ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021м. ДніпроСправа № 904/1628/21

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення штрафу у розмірі 187 270 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 04.02.2021 № б/н, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" штраф за невірно зазначену у залізничній накладній адресу одержувача вантажу у загальній сумі 187 270 грн. 00 коп.

У позовній заяві викладене клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 02.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.03.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву від 17.03.2021 № 1628-1, в якому зазначив, що на виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» в місті Кам`янське були перейменовані вулиці, відповідно до розпорядження міського голови від 19.02.2016 №57-р «Про перейменування вулиць міста Дпіпродзержинськ та селища міського типу Карнаухівка» (зі змінами, внесеними розпорядженням міського голови від 03.03.2016 №90-р). Відповідно до Переліку вулиць міста Кам`янське та селища міського типу Карнаухівка, які перейменовані, проспект Маршала Жукова перейменовано в проспект Героїв АТО. Крім того, відповідно до інформації, наданої Управлінням містобудування та архітектури Кам`янської міської ради, вулиці Маршала Жукова у м. Кам`янське ніколи не існувало, а проспект Маршала Жукова у 2016 році перейменовано у проспект Героїв АТО. Отже, відповідачем у спірній накладній зазначено вірну адресу одержувача, оскільки вищевказане перейменування є загальновідомим фактом та фактичне місцезнаходження одержувача вантажу ФОП Біленко А.В. залишилось незмінним. Таким чином, підстави для накладання на відповідача штрафу відсутні. Просив у позові відмовити.

Водночас, у відзиві на позовну заяву відповідачем викладено клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, обґрунтоване тим, що обставини справи є спірними та потребують дослідження у судовому засіданні за участю сторін.

25.03.2021 відповідачем до суду подана заява про доручення доказів від 24.03.2021 № 1628-1, відповідно до якої просив долучити до матеріалів справи відповідь Управлінням містобудування та архітектури Кам`янської міської ради від 16.03.2021 № 2н/83 на адвокатський запит відповідача щодо перейменування вулиць.

29.03.2021 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача від 25.03.2021, в якій заперечує проти доводів ПАТ «АрселоМіттал Кривий Ріг», стверджує, що згідно п. 8 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» зміна назви міста та вулиці призводить до зміни місцезнаходження юридичної особи; штраф, нарахований у розмірі відповідно до ст.. 118 Статуту, підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

09.04.2021 відповідачем до суду надані заперечення від 08.04.2021 № 1628-1, в яких вказує, що листом Управлінням містобудування та архітектури Кам`янської міської ради від 16.03.2021 № 2н/83 підтверджено інформацію про те, що проспект Маршала Жукова в 2016 році було перейменовано в проспект Героїв АТО, а вулиці Маршала Жукова в місті Кам`янське не існувало та не існує. Разом з тим, Інформація щодо вулиці Маршала Жукова, міститься в ЄДР (місцезнаходження ФОП Біленко Андрій Володимирович, отримувач вантажу, вулиця Маршала Жукова у місті Кам`янське) та помилкою, допущеною при внесенні даних до реєстру, за що відповідач не має нести жодної відповідальності. Крім того, перейменування вулиці/проспекту неможливо ототожнювати та порівнювати з фактом неправильно зазначеної адреси, оскільки фактично вул. Маршала Жукова, пр-т Маршала Жукова та пр-т Героїв АТО є одним і тим самим місцем.

Господарський суд, розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, викладене у відзиві на позовну заяву, не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Згідно із ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За приписами ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За критерієм ціни позову цю справу слід віднести до справ ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 247 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Господарський суд зазначає, що при прийнятті позовної заяви до розгляду, судом враховане клопотання позивача та з огляду на ціну позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та незначну складність справи, рівень суспільного інтересу, обсяг та характер доказів у справі, кількість учасників справи, визнано справу такою, що підлягає одноособовому розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами.

Посилання відповідача на спірність обставин справи, які потребують дослідження у судовому засіданні за участю сторін, не може слугувати підставою для переходу до загального провадження, оскільки не впливає на повноту та всебічність встановлення обставин у цій справі. Дослідження доказів у справі та встановлення усіх обставин справи є обов`язком суду під час розгляду будь-якої справи.

З матеріалів справи не вбачається особлива складність цієї справи. Під час спрощеного провадження сторони матимуть можливість висловити свою думку, навести свої доводи та міркування щодо обставин справи. А суд матиме можливість і зобов`язаний надати оцінку таким доводам та документам, що є в справі.

Таким чином, ця справа відноситься до малозначних справ, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають розгляду справи у загальному провадженні.

Крім того, приписами ч. 7 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України визначено, що частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи викладене, клопотання Публічного акціонерного товариства «Арселорміттал Кривий Ріг» про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2020 згідно з накладною № 47584503 зі станції Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці на станцію Правда Придніпровської залізниці у вагонах № № 60056801, 65285744, 67363705, 60141264, 63684260, 67910943, 67702712, 60221512, 65300816, 61518031 відправлено вантаж руди чорних металів, не поіменованих в алфавіті.

Згідно з відомостями накладної № 47584503 відправником с Публічне акціонерне товариство «Арселорміттал Кривий Ріг», який зазначив одержувачем ЄДРПОУ ФОП Біленко А.В., АДРЕСА_1 .

02.11.2020 по прибутті вагонної відправки за накладною № 47584503 на станцію призначення Правда Придніпровської залізниці виявлено, що у перевізному документі невірно зазначено адресу одержувача; фактично в документі зазначена адреса отримувача: ФОП Біленко А.В., АДРЕСА_1 . Отримувач з такою адресою на станції відсутній.

Факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу зафіксовано актом загальної форми № 2820 від 02.11.2020, в якому вказано, що отримувач з такою адресою відсутній; вагони затримані до з`ясування (а.с. 8).

02.11.2020 станцією призначення Правда на станцію відправлення Кривий Ріг-Головний відправлено телеграму № НР 4 про неправильно зазначену адресу в накладній № 47584503 (а. с. 9).

Підприємство листом від 03.11.2020 № 234-01/5442 просило внести зміни до графи 4 накладної № 47584503 та вважати вірним: ФОП Біленко А.В., код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження отримувача: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Маршала Жукова, 9/140 (а.с. 10).

03.11.2020 із станції відправлення Кривий Ріг Головний на станцію призначення Правда надійшла телеграма-відповідь № НР 111 щодо виправлення адреси одержувача у накладній № 47584503 (а. с. 9).

На підставі листа відповідача від 03.11.2020 № 234-01/5442 та телеграми-відповіді № HP 111 від 03.11.2020 на станції призначення Правда Придніпровської залізниці у накладній № 47584503 зроблено виправлення адреси одержувача з пр. Героїв АТО, б. 9, кімн. 140 на вул. Маршала Жукова, б. 9, кімн. 140 (а.с. 6).

На підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, позивачем нарахований штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати у сумі 187 270 грн. 00 коп., розмір якого підтверджується розрахунком позивача.

Відповідач доказів добровільної сплати зазначеного штрафу на час розгляду справи до суду не надав.

Предметом доказування у даній справі є встановлення наявності чи відсутності обставин неправильного зазначення відповідачем у накладній адреси одержувача вантажу, підстав покладення на відповідача відповідальності у вигляді штрафу за неправильно вказану адресу відповідно до п.п. 118, 122 Статуту.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливості умов перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому мають регулюватися Статутом залізниць України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно зі ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 863/5084.

Згідно із п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею.

Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Технічні характеристики паперу, призначеного для оформлення накладної, повинні забезпечувати придатність для роздруківки на принтері, а також якісне проставлення відміток залізниці на всьому шляху перевезення. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді.

Накладна в електронному вигляді (далі - електронна накладна) складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних, повинні відповідати вимогам законодавства.

Порядок обміну електронною накладною між відправником та залізницею, а також залізницею та одержувачем зазначається в договорі між вантажовласником і залізницею. У разі внесення змін до електронної накладної попередні дані зберігаються.

Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

До накладної можуть додаватися додаткові супровідні документи та документи дозвільного характеру на відправлення вантажу контролюючих органів, необхідність одержання яких передбачена законами України. У разі оформлення перевізного документа в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису) супровідні документи додаються в електронному вигляді (виготовлені за допомогою сканера тощо). При цьому оригінали супровідних документів в паперовому вигляді направляються відправником безпосередньо одержувачу.

За пунктом 1.3 Правил усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Відповідно до Додатку 3 до Правил в накладній у графі «Одержувач», яка заповнюється вантажовідправником, зазначаються відомості щодо вантажоодержувача: найменування, код згідно ЄДРПОУ, поштова адреса (назва міста або населеного пункту, району, вулиці та номер будинку, замість повної адреси може бути вказано номер абонентської скриньки.

