УХВАЛА

27.04.2021Справа № 910/18284/20
за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав"

до Фізичної особи-підприємця Поліщука Богдана Віталійовича

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Арго - торгівельна мережа"

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Індормедіа"

про стягнення 208 650,00 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники: згідно з протоколом судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Поліщука Богдана Віталійовича про стягнення 208650,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем здійснювалося порушення зобов`язань у сфері суміжних прав, яке полягає, зокрема, в тому, що останній здійснював використання фонограм та зафіксованих у них виконань у сфері публічного виконання без укладання договору про використання об`єктів суміжних прав, а, отже, без отримання належного дозволу на таке використання і без сплати роялті уповноваженій організації колективного управління. Зважаючи на це, позивач просить суд стягнути з відповідача паушальну суму в розмірі 208650,00 грн.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2020 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2021 суд ухвалив здійснювати розгляд справи № 910/18284/20 у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 суд ухвалив: прийняти відмову позивача - Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" від позову; закрити провадження у справі № 910/18284/20.

14.04.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про відшкодування судових витрат відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2021 суд ухвалив: призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 27.04.2021.

27.04.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення проти заяви про відшкодування судових витрат.

У судове засідання 27.04.2021 прибули представники сторін.

Розглянувши заяву відповідача про відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 провадження у справі № 910/18284/20 закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що заява відповідача є такою що подана до суду протягом п`яти днів після постановлення ухвали суду про закриття провадження у даній справі, тобто у строк, визначений ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідач просить суд стягнути з Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" на користь Фізичної особи-підприємця Поліщука Богдана Віталійовича кошти у розмірі 30 000, 00 грн, як відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану відповідачу у даній справі.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2021 між Поліщуком Богданом Віталійовичем (далі - замовник) та Кобзар Олегом Вікторовичем (далі - виконавець) укладено договір про надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе доручення замовника надавати йому професійну правничу допомогу (послуги правового характеру) в інтересах замовника на умовах, передбачених цим договором, а замовник в свою чергу зобов`язується оплачувати надану правову допомогу.

Додатком № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 15.02.2021 сторони визначили, що виконавець надає замовнику професійну правничу допомогу у господарській справі № 910/18284/20 за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" до замовника, як фізичної особи-підприємця, про стягнення 208650,00 грн, тобто захист прав та інтересів замовника і його представництво при розгляді названої справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

За надання зазначеної у цьому додатку професійної правничої допомоги замовник виплачує виконавцю винагороду у такому розмірі, зокрема 30 000, 00 грн - за представництво інтересів замовника при розгляді справи у суді першої інстанції (складання необхідних документів, а також всі дії, необхідні для судового захисту інтересів замовника).

07.04.2021 Поліщуком Богданом Віталійовичем та Кобзар Олегом Вікторовичем складено та підписано акт про прийняття результату надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого виконавець надав замовнику професійну правничу допомогу в господарській справі № 910/18284/20 за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" до замовника, як фізичної особи-підприємця про стягнення 208 650,00 грн, тобто захист прав та інтересів замовника і його представництво при розгляді названої справи в суді першої інстанції (в Господарському суді міста Києва).

Згідно п. 2 акту, правнича допомога, надана замовнику виконавцем, включала такі її види: ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні Господарського суду міста Києва (25 лютого 2021 року); вивчення позовної заяви, поданої ГС "Українська ліга авторських та суміжних прав" та доданих до неї матеріалів; аналіз норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та актуальної судової практики для обґрунтування правової позиції замовника, як відповідача у справі; аналіз наданих замовником документів для підготовки відзиву на позовну заяву, підготовка та подання відзиву на позовну заяву; підготовка та подання заяви про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (ТОВ «Арго - торгівельна мережа» та ТОВ «Індормедіа»); підготовка та подання заяви про поновлення процесуального строку для відзиву на позовну заяву від 01 березня 2021 року; підготовка та подання заяви про судові витрати відповідача; підготовка та подання листа про надіслання копії відзиву третім особам; участь у підготовчому судовому засіданні (02 березня 2021 року, 06 квітня 2021 року).

Ураховуючи погоджену сторонами та зазначену в пункті 2 додатку 1 до договору винагороду виконавця за надання правничої допомоги, зважаючи на складність справи та виконаних виконавцем робіт (наданих послуг), час, витрачений виконавцем на надання послуг, та обсяг наданих послуг, так само як і ціну позову (208 650, 00 грн) та значенням справи для відповідача, загальний розмір винагороди виконавця (гонорару) за надану правничу допомогу за цим актом становить 30 000, 00 грн (п. 5 Акту).

Зазначені у п. 5 Акту кошти в рахунок оплати вартості наданої професійної правничої допомоги (30 000, 00 грн) замовником сплачує на користь виконавця не пізніше 30.04.2021 за платіжними реквізитами, зазначеними у Договорі (п. 6 Акту).

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси відповідача в судових засіданнях представляв Кобзар О.В. , який є адвокатом згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1270/10.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями пункту 2 частини 2 ст. 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

За таких обставин, враховуючи визначене законодавством право відповідача на відшкодування понесених ним витрат у разі відмови позивача від позову, перевіривши подані відповідачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої відповідачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд вважає за можливе стягнути з позивача витрати відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 30 000, 00 грн, з огляду на що заява Фізичної особи-підприємця Поліщука Богдана Віталійовича про відшкодування судових витрат підлягає задоволенню.

При цьому, суд не приймає до уваги заперечення позивача на заяву відповідача про відшкодування судових витрат, оскільки у даному випадку такі витрати заявлені відповідачем та, відповідно, стягуються судом згідно приписів ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено право відповідача на відшкодування понесених ним витрат у разі відмови позивача від позову, а не внаслідок необґрунтованих дій позивача, як помилково зазначає позивач у своїх запереченнях з посиланням на ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 130, 221, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Поліщука Богдана Віталійовича про відшкодування судових витрат - задовольнити.

2. Стягнути з Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (02002, м. Київ, вул. А. Аболмасова, 5, група, прм. 57, офіс 7; ідентифікаційний код: 42502769) на користь Фізичної особи-підприємця Поліщука Богдана Віталійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Картавцева