ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.05.2021 Справа № 905/385/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання Парахотіна Ю.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Муліно Логістік», м.Вільнянськ, Запорізька область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольхліб», м.Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості у сумі 1672936,47грн, 3% річних у сумі 5225,06грн, штрафних санкцій у сумі 635715,86грн, всього 2313877,39грн,

За участю представників:

від позивача: адвокат Міхантьєв М.Д. на підставі ордеру серія ЗП №132859 від 09.03.2021 (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Муліно Логістік», м.Вільнянськ, Запорізька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольхліб», м.Маріуполь, Донецька область, про стягнення заборгованості у сумі 1672936,47грн, 3% річних у сумі 5225,06грн, штрафних санкцій у сумі 635715,86грн, всього 2313877,39грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, чим також зумовлено нарахування заявлених до стягнення 3% річних та штрафних санкцій.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження. Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Донецької області від 09.03.2021; підготовче засідання призначене на 30.03.2021 з подальшим відкладанням на 20.04.2021; ухвалою суду від 20.04.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 12.05.2021.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст.42,46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

Враховуючи ненадання відповідачем відзиву, згідно з положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

27.12.2019 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Муліно Логістік» (постачальник), та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Маріупольхліб» (покупець), був укладений договір №2712/19-МХ-МЛ, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався в порядку і на умовах договору передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити сировину борошно пшеничне, висівки пшеничні та крупу манну.

Відповідно до п.1.2 договору найменування, кількість, код товару згідно з УКТЗЕД (для товарів, ввезених на митну територію України), ціна товару визначається в видаткових накладних.

Умови поставки товару за договором визначаються згідно з Правилами ІСС для використання торгових термінів в національній та міжнародній торгівлі Інкотермс 2010. Товар поставляється на умовах EXW склад постачальника. Поставка товару здійснюється автомобільним або залізничним транспортом (п.2.1 договору).

За умовами п.2.6 договору передача та приймання товару здійснюється на підставі видаткової накладної та товарно-транспортної накладної, які підписуються обома сторонами та є невід`ємною частиною договору.

Як встановлено п.2.7 договору моментом переходу права власності на товар від постачальника до покупця (момент поставки відповідної парті товару) є дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної.

Загальна вартість за цим договором складається з вартості поставок товару (партій товару) (п.3.1 договору).

Покупець здійснює оплату шляхом безготівкового розрахунку на підставі рахунків постачальника протягом 15 банківських днів з моменту передачі товару. Банківськими днями вважаються дні роботи банківських установ, які обслуговують покупця (п.3.2 договору).

Згідно з п.5.3 договору у разі прострочення термінів оплати покупцем останній сплачує на вимогу постачальника штрафні санкції у розмірі 1 (один) відсоток від вартості несплаченого товару за кожен день прострочки.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими на те представниками сторін і діє в частині виконання постачальником зобов`язань щодо поставки товару по 31 грудня 2020 включно, а по взаєморозрахунках до повного виконання своїх зобов`язань кожної із сторін (п.8.1 договору).

У виконання умов договору №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 7171936,47грн з ПДВ за видатковими накладними №270 від 04.07.2020 на суму 184470,00грн, №№280 від 07.07.2020 на суму 183150,00грн, №283 від 08.07.2020 на суму 183432,22грн, №№286 від 10.07.2020 на суму 183892,50грн, №№288 від 13.07.2020 на суму 197127,37грн, №291 від 14.07.2020 на суму 182985,00грн, №295 від 16.07.2020 на суму 186615,00грн, №298 від 20.07.2020 на суму 194637,35грн, №300 від 21.07.2020 на суму 187935,00грн, №302 від 23.07.2020 на суму 186780,00грн, №303 від 24.07.2020 на суму 185673,24грн, №304 від 27.07.2020 на суму 183315,00грн, №307 від 29.07.2020 на суму 187110,00грн, №310 від 30.07.2020 на суму 191234,30грн, №311 від 04.08.2020 на суму 188017,50грн, №314 від 05.08.2020 на суму 186171,24грн, №315 від 07.08.2020 на суму 182490,00грн, №317 від 10.08.2020 на суму 189667,50грн, №318 від 12.08.2020 на суму 199866,41грн, №322 від 13.08.2020 на суму 185130,00грн, №326 від 18.08.2020 на суму 184965,00грн, №325 від 16.08.2020грн, №329 від 20.08.2020 на суму 190492,50грн, №332 від 21.08.2020 на суму 185505,24грн, №339 від 25.08.2020 на суму 190985,30грн, №346 від 27.08.2020 на суму 184222,50грн, №349 від 28.08.2020 на суму 7700,40грн, №350 від 29.08.2020 на суму 191809,64грн, №354 від 02.09.2020 на суму 187003,61грн, №355 від 04.09.2020 на суму 188595,00грн, №360 від 07.09.2020 на суму 192674,06грн, №362 від 09.09.2020 на суму 185258,23грн, №364 від 11.09.2020 на суму 184140,00грн, №367 від 14.09.2020 на суму 184800,00грн, №370 від 16.09.2020 на суму 189823,28грн, №375 від 17.09.2020 на суму 188512,50грн, №377 від 21.09.2020 на суму 198404,30грн, №381 від 23.09.2020 на суму 192973,50грн, №328 від 24.09.2020 на суму 205627,50грн. Товар прийнято відповідачем без зауважень та заперечень стосовно кількості та якості, що підтверджується підписом представника відповідача на видаткових накладних.

