суддя А.М. Буракова