РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.04.2021Справа № 910/2289/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" вул. Борщагівська, б.154, м. Київ, 03056, ) до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." (проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6А, м. Київ, 04210, ) про стягнення 55768,78 грн (з урахуванням заяви від 31.03.2021)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне Акціонерне Товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." (далі - відповідач) про стягнення 85 697,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу №806/19-Т/ЛВС від 11.09.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Renault Kangoo" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з чим позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 85 697,00 грн страхового відшкодування. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання. У зв`язку з тим, що суддя Господарського суду міста Києва Ягічева Н.І. перебувала у відпустці, розгляд справи здійснюється після виходу судді з відпустки. 02.03.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Моторно-транспортного страхового бюро України надійшла інформація про страхове покриття. 15.03.2021 року через канцелярію суду представником позивача подано заяву про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат та клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. 16.03.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представник відповідача подав відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень, відповідач зазначає, що розглянувши претензію позивача, відповідач надіслав лист вих. № 51-3318 від 04.06.2020 року на адресу позивача, в якому відповідач не погоджуючись із сумою, заявлених регресних вимог, прийняв рішення щодо виплати відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством у розмірі 55 768,78 грн. Відповідно до статті 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Проте, за доводами відповідача, всупереч вищенаведеному, позивачем заявлено вимогу про стягнення суми страхового відшкодування без урахування коефіцієнту фізичного зносу, що суперечить вищезазначеним умовам законодавства. В обґрунтування своїх заперечень, викладених у відзиві на позовну заяву, відповідач надав суду: копію полісу №АО 3718389 від 13.05.2019 року; копію аварійного сертифікату з додатками; копію розрахунку страхового відшкодування. 29.03.2021 року через канцелярію суду відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000, 00 грн. За доводами відповідача даний розмір витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю даної справи та виконаних адвокатом робіт та відповідаю критерію розумності та ціни позову. 31.03.2021 року через канцелярію суду позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивач погоджується із твердженнями відповідача про необхідність застосування коефіцієнта фізичного зносу та з його розміром : 0,49. У відповіді на відзив позивач вказав, що відповідач, заявляючи клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не надав суду жодних доказів щодо не співмірності таких витрат, а тому клопотання є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. 31.03.2021 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, вих. № 1/к від 26.03.2021. Згідно вказаної заяви представника позивача, останнім заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 55 768, 78 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що у зв`язку з наданням відповідачем розрахунку матеріальної шкоди з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, позивач зменшує позовні вимоги на 29928, 22 грн страхового відшкодування та просить суд стягнути з відповідача 55768, 78 грн основної заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Відповідно до п. 2 ч. 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Положення ч. 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України вказують, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі Судом розглянута та прийнята заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з чим новою ціною позову є сума у розмірі 55 768,78 грн. 02.04.2021 року через канцелярію суду від позивача надійшли заперечення щодо клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило. Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами, Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2020 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (далі - Позивач, страховик) та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 806/19-Т/ЛВС, предметом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом (далі-ТЗ) та іншим майном, вказаним у цьому Договорі. Згідно умов даного договору ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_1 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

10.03.2020 року на вул. Кульпарківська, 226 у м.Львів відбулася дорожньо- транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «РЕUGЕOT 308», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Дана ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля «РЕUGЕOT 308», державний реєстраційний, що підтверджується постановою суду.

Згідно постанови Залізничного районного суду міста Львова від 14.07.2020 у справі №462/1744/20, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм та автомобіля «РЕUGЕOT 308», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Вищевказаною постановою ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

ДТП, яка сталася 10.03.2020 року, відповідно до норм чинного законодавства, була визначена страховим випадком.

Майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією автомобіля «РЕUGЕOT 308», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що були застраховані згідно полісу АО3718389 діючий до 04.05.2020 року в Товаристві з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ" (далі-відповідач).

Страховик несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою в межах страхової суми, при цьому відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Вказаним полісом №АО3718389 встановлено франшизу в розмірі 00,00, страхова сума за заподіяну шкоду майну складає 100 000,00 грн.

Відповідно до Висновку №46/20 експертного автотоварознавчого дослідження, складений судовим експертом Онишко Р.М. від 16.03.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 91 850, 90 грн (в т.ч. ПДВ).

Однак, згідно з рахунками на оплату №115 від 13.03.2020 року та № 9415 від 13.03.2020, загальна вартість відновлювального ремонту вищевказаного автомобіля склала 85 697, 00 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «РЕUGЕOT 308», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ» (далі - відповідач), ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (позивач) звернулося із зворотною вимогою до зазначеного товариста.