Враховуючи приписи положень ст.ст. 76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, вказані видаткові накладні приймаються судом як такі, що підтверджують належне виконання позивачем умов договору №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019 в частині поставки товару та прийняття його відповідачем.

У виконання умов договору №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019 відповідачем шляхом безготівкового переказу були перераховані грошові кошти позивачу в якості часткової оплати за поставлений товар на загальну суму 5499000,00грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача, платіжними дорученнями та визнається позивачем. Решта вартості поставленого товару за договором №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019 у сумі 1672936,47грн, відповідачем сплачена не була. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Наведені обставини зумовили звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1672936,47грн, 3% річних у сумі 5225,06грн, штрафних санкцій у сумі 635715,86грн. Розглядаючи спір по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 ч. ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Укладений сторонами договір №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019 за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно із ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, відповідно до якої за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Як свідчать матеріали справи позивач виконав господарські зобов`язання за договором №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019 з поставки продукції, що визнається відповідачем. В свою чергу відповідач частково виконав свої зобов`язання за договором №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019 з оплати товару, сплативши 5499000,00грн вартості товару.

Між тим обставини справи свідчать, що відповідач не здійснив остаточного розрахунку за поставлений позивачем товар за видатковими накладними №362 від 09.09.2020, №364 від 11.09.2020, №367 від 14.09.2020, №370 від 16.09.2020, №375 від 17.09.2020, №377 від 21.09.2020, №381 від 23.09.2020, №328 від 24.09.2020 у встановлений договором №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019 строк протягом 15 банківських днів з моменту передачі товару. Внаслідок наведеного у відповідача виникла заборгованість за договором №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019 у розмірі 1672936,47грн.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність доказів сплати решти заборгованості у розмірі 1672936,47грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019 у розмірі 1672936,47грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд зауважує, що несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст.610 Цивільного кодексу України.

З огляду на невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати поставленого товару у строк, встановлений договором поставки №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019, суд дійшов висновку, що відповідач згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій у сумі 635715,86грн, суд виходить з такого.

Нарахування заявлених до стягнення в межах даного позову штрафних санкцій зумовлено порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині своєчасної оплати поставленого товару за договором.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Згідно з приписами ч.2 ст.193, ч.1 ст.216 та ч.1 ст.218 Господарського кодексу України за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарського кодексу України, іншими законами та договором.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч.2 ст.217, ч.1 ст.230 Господарського кодексу України є штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу заявленої до стягнення штрафної санкції, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, заявлена до стягнення штрафна санкція є пенею.

Заявлену до стягнення пеню позивачем нараховано на підставі п.5.3 договору №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019, за умовами якого у разі прострочення термінів оплати покупцем, останній сплачує на вимогу постачальника штрафні санкції у розмірі 1 (один) відсоток від вартості несплаченого товару за кожен день прострочки.

Як встановлено судом, відповідач прийняв на себе зобов`язання прийняти та своєчасно здійснити оплату переданого товару у строк, встановлений у договорі №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019, протягом 15 банківських днів з моменту передачі товару, тобто, останніми днями здійснення оплати за поставлений товар за видатковою накладною №362 від 09.09.2020 є 30.09.2020, за видатковою накладною №364 від 11.09.2020 є 02.10.2020, №367 від 14.09.2020 є 05.10.2020, №370 від 16.09.2020 є 07.10.2020, №375 від 17.09.2020 є 08.10.2020, №377 від 21.09.2020 є 12.10.2020, №381 від 23.09.2020 є 15.10.2020, №328 від 24.09.2020 є 15.10.2020 включно, у зв`язку з чим за вимогами ст.253 Цивільного кодексу України першими днями порушення строків оплати, з яких можливо нарахування штрафних санкцій, є 01.10.2020, 03.10.2020, 06.10.2020, 08.10.2020, 09.10.2020, 13.10.2020, 16.10.2020, 16.10.2020 відповідно.

При розрахунку заявленої до стягнення пені позивачем застосовано розмір 1% від вартості несплаченого товару за кожен день прострочки.

Разом з тим відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування пені в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожен банківський день прострочення є більшим, ніж нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен банківський день прострочення.

Здійснивши власний розрахунок пені, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за кожен банківський день прострочення, за заявлений позивачем період з 17.01.2021 по 23.02.2021, суд встановив, що пеня за вказаний період становить 20900,25грн, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення пені за договором №2712/19-МХ-МЛ від 27.12.2019 у розмірі 635715,86грн, підлягають частковому задоволенню у розмірі 20900,25грн, в задоволенні решти вимог щодо стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних у сумі 5225,06грн за період прострочення з 17.01.2021 по 23.02.2021, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатом проведеної судом перевірки розрахунок 3% річних за заявлений позивачем період 17.01.2021 по 23.02.2021 є методологічно та арифметично правильним та відповідає фактичним обставинам справи, отже, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у сумі 5225,06грн підлягають задоволенню.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог за приписами п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольхліб» (87541, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Ломізова, б.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Муліно Логістік» (70002, Запорізька область, м.Вільнянськ, вул.Елеваторна, б.4, ) заборгованість у сумі 1672936,47грн, штрафні санкції у сумі 20900,25грн, 3% річних у сумі 5225,06грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 25485,93грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 12.05.2021 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.05.2021.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова