ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3093/20

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Бондаренко О.М., розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо аграрна компанія "Нова технологія"

07714, Київська обл., Яготинський р-н, с. Засупоївка, вул. Польова, буд. 41,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс"

07400, Київська обл., м. Бровари, б-р Незалежності, буд. 14,

про повернення речі

за участі представників сторін:

позивача: Папуша І.О., посвідчення №002832 від 15.06.2020;

відповідача: Черненко В.А., посвідчення №КВ 5555 від 05.02.2015; довіреність №ISO9001:2015 від 16.02.2021.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №3130/20 від 26.10.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо аграрна компанія "Нова технологія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" про повернення речі.

Позовні вимоги обгрунтовані відновленням права позивача на володіння та користування власним майном після припинення договору оренди транспортного засобу № 2/20 від 02.01.2020, що укладений між ним та відповідачем.

Судом перевірено позовну заяву і додані до неї документи на відповідність вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України та встановлена їх невідповідність вимогам пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.11.2020 судом залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява, якою позивач усунув недоліки позовної заяви (вх. № 25105/20 від 13.11.2020).

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.11.2020 судом прийнято позовну заяву (вх. № 3130/20 від 26.10.2020) до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/3093/20 за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання суду призначено на 15.12.2020.

У судове засідання 15.12.2020 з`явився представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання судом повідомлявся шляхом направлення на електронну адресу сканкопії ухвали Господарського суду Київської області від 20.11.2020 у зв`язку із відсутністю фінансування суду для направлення поштової кореспонденції.

Станом на дату судового засідання у суду відсутні докази отримання відповідачем ухвали про призначення судового засідання.

Жодних документів стосовно розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.12.2020 судом відкладено підготовче засідання у справі №911/3093/20 на 12.01.2020.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (ах. № 32025/20 від 29.12.2020).

Підготовче засідання, що призначене на 12.01.2021 о 15:00, не відбулось у зв`язку із хворобою судді.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.01.2021 судом призначено підготовче судове засідання у справі № 911/3093/20 на 16.02.2021.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 3715/21 від 16.02.2021), в якому відповідач заявляє також про продовження строку на його подання.

У судове засідання 16.02.2021 з`явились представники позивача і відповідача та надали усні пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.02.2021 судом продовжено строк підготовчого провадження у справі № 911/3093/20 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 04.03.2021.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №4143/21 від 22.02.2021).

Через канцелярію Господарського суду Київської від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів (вх. №4556/21 від 25.02.2021).

Через канцелярію Господарського суду Київської від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (вх. №4952/21 від 02.03.2021).

Через канцелярію Господарського суду Київської від відповідача надійшло клопотання про витребування оригіналів доказів (вх. №5124/21 від 04.03.2021).

Через канцелярію Господарського суду Київської від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. №5125/21 від 04.03.2021).

У судове засідання 04.03.2021 з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 04.03.2021 представник відповідача заявив суду клопотання про виклик свідка.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.03.2021 судом закрито підготовче провадження у справі № 911/3093/20, призначено справу до розгляду по суті на 30.03.2021 та викликано у судове засідання свідка ОСОБА_1 для допиту.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи (вх. №6015/21 від 15.03.2021).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (вх. №4952/21 від 02.03.2021).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від свідка надійшло клопотання про проведення допиту свідка в режимі відеоконференції в приміщенні Яготинського районного суду Київської області у наступному судовому засіданні (вх. №7463/21 від 30.03.2021).

У судове засідання 30.03.2021 з`явились представники позивача та відповідача, свідок у судове засідання не з`явився.

У судовому засіданні 30.03.2021 суд, на підставі частини 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, без оформлення окремим документом, із занесенням до протоколу судового засідання, про надання позивачу дозволу на подання суду письмових пояснень щодо клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи (вх. №4952/21 від 02.03.2021).

У судовому засіданні 30.03.2021 судом оголошено перерву до 08.04.2021 о 15:00, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання (вх. № 7896/21 від 05.04.2021) про отримання ухвали суду.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові заперечення (вх. № 8140/21 від 06.04.2021).

У судовому засідання 08.04.2021 оголошено перерву до 22.04.2021, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання 22.04.2021 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги та представник відповідача, який заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до частини 6 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.04.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

1. Правовідносини сторін

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо аграрна компанія «Нова технологія» (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (далі - відповідач, орендар) укладено договір оренди транспортного засобу № 20 від 02.01.2020 (далі - Договір), згідно з умовами якого, орендодавець передає в строкове платне користування орендареві для виробничої діяльності такі транспортні засоби: ГАЗ - 3309, № двигуна, шасі - НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; ГАЗ - 3302, № двигуна, шасі - НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ; екскаватор ЕВЕНТО, № двигуна, шасі - НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_6 ; Volvo FL 6, № двигуна, шасі НОМЕР_7 , державний реєстраційний номер НОМЕР_8 ; Mersedes Bens - 313, № двигуна, шасі НОМЕР_9 , державний реєстраційний номер НОМЕР_10 ; КРАЗ - 257, № двигуна, шасі НОМЕР_11 , державний реєстраційний номер НОМЕР_12 ; МАЗ - 5334, державний реєстраційний номер НОМЕР_13 .

Відповідно до пункту 1.3. Договору за цим договором орендодавець передає орендарю транспортні засоби у користування строком на 1 рік.

Згідно з пунктом 2.1 Договору орендар бере на себе обов`язки: підтримувати транспортні засоби у належному технічному стані, нести витрати, пов`язані із використання об`єктів, в тому числі з обов`язкового страхування транспортних засобів, проводити необхідні роботи по ремонту об`єктів, забезпечити проходження технічних оглядів та інших необхідних процедур по утриманню та експлуатації орендованих транспортних засобів, передати об`єкти після закінчення строку оренди в належному стані з урахуванням відсотка зносу.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що загальна вартість орендної плати складає 53280,00 грн. за місяць з урахуванням сум ПДВ та без урахування її індексації.

Згідно з пунктом 5.2 Договору строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений пунктом 5.1 Договору та закінчується 31.12.2020.

Відповідно до пункту 5.6. Договору якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством, цей договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою.

2. Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані відновленням права позивача на володіння та користування власним майном після припинення договору оренди транспортного засобу № 2/20 від 02.01.2020, що укладений між ним та відповідачем.

3. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо аграрна компанія «Нова технологія»

3.1. Протягом дії договору № 2/20 від 01.01.2020 орендар, у порушення умов укладеного договору оренди, несвоєчасно вносив орендну плату, в наслідок чого, позивач позбавлений можливості отримувати грошові кошти, на які розраховував під час укладення договору, зокрема, на цей час заборгованість відповідача становить 159840,00 грн., що перевищує тримісячний розмір орендної плати.

Згідно з статтею 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

3.2. 24.09.2020 на адресу відповідача направлено лист № 20/358 про розірвання договору оренди, який отримано уповноваженим представником відповідача 28.09.2020.

Отже, позивач належним чином виконав вимоги статті 763 Цивільного кодексу України щодо повідомлення відповідача про відмову від договору оренди і відповідач повинен був повернути автотранспортні засоби позивачу в порядку, визначеному статтею 785 Цивільного кодексу України та пункту 2.1 Договору, проте, станом на дату звернення з позовом до суду, відповідач майно не повернув.

3.3. Аргументи відповідача про укладення додаткової угоди № 1 не відповідають дійсності, з огляду на таке.

До матеріалів справи відповідачем долучено нотаріально завірену копію додаткової угоди та зазначено про відсутність у нього оригіналу цієї додаткової угоди у зв`язку із його фізичним знищенням, одразу після звернення позивача з даним позовом до суду, проте, позивач зазначає, що не підписував зазначену угоду, що підтверджується відомостями з книги реєстрації договорів та заяви директора товариства - Мостового В.І. (свідка у справі), отже, наявні підстави вважати про підробку зазначеного документу, що, у свою чергу, спростовує аргументи відповідача про порядок сплати грошових коштів на підставі актів приймання - передачі та можливості зараховувати витрати на ремонт в рахунок сплати орендної плати.

4. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс»

4.1. 30.01.2020 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору оренди транспортного засобу № 2/20 від 02.01.2020 про таке: "Пункт 1.3 Договору викласти в наступній редакції: за цим договором орендодавець передає орендарю транспортні засоби у користування строком на 2 роки 363 дні; пункт 5.2: Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений пунктом 5.1 цього договору та закінчується 31.12.2022; пункт 3.2: Орендна плата сплачується орендарем шляхом безготівкових розрахунків через установи банку на поточний рахунок орендодавця в строк 5 банківських днів після закінчення місяця або передоплати на наступний місяць на підставі рахунку та підписаного сторонами акту наданих послуг; доповнити пунктом 3.5: Сторони домовились, що грошові зобов`язання за цим договором можуть бути припинені в односторонньому порядку за заявою однієї із сторін шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; пункт 2.1: орендар бере на себе обов`язки: підтримувати транспортні засоби у належному технічному стані, нести витрати, пов`язані із використання об`єктів, в тому числі з обов`язкового страхування транспортних засобів, сплачувати платежі, пов`язані з проходження такого огляду та за свій рахунок проводити його технічне обслуговування (у т.ч. заміну шин та акумулятора), передати об`єкти після закінчення строку оренди в належному стані з урахуванням відсотка зносу; доповнити пункт 3.6: орендар має право за невідкладною потребою проводити необхідні роботи з поточного ремонту об`єктів та капітальний ремонт орендованого майна, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування майном або вимагати відшкодування вартості ремонту".

Отже, враховуючи наведені умови договору оренди, підставою для здійснення оплати орендарем отриманих послуг за користування транспортними засобами є рахунок та підписаний між сторонами акт надання послуг, що безпосередньо підтверджують факт виконання послуг за договором оренди, проте, з липня 2020 року позивач припинив виконувати свої обов`язки та надавати відповідачу необхідні для оплати акти, що, у свою чергу, свідчить про неможливість відповідачем сплачувати грошові кошти за оренду майна, оскільки строк оплати за надані послуги не настав.

4.2. Відповідно до статі 776 Цивільного кодексу України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту.

Відповідач, керуючись пунктом 3.6. Договору та вимогами статті 776 Цивільного кодексу України, в період користування майном здійснював поточний та капітальний ремонт на суму 188160,04 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи документами та зараховував зазначені витрати в рахунок плати за користування майном, що, у свою чергу, виключає можливість відмови від договору на підставі відсутності оплати протягом трьох місяців.

4.3. Аргументи позивача про відсутність факту укладення спірної додаткової угоди спростовуються долученою до матеріалів справи нотаріально завіреною копією зазначеної угоди, яка завірена нотаріусом відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» та копією витягу з Журналу реєстрації договорі та контрактів відповідача, тобто, відповідачем, у розумінні вимог статті 79 Господарського процесуального кодексу України, доведено факт укладення зазначеної угоди.

4.4. Відносно оригіналу спірної додаткової угоди зазначено, що 10.02.2021 на товаристві відповідача встановлено факт протікання труби радіаторної батареї, в наслідок чого пошкоджено та знищено документи, а саме: оригінал додаткової угоди, що підтверджується актом про протікання труби від 10.02.2021 та актом пошкодження документів.

5. Норми права, що підлягають застосуванню

5.1. За приписами частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (пункт 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, положення частини 7 статті 193 Господарського кодексу України і статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з статетю 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Згідно з статтею 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

За приписами статтей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом положень статей 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, а відповідно до частини 1 статті 549 цього Кодексу - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі, договір визначають, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються, а сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

5.2. Відповідно до положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 283, 286 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

6. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Предмет позову: повернення транспортних засобів: ГАЗ - 3309, № двигуна, шасі - НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; ГАЗ - 3302, № двигуна, шасі - НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ; екскаватор ЕВЕНТО, № двигуна, шасі - НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_6 ; Volvo FL 6, № двигуна, шасі НОМЕР_7 , державний реєстраційний номер НОМЕР_8 ; Mersedes Bens - 313, № двигуна, шасі НОМЕР_9 , державний реєстраційний номер НОМЕР_10 ; КРАЗ - 257, № двигуна, шасі НОМЕР_11 , державний реєстраційний номер НОМЕР_12 ; МАЗ - 5334, державний реєстраційний номер НОМЕР_13 .

Підстави позову: протягом дії договору № 2/20 від 01.01.2020 орендар, у порушення умов укладеного договору оренди, несвоєчасно вносив орендну плату, в наслідок чого, позивач позбавлений можливості отримувати грошові кошти, на які розраховував під час укладення договору, зокрема, на цей час заборгованість відповідача становить 159840,00 грн., що перевищує тримісячний розмір орендної плати, в наслідок чого, позивачем, на виконання вимог статей 763, 782 Цивільного кодексу України, повідомлено відповідача про відмову від договору оренди і відповідач повинен був повернути автотранспортні засоби позивачу в порядку, визначеному статтею 785 Цивільного кодексу України та пункту 2.1 Договору, проте, станом на дату звернення з позовом до суду, відповідач майно не повернув.

6.1. Відносно аргументів сторін про факт укладення додаткової угоди № 1 від 30.01.2020 до Договору оренди транспортного засобу № 2/20 від 02.01.2020, суд зазначає таке.

6.1.1. До матеріалів справи долучено копію Додаткової угоди № 1, яка звірена 27.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Командир А.М. та зареєстрована в реєстрі за № 63.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус зобов`язаний здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії подала недійсні та/або підроблені документи.

Згідно з статтею 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, зокрема, вчиняють такі нотаріальні дії: засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них.

Статтею 48 Закону України «Про нотаріат» визначено при посвідченні правочинів, засвідченні вірності копій документів і виписок із них, справжності підпису на документах, вірності перекладу документів з однієї мови на іншу, при видачі дубліката документа, накладенні та знятті заборони відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), а також при посвідченні часу пред`явлення документа на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 засвідчення вірності копій документів і витягів з них здійснюється нотаріусом за усним зверненням заінтересованої особи.

При підготовці до засвідчення вірності копій документів і виписок з них нотаріус зобов`язаний особисто звірити з оригіналом документа копію чи виписку з документа, вірність яких він засвідчує.

Нотаріуси засвідчують вірність копій документів, виданих юридичними особами, за умови, що ці документи не суперечать закону, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом.

Вірність копії з копії документа може бути засвідчена нотаріусом, якщо вірність копії засвідчена в нотаріальному порядку або якщо ця копія видана юридичною особою, що видала оригінал документа.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким, зокрема, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейского суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейский суд з прав людини наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей".

Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

6.1.2. Отже, враховуючи те, що долучена до матеріалів справи копія додаткової угоди № 1 від 30.01.2020 завірена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Командир А.М., який відповідно до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, виготовляє її копію з оригінала та у визначених законом випадках відмовляє у здійсненні нотаріальної дії, суд, з урахуванням показань свідка та заперечень позивача щодо підробки Додаткової угоди № 1 та актів надання послуг: № 1 від 31.01.2020, № 4 від 28.02.2020, № 6 від 30.03.2020, № 8 від 30.04.2020, № 13 від 31.05.2020, № 19 від 30.06.2020, після огляду оригіналів яких не подав клопотання про призначення експертизи і того, що факт підписання додаткової угоди впливає на дійсність правочину, який не є предметом даного спору, керуючись статтями 2, 13, 79 Господарського процесуального кодексу України, статтею 204 Цивільного кодексу України, дійшов висновку про вірогідність факту укладення між сторонами додаткової угоди та приймання її до уваги під час розгляду даної справи.

При цьому, щодо показань свідка ОСОБА_1 про те, що ним не підписувалась спірна додаткова угода, судом враховано усталену судову практику про те, що належним доказом підтвердження заперечень особою власного підпису на документі є висновок почеркознавчої експертизи, який у даній справі відсутній, відтак, з урахуванням сукупності доказів, належності нотаріальної копії та презумпції чинності правочину, судом врахована вірогідність факту укладення між сторонами додаткової угоди.

6.2 Відносно аргументів сторін про наявність у позивача підстав для односторонньої відмови від договору та повернення майна, суду зазначає таке.

6.2.1. Аналіз частини першої статті 759 та частини першої статті 785 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За змістом статей 762, 782 цього Кодексу за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

У розумінні наведених положень істотне порушення наймачем такої умови договору найму майна як своєчасне внесення орендної плати є достатньою підставою для дострокового розірвання договору найму та повернення наймодавцеві речі з найму.

Згідно з частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з частиною 1 статті 284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (частина 3 статті 285 Господарського кодексу України).

За загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 Господарського кодексу України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Подібні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 916/1684/18, від 31.07.2019 у справі № 922/3248/18, 903/311/20 від 20.01.2021, 910/3762/20 від 12.01.2021.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

6.2.2. Пунктом 3.1 Договору визначено, що загальна вартість орендної плати складає 53280,00 грн. за місяць з урахуванням сум ПДВ та без урахування її індексації.

Відповідно до пункту 4 Додаткової угоди: орендна плата сплачується орендарем шляхом безготівкових розрахунків через установи банку на поточний рахунок орендодавця в строк 5 банківських днів після закінчення місяця або передоплати на наступний місяць на підставі рахунку та підписаного сторонами акту надання послуг.

24.09.2020 на адресу відповідача направлено лист № 20/358 про розірвання договору оренди, який отримано уповноваженим представником відповідача 28.09.2020.

До матеріалів справи долучено: довідку (вх. № 20/10-22 від 22.10.2020) за підписом ген. директора позивача - Ващіліна В.С. та гол. бухгалтера - Васько Н.Д., згідно з якої вбачається наявність у відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 159840,00 грн. (за період з липня по вересень 2020 року), платіжні доручення: №3894 від 14.04.2020 на суму 53280,00 грн., № 4484 від 29.05.2020 на суму 159840,02 грн., № 4827 від 18.06.2020 на суму 53280,00 грн.

З урахуванням вимог Договору, в частині оплати грошових коштів у строк 5 банківських днів після закінчення місяця, суд зазначає, що строк оплати за січень у розмірі 53280,00 грн. настав 05.02.2020, за лютий у розмірі 53280,00 грн. настав 05.03.2020, за березень у розмірі 53280,00 грн. настав 05.04.2020, за квітень у розмірі 53280,00 грн. настав 05.05.2020, за травень у розмірі 53280,00 грн. настав 05.06.2020, за червень у розмірі 53280,00 грн. настав 05.07.2020, за липень у розмірі 53280,00 грн. настав 05.08.2020, за серпень у розмірі 53280,00 грн. настав 05.09.2020, за вересень у розмірі 53280,00 грн. настав 05.10.2020.

Отже, з урахуванням граничної дати сплати грошових коштів за період з січня по березень 2020 року, який настав 05.04.2020 та першої здійсненої оплати відповідачем 14.04.2020 на суму 53280,00 грн., очевидно, що наявний факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання протягом трьох місяців підряд.