Відповідно до положень ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" для отримання страхового

відшкодування особа, яка має право на відшкодування (в даному випадку Позивач), подає страховику (в даному випадку Відповідач) відповідну заяву.

Судом встановлено, що 11.09.2019 року позивач звертався до відповідача із претензією про відшкодування збитків, пов`язаних з ремонтом автомобіля марки «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на суму 85 697, 00 грн.

04.06.2020 року відповідач надіслав лист щодо розгляду заяви на виплату страхового відшкодування в порядку регресу вих. № 51-3318 від 04.06.2020 на адресу позивача, в якому відповідач не погоджувався із сумою, заявлених регресних вимог, а визнав претензійні вимоги у розмірі 55 768,78 грн, пояснюючи своє рішення із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія"Ю.Ес.Ай." підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб`єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

Судом було встановлено,що відповідач розглянувши претензію позивача про відшкодування збитків, пов`язаних з ремонтом автомобіля марки «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на суму 85 697, 00 грн, на виконання норм спеціального законодавства звернувся до аварійного комісара визначення коефіцієнту зносу. Відповідно до Аварійного сертифікату (розрахунок коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ), який складений аварійним комісаром Демяненко М.А., коефіцієнт фізичного зносу на підставі п. 7.38 Методики ТЕОКТЗ і становить 0,49.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що на момент подачі позовної зави відповідач був зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість матеріального збитку в межах суми відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який дорівнює 55 768, 78 грн.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, з урахуванням норм статей 12, 22, 29, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - позивач) до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." (далі - відповідач) про стягнення 55 768, 78 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 31.03.2021 р) є правомірними та обґрунтованим та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги в розмірі 9 000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000, 00 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

На підтвердження понесених ним витрат позивач долучив до матеріалів справи:

1. Ордер адвоката серія ЗП №70258;

2. Копія Договору про надання правничої допомоги №110119 від 11.01.2019;

3. Копію рахунку №910/2289/21-г на оплату витрат пов`язаних із наданням правової допомоги у розмірі 900,00 грн;

4. Платіжне доручення № 12190145 від 05.03.2020;

5. Акт приймання-передачі виконаних робіт №910/2289/21 від 26.02.2021

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правової допомоги №110119 від 11.01.2019 року вбачається, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Довіритель зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

У п. 3.1. даного Договору передбачено, що за правову допомогу Довіритель сплачує Адвокату винагороду в розмірі визначеною додатком № 1 до цього Договору.

Відповідно до акту виконаних робіт, вартість послуг, наданих адвокатом складає 1000 грн за одну годину роботи.

Так, з доданих до матеріалів справи доказів вбачається, що позивачем фактично понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000, 00 грн.

Відповідач у своєму клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу зокрема зазначає, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг, оскільки оцінка дій, що полягали у вивченні судової практики та законодавства, підготовці процесуальних документів, юридичному аналізі, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 5 ст. 129 Господарського процесуального кодекс України. А відтак, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 9000, 00 грн не є співрозмірним, а навпаки значно завищеним, тому просив суд зменшити розмір витрат на правничу правову допомогу до 1000, 00 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, при вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

При цьому, розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі саме критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з акту акту виконаних робіт №910/2289/21 від 26.02.2019 в надані послуги адвокатом було окремо включені такі види послуг як визначення підсудності розгляду позовної зави, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, аналіз правового конфлікту, надання правовї інформації, аналіз діючого законодавства з питань відшкодування шкоди в порядку суброгації, заподіяної в результаті ДТП, вивчення законодавства, що підлягає застосуванню, підбір та аналіз судової практики Верховоного суду, зустріч з довірителем та визначення стратегії захисту його інтересів під час розгляду справи в суді та формування пакету документів за позовом не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст.1, 19 закону №5076-VI а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомоги.

Крім того суд звертає увагу на те, що спір між сторонами не є складним, оскільки, розглядався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідно подана представником позивача позовна заява та надані до неї документи не свідчать про витрачення адвокатом чотирьох годин часу для її написання та подання. Враховуючи вищевикладене стосовно витраченого адвокатом часу на наданні інших послуг суд, виходячи з предмету спору, вважає співмірною у цій справі компенсацією вартості виконаної роботи у сумі 2 000, 00 грн.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 73-74, 76-77, 86, 129, 232, 233, 237- 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." (проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6А, м. Київ, 04210, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" вул. Борщагівська, б.154, м. Київ, 03056, ) суму страхового відшкодування у розмірі 55768 ( п`тдесят пять тисяч сімсот шістдесят вімім) грн, 78 коп, судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн, 00 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн, 00 коп.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.05.2021

Суддя Н.І. Ягічева