Представник вантажовідправника у графі 55 «правильність внесених відомостей підтверджую» зазначає свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі (пункт 2.3 Правил).

Так, у накладній № 47584503 правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника - прийомоздавальник Бігун Ю.С., "ЕЦП" від 31.10.2020 (а.с. 6).

В силу приписів частин 1 і 2 ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

За таких обставин залізницею було затримано вантаж та на підставі вищевказаних телеграм було проведено виправлення адреси одержувача. Вантаж було видано представнику одержувача. Таким чином, зі свого боку залізниця виконала зобов`язання у повному обсязі.

Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту, стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до приписів ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Частиною 1 ст. 118 Статуту встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провізна плата за вагони № № 60056801, 65285744, 67363705, 60141264, 63684260, 67910943, 67702712, 60221512, 65300816, 61518031 становить 37 454 грн. 00 коп..

Таким чином, позивачем нарахований штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати на суму 187 270 грн. 00 коп.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17, за приписами пункту 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Так, у постанові від 22.03.2018 у справі № 917/964/17 Верховний Суд зазначив, що при розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач стверджує, що відповідач як вантажовідправник відповідно до пунктів 24, 122 Статуту та пункту 5.5 Правил має нести відповідальність за неправильне зазначення в залізничній накладній адреси одержувача, а факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу підтверджується актом загальної форми № 2820 від 02.11.2020, в якому вказано, що отримувач з такою адресою відсутній.

Разом з цим, як встановлено судом, у накладній № 47584503 правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відповідача Бігун Ю.С. У цій накладній в графі 4 "Одержувач" вказано: ЄДРПОУ НОМЕР_1 ФОП Біленко А.В., АДРЕСА_1 .

Водночас, звертаючись до залізниці з листом від 03.11.2020 № 234-01/5442, відповідач просив внести зміни до накладної щодо адреси вантажоодержувача, зазначивши: ФОП Біленко А.В., код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження отримувача: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Маршала Жукова, 9/140.

Відповідно до розпорядження міського голови від 19.02.2016 №57-р «Про перейменування вулиць міста Дпіпродзержинськ та селища міського типу Карнаухівка» (зі змінами, внесеними розпорядженням міського голови від 03.03.2016 №90-р) на виконання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" в місті Кам`янське перейменовані вулиці, та відповідно до Переліку вулиць міста Кам`янське та селища міського типу Карнаухівка, проспект Маршала Жукова перейменовано в проспект Героїв АТО.

Таким чином, відповідно до вказаного нормативно-правового акта відбулася зміна назви проспекту міста Кам`янське.

Разом з тим, господарський суд зазначає, що перейменування вулиці/проспекту населеного пункту не має наслідком зміни місцезнаходження осіб, які в цьому населеному пункті перебувають, оскільки не призводить до зміни фактичної адреси цих осіб, при цьому зміна назви проспекту/вулиці населеного пункту відповідно до нормативно-правового акта є загальновідомою обставиною.

Водночас, посилання позивача на те, що згідно з п. 8 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про засудження комуністичного режиму та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" зміна назви міста та вулиці призводить до зміни місцезнаходження юридичної особи не відповідає дійсності.

Так, підставою для покладення на вантажовідправника відповідальності у вигляді штрафу відповідно до пунктів 118, 122 Статуту є, зокрема, неправильне зазначення адреси вантажоодержувача.

З огляду на наведене, виходячи з принципу добросовісності учасників господарських правовідносин, суд вважає, що неправильним є зазначення адреси вантажоодержувача, за якою він не знаходиться. Втім, зазначення в накладній правильних даних та адреси вантажоодержувача, однак з дійсною назвою вулиці/проспекту населеного пункту після її/його перейменування не є підставою для висновку про помилку в адресі одержувача, не створює перешкод у ідентифікації цієї вулиці/проспекту, оскільки є загальновідомою інформацією, отже не може мати наслідком покладення на вантажовідправника відповідальності у вигляді штрафу за неправильно вказану адресу відповідно до пунктів 118, 122 Статуту.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 917/500/19.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначені у накладній код та адресу вантажоодержувача у загальному розмірі 80 955 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.

За вказаних обставин, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог залізниці про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 187 270 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення штрафу у розмірі 187 270 грн. 00 коп. відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 11.05.2021

Суддя І.А. Рудь