6.2.3. Крім того, з урахуванням дати направлення повідомлення про відмову від договору 24.09.2020, очевидно, що період, в якому був трьохмісячний строк невиконання грошового зобов`язання (53280*3=159840,00 грн.) включає в себе січень - серпень 2020 року (53280*8=426240,00 грн.), тобто, враховуючи фактичні оплати на суму 266400,02 грн., суд дійшов висновку, що позивач правомірно відмовився від договору на підставі статті 782 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач не вносив плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд та, станом на дату направлення повідомлення, сума заборгованості складає 159839,98 грн. (якщо сума розрахунку закінчується на 5, 6, 7, 8, 9 копійок, вона заокруглюється в бік збільшення до найближчої суми, яка закінчується на 0), отже, враховуючи дату отримання повідомлення - 28.09.2020, договір оренди вважається розірваним з 28.09.2020, що є підставою для повернення майна позивачу.

6.2.4. Аргументи відповідача про відсутність підстав для сплати грошових коштів за період з липня по вересень 2020 року, як це передбачено умовами Додаткової угоди, оскільки, між сторонами не підписано акти приймання-передачі, відхиляються судом, з огляду на те, що сторони договору, врахувавши встановлену законом свободу договору, на власний розсуд погодили порядок та строки оплати, як це передбачено статтею 530 Цивільного кодексу України, тобто, як вбачається з умов договору, порядок оплати може здійснюватись двома формами: 1) орендна плата сплачується орендарем шляхом безготівкових розрахунків через установи банку на поточний рахунок орендодавця в строк 5 банківських днів після закінчення місяця - тобто, зазначена форма розрахунку регулюється статтею 530 Цивільного кодексу України та статтею 286 Господарського кодексу України; 2) або передоплати на наступний місяць на підставі рахунку та підписаного сторонами акту надання послуг, що, у свою чергу, регулюється статтями 531, 570, 571 Цивільного кодексу України, отже, з урахуванням того, що орендна плата - фіксований платіж (стаття 286 Господарського кодексу України та стаття 762 Цивільного кодексу України), а сторонами визначено строк оплати - 5 банківських днів після закінчення місяця, наявні підстави для застосування зазначеної форми та строку розрахунків, оскільки підписання актів приймання-передачі та виставлення рахунку передбачено тільки у випадку передоплати на наступний місяць.

6.3. Відносно аргументів відповідача про зарахування витрачених коштів на поточний та капітальний ремонт транспортних засобів в рахунок орендної плати, суд зазначає таке.

6.3.1. Згідно з пунктом 6 Додаткової угоди № 1 орендар бере на себе обов`язки: підтримувати транспортні засоби у належному технічному стані, нести витрати, пов`язані із використання об`єктів, в тому числі, з обов`язкового страхування транспортних засобів, забезпечувати проведення технічного огляду орендованих транспортних засобів, сплачувати платежі, пов`язані з проходження такого огляду та за свій рахунок проводити його технічне обслуговування (у т.ч. заміну шин та акумулятора), передати об`єкти після закінчення строку оренди в належному стані з урахуванням відсотка зносу.

Пунктом 7 Додаткової угоди № 1 визначено, що орендар має право за невідкладною потребою проводити необхідні роботи з поточного ремонту об`єктів та капітальний ремонт орендованого майна, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування майном або вимагати відшкодування вартості ремонту.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до статі 776 Цивільного кодексу України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту.

Згідно з статтею 778 Цивільного кодексу України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

6.3.2. Відповідачем до матеріалів справи долучено документи щодо витрат на ремонт та технічне обслуговування транспортних засобів на суму 188160,04 грн. (клопотання вх. № 4952/21 від 02.03.2021), за результатами розгляду зазначених документів суд зазначає таке.

Відповідно до Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту (затверджене наказом Міністерства траспорту України № 102 від 30.03.1998) технічне обслуговування (ТО) - комплекс операцій чи операція щодо підтримки роботоздатності або справності виробу під час використання за призначенням, зберігання та транспортування; ремонт - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності виробів та відновлення ресурсів виробів чи їх складових частин; поточний ремонт (ПР) - ремонт, який виконується для забезпечення або відновлення роботоздатності виробу і полягає в заміні і (або) відновленні окремих частин (може виконуватись заявочно або за результатами діагностування агрегатним, знеособленим та іншими методами); капітальний ремонт (КР) - ремонт, який виконується для відновлення справності та повного або близького до повного відновлення ресурсу виробу із заміною чи відновленням будь-яких частин, у тому числі базових; система технічного обслуговування та ремонту техніки - сукупність взаємопов`язаних засобів, документації технічного обслуговування і ремонту та виконавців, які потрібні для підтримування і відновлення якості виробів, що входять у цю систему.

