Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
"29" квітня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1231/20
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Маріщенко Л.О.
секретар судового засідання: Малярчук Р.А.
за участю представників сторін:
від позивача: Сорока О.І. - протокол від 30.11.18,
Сищук В.В. - ордер серія АМ №1006259 від 11.11.2020
від відповідача: не з`явився
від третьої особи - 1: не з`явився
від третьої особи - 2: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Олевської районної спілки споживчих товариств
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Два ЕС"
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державний реєстратор Олевської районної державної адміністрації Житомирської області
про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію, припинення права власності
Олевська районна спілка споживчих товариств звернулася до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Два ЕС" в якій просила:
- визнати незаконним та скасувати рішення індексний номер 18391729 від 26.12.2014 року, яке прийнято Ніловою Ангеліною Олександрівною Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України м. Київ, про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою Житомирська область м. Олевськ вул. Хмельницького Богдана, 1 площею 486,4 кв. м., що складає 3/20 частин нежитлової будівлі 1 поверху торгівельного центру «Уборть» за Товариством з обмеженою відповідальністю «Два ЕС» (код ЕДРПОУ 37176145);
- припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Два ЕС» на нежитлове приміщення за адресою Житомирська область м.Олевськ вул. Хмельницького Богдана, 1 площею 486,4 кв. м., що складає 3/20 частин нежитлової будівлі 1 поверху торгівельного центру «Уборть» шляхом скасування запису про право власності № 8275944 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Рішенням господарського суду від 06.04.2021 у задоволенні позову відмовлено.

13.04.2021 від ТОВ "Два ЕС" до суду надійшло клопотання від 12.04.2021 про вирішення питання про судові витрати та ухвалення додаткового рішення, яким витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 30 000,00 грн покласти на позивача.

При цьому заява відповідно до вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України про надання доказів щодо розміру судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення була заявлена представником відповідача під час судових дебатів 06.04.2021.

Також, у відзиві на позовну заяву, позивачем зазначено про орієнтовний розрахунок понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 30 000,00 грн.

Часиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткові рішення в порядку, передбаченому ст. 224 цього Кодексу.

Згідно ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою суду від 19.04.2021 призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №906/1231/20 на 29 квітня 2021року.

28.04.2021 від позивача до суду надійшло заперечення на клопотання відповідача про розподіл витрат на правничу допомогу, в якому звертає увагу на те, що до клопотання про розподіл судових витрат представником відповідача було додано копії документів, які завірені підписом адвоката та зазначена дата 12.04.2020. При цьому дата створення документа 23.10.2020, тобто копія документа завірена раніше ніж документ було складено та підписано стороною відповідача, що на думку позивача свідчить про те, що в матеріали справи подано копії документів, які не підтверджують факт понесення судових витрат відповідача. Крім того, представником відповідача не подано до суду акту виконаних робіт (надання послуг), як документ, який підтверджує вартість понесених судових витрат.

Також, позивач зазначає, що витрати на оплату виконаних адвокатом робіт не співмірні із складністю справи, так як розгляд зазначеної справи пов`язаний із вивченням умов передбачених договором іпотеки та їх дотримання сторонами та їх відповідність вимогам ЗУ "Про іпотеки".

Роботи, які були надані 09.11.2020 з надіслання копій відзиву на позовну заяву, заяви про застосування позовної давності відповідачу не має відношення до даної справи, так як адвокат є представником відповідача, а тому надсилання йому будь-яких документів не має відношення до розгляду справи. Підготовка та надсилання суду та учасникам справи відзиву на позовну заяву, заяви про застосування позовної давності не може тривати 1 год. 50 хв. Крім того, оскільки адвокату доручається представництво інтересів відповідача в суді, надання професійної правової допомоги та підготовка процесуальних документів, такі витрати як надсилання засобами поштового зв`язку документів не є правничою допомогою адвоката. а отже не підлягають компенсації. Завищеними також є тривалість надання послуг (робіт) з аналізу законодавства судової практики, підготовки та оформлення відзиву на позовну заяву, заяви про застосування позовної давності, погодження правової позиції у справі з клієнтом, адже з огляду на сам відзив та клопотання та враховуючи, що деякі обставини справи вже були предметом розгляду справи не могло зайняти у адвоката 7 год. 35 хв. Також позивач зазначає, що умовами договору №11/20 про надання правової допомоги від 23.10.2020 не передбачено вартість І години роботи адвоката, тому не можливо визначити із якого розрахунку виходили сторони узгоджуючи гонорар адвоката в розмірі 30 000 грн.

За таких обставин на думку позивача поданий розрахунок не обґрунтований, оскільки він є завищеним та становить надмірний тягар для позивача.

Ураховуючи викладене, позивач просить відмовити в задоволенні клопотання відповідача про розподіл удових витрат по справі №906/1231/20.

В судовому засіданні 29.04.2021 представник позивача підтримав подане ним заперечення та просить відмовити у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат.

Відповідач та треті особи своїх представників в судове засідання не направили, хоча були належним чином повідомлені про час, місце та день розгляду поданого клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В обґрунтування понесення витрат на професійну правничу допомогу, представником відповідача надано до суду електронну копію договору про надання правової допомоги №11/20 від 23.10.2020 укладеного між адвокатським бюро Ярослава Габрієля та Товариством з обмеженою відповідальністю "Два ЕС", копію рахунку №11/20 від 23.10.2020, копію платіжного доручення №12 від 23.10.2020 про сплату ТОВ "Два ЕС" на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн адвокатського гонорару згідно з договором №11/20, опис робіт (наданих послуг) від 12.04.2021, ордер серії КС №542778 від 09.10.2020 на представництво відповідача в господарському суді Житомирської області.

Частиною 4 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 ГПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п. 1.2 договору №11/20, правова допомога за цим договором охоплює надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта , недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта (представництво) в господарському судочинстві.

Згідно п. 2.1 договору, адвокатське бюро, на підставі доручення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги, а саме: ведення у господарських судах всіх інстанцій справи №906/1231/20 за позовом Олевської районної спілки споживчих товариств до клієнта про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію, припинення права власності.

В п. 4.2 договору сторони визначили, що розмір гонорару адвокатського бюро становить 30 000,00 грн.

Виплата гонорару здійснюється клієнтом протягом 10 календарних днів від виставлення рахунку адвокатським бюро ( п. 4.3 договору).

Право адвокатського бюро на отримання гонорару не залежить від результату виконання доручення ( п. 4.6 договору).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як зазначалося вище, відповідно до пункту 4.2 договору №11/20 про надання правової допомоги сторони погодили, що розмір гонорару адвокатському бюро становить 30 000,00 грн.

Отже розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення нею витрат в суді першої інстанції, а саме представником відповідача складені та підписані наступні документи: відзив на позовну заяву з додатками, заява про застосування позовної давності, лист на виконання вимог ухвали суду від 13.11.2020 з додатками, заперечення проти клопотання позивача про витребування доказів, заперечення на відповідь на відзив, заперечення проти клопотання позивача про прийняття уточненої позовної заяви, заперечення проти додаткових пояснень позивача, заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу з додатками, всі копії документів завірені представником відповідача, копія опису робіт (надання послуг), копія рахунку №11/20 на оплату та копія платіжного доручення №12 від 23.10.2020, що підтверджує сплату ТОВ "Два ЕС" суми 30 000,00 грн (Призначення платежу: виплата гонорару адвокатському бюро згідно з договором №11/20 від 23.10.2020).

З аналізу частини п`ятої статті 126 ГПК України вбачається, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Позивач у поданому запереченні щодо розподілу витрат на правничу допомогу зазначив, що не погоджується із визначеним адвокатом затраченим часом на виконання робіт, що на думку позивача є завищеним. Також позивач вказує на те, що розмір витрат на правничу допомогу не співмірний зі складністю справи, відсутній акт виконаних робіт. Крім того, умовами договору про надання правової допомоги не передбачено вартість 1 години роботи адвоката, тому не можливо визначити із якого розрахунку виходили сторони узгоджуючи гонорар адвоката у розмірі 30 000,00 грн. Крім іншого, позивач звертає увагу, що копії документів доданих до клопотання про розподіл судових витрат завірені підписом адвоката та зазначена дата 12.04.2020.

Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах відповідача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 30 000,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо заперечення позивача відносно визначеного адвокатом часу витраченого на виконання робіт та відсутності акта виконаних робіт суд звертає увагу, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником відповідача, а отже є визначеним.

При цьому суд враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладений у постанові від 28 грудня 2020 року зі справи № 640/18402/19.

Крім того, суд зазначає, що від учасника справи не вимагається доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 15 квітня 2021 року по справі №910/7540/19.

Щодо твердження позивача, що копії документів додані до клопотання про розподіл судових витрат завірені підписом адвоката та зазначена дата 12.04.2020 є помилковим, оскільки додатки до клопотання про розподіл судових витрат завірені підписом адвоката та зазначена дата 12.04.2021. Також позивачем не доведено неспівмірності витрат відповідача понесених із наданням правничої допомоги.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що зі змісту поданих позивачем заперечень щодо стягнення витрат відповідача на професійну правничу допомогу вбачається, що вони не містять прохання (вимог) щодо зменшення розміру таких витрат, а тому суд вважає, що такі заперечення є заявою по суті питання не є клопотанням про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Доводи, наведені у вказаних запереченнях, фактично є загальними та абстрактними, оскільки доказів або обґрунтовано безспірних і очевидних обґрунтувань щодо суми заявлених відповідачем витрат, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність та/або нерозумність та/або нереальність такого розрахунку або про неналежність послуг адвоката до цієї справи, позивач не надав.

Ураховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що витрати ТОВ "Два ЕС" на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають стягненню з позивача на користь відповідача у розмірі 30 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Два ЕС" від 12.04.2021 про розподіл судових витрат у справі №906/1231/20 задовольнити

2. Стягнути з Олевської районної спілки споживчих товариств (11000, м.Олевськ, вул.Володимирська,3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Два ЕС" (04116, м.Київ, вул.Кирило-Мифодіївська, 2, кв.293, ) - 30 000,00 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено: 11.05.21

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3 - сторонам (рек.)

4-5 третім особам

Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві ( 02660, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15) (рек )

Державному реєстратору Олевської районної державної адміністрації Житомирської області (11001, Житомирська обл., Олевський р-н, місто Олевськ, вул. Свято-Миколаївська, буд.4) реком