Згідно з пунктом 3 Положення, система технічного обслуговування та ремонту дорожніх транспортних засобів передбачає: підготовку до продажу; технічне обслуговування в період обкатки; щоденне обслуговування; перше технічне обслуговування (ТО-1); друге технічне обслуговування (ТО-2); сезонне технічне обслуговування; поточний ремонт; капітальний ремонт; технічне обслуговування під час консервації ДТЗ; технічне обслуговування та ремонт ДТЗ на лінії.

Пунктом 3.8 Положення визначено, що щоденне обслуговування, технічне обслуговування та сезонне технічне обслуговування дорожніх транспортних засобів не належать до реконструкції, модернізації, технічного переозброєння та інших видів поліпшення дорожніх транспортних засобів.

Відповідно до пунтку 3.12. Положення, поточний ремонт виконується за потребою, згідно з результатами діагностування технічного стану дорожніх транспортних засобів, або за наявності несправностей і призначений для забезпечення або відновлення його роботоздатності.

Згідно з пунктом 3.13 Положення, до поточного ремонту дорожніх транспортних засобів належать роботи, пов`язані з одночасною заміною не більше двох базових агрегатів (крім кузова і рами).

Пунктом 3.14 Положення визначено, що будь-який ремонт агрегатів належить до поточного ремонту дорожніх транспортних засобів.

До капітального ремонту належать роботи, пов`язані із заміною кузова для автобусів та легкових автомобілів, рами для вантажних автомобілів або одночасною заміною не менш трьох базових агрегатів (пункт 3.16 Положення).

Додатком Г Положення визначено перелік базових агрегатів дорожніх транспортних засобів: 1. Двигун з картером зчеплення у зборі; 2. Коробка передач, роздавальна коробка; 3. Гідромеханічна передача; 4. Задній міст (вісь); 5. Середній міст (вісь); 6. Передня вісь (міст); 7. Рульове керування; 8. Кабіна вантажного та кузов легкового автомобіля; 9. Кузов автобуса; 10. Рама, 11. Підйомне обладнання платформи автомобіля-самоскида.

Відповідно до пункту 3.11 Порядку сезонне технічне обслуговування здійснюється двічі на рік (весною та восени), включає роботи, які наведені в додатку В, і проводиться разом з черговим ТО-2.

Додатком Б до Положення визначено примірний перелік операцій ТО-2: Виконати роботи, передбачені ТО-1, Контрольно-діагностичні, кріпильні, регулювальні роботи: 1. Перевірити дію контрольно-вимірювальних приладів, омивачів вітрового скла, фар, а в холодну пору - стан системи вентиляції та опалення, а також щільність дверей і вентиляційних люків, пристроїв для обігріву і обдуву скла. 2. Перевірити кріплення головок циліндрів двигуна, стан і кріплення опор двигуна, піддона картера двигуна, регулятора частоти обертання колінчастого вала. 3. Перевірити оглядом кріплення, стан і герметичність картера зчеплення і коробки передач. 4. Перевірити оглядом задній (середній) міст: правильність встановлення (без перекосу), стан ікріплення редуктора та колісних передач, стан і правильність установки балки передньої вісі, кути установки передніх коліс. При потребі виконати регулювальні роботи. 5. В автомобілях з пневматичним приводом гальм відрегулювати хід педалі та зазори між накладками гальмівних колодок і барабанами коліс. 6. В автомобілях з гідравлічним приводом гальм перевірити дію підсилювача та хід педалі. 7. Перевірити герметичність амортизаторів, стан і кріплення їх втулок, стан колісних дисків, відрегулювати підшипники маточини коліс. 8. Перевірити кріплення і герметичність паливного бака, трубопроводів, паливного насоса і карбюратора, дію привода, повноту відкриття і закриття дросельної і повітряної заслінок. 9. У карбюраторних двигунах перевірити рівень палива в поплавковій камері, легкість пуску і роботу двигуна. Відрегулювати мінімальну частоту обертання колінчастого вала двигуна в режимі холостого ходу. 10. Перевірити роботу дизеля, справність паливного насоса високого тиску, регулятора частоти обертання колінчастого вала, визначити димність відпрацьованих газів. Через одне ТО-2 перевірити кут упередження впорскування палива. При потребі виконати регулювальні роботи. 11. Перевірити зовнішнім оглядом і за допомогою приладів стан акумуляторної батареї, її кріплення, дію вимикача акумуляторної батареї та стан і кріплення електричних провідників.

6.3.3. Перевірвиши долучені до матеріалів справи документи, суд зазначає, що виконані відповідачем роботи відносяться до технічного обслуговуваня транспортного засобу (як це передбачено Положенням про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту) та здійснються виключно за його рахунок, як це передбачено умовами Додаткової угоди.

6.4. Аргументи відповідача відносно здійснення капітального ремонту транспортного засобу не знайшли сового підтвердження в матеріалах справи, крім того, суд зазначає, що пункт 7 Додаткової угоди № 1 (орендар має право за невідкладною потребою проводити необхідні роботи з поточного ремонту об`єктів та капітальний ремонт орендованого майна, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування майном або вимагати відшкодування вартості ремонту) дублюється зі статтею 776 Цивільног кодексу України, якою передбачено, що першочергове право на здійснення капітального ремонту покладається на наймодавця, і тільки випадку не проведення ремонту у розумний строк, наймач здійснює зазначений ремонт, проте, до матеріалів справи не долучено доказів, зверення відповідача до позивача з вимогою проведення капітального ремонту транспортних засобів, повідомлення про настання невідкладного випадку для такого ремонту, отримання згоди на вчинення зазначених дій та повідомленя про зарахуванням зустрічних однорідних вимог шляхом включення суми ремонту в рахунок погашення орендної плати, що, у свою чергу, виключає можливість врахувати суму у розмірі 188160,04 грн. в рахунок орендної плати, як це зазначає відповідач.

7. Результати розгляду справи

7.1. Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

7.2. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

7.3. Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову.

8. Розподіл судових витрат

8.1. Згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи та керуючись статтями 73, 74, 76-86, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов (вх. №3130/20 від 26.10.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо аграрна компанія "Нова технологія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" про повернення речі задовольнити повністю.

2. Повернути орендовані Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" (07400, Київська обл., м. Бровари, б-р Незалежності, буд. 14, ) транспортні засоби, а саме: ГАЗ - 3309, № двигуна, шасі - НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; ГАЗ - 3302, № двигуна, шасі - НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ; екскаватор ЕВЕНТО, № двигуна, шасі - НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_6 ; Volvo FL 6, № двигуна, шасі НОМЕР_7 , державний реєстраційний номер НОМЕР_8 ; Mersedes Bens - 313, № двигуна, шасі НОМЕР_9 , державний реєстраційний номер НОМЕР_10 ; КРАЗ - 257, № двигуна, шасі НОМЕР_11 , державний реєстраційний номер НОМЕР_12 ; МАЗ - 5334, державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , Товариству з обмеженою відповідальнвстю "Виробничо аграрна компанія "Нова технологія" (07714, Київська обл., Яготинський р-н, с. Засупоївка, вул. Польова, буд. 41, ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" (07400, Київська обл., м. Бровари, б-р Незалежності, буд. 14, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо аграрна компанія "Нова технологія" (07714, Київська обл., Яготинський р-н, с. Засупоївка, вул. Польова, буд. 41, ) судовий збір у розмірі 14155,42 грн. (чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять гривень сорок дві копійки).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.05.2021.

Суддя С.О. Саванчук