ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2021 р. Справа №909/619/20

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.

за участю представника позивача - Курник О.А. (адвокат);

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради, м. Калуш, Івано-Франківська область №1054 від 23.11.2020

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2020, повний текст 29.10.2020 (суддя Фанда О.М.)

та додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2020

у справі № 909/619/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд", м. Івано-Франківськ

до відповідача Комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради, м. Калуш, Івано-Франківська область

про стягнення заборгованості в сумі 560 387,3 грн, з них: 395 494, 15 грн - борг з активної електричної енергії, 130 347, 91 грн - пеня, 22 709,55 грн - інфляційні, 11835,69 грн - 3% річних

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

ТОВ «Прикарпатенерготрейд» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Комунального підприємства «Водотеплосервіс» Калуської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 560 387,30 грн., з них: 395 494,15 грн. - борг з активної електричної енергії, 130 347,91 грн. - пеня, 22 709,55 грн.- інфляційні, 11 835,69 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу №250603 від 01.01.2019, зокрема, в частині повної оплати за отримання (споживання) електричної енергії.

Рішенням суду мотивоване тим, що відповідач всупереч умовам договору не виконав зобов`язання щодо оплати заборгованості за електричну енергію.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. У своїй апеляційній скарзі скаржник покликається на те, що між позивачем та відповідачем був укладений договір від 01.01.2019 про постачання електричної енергії у період січень-лютий 2019 року на загальну суму 8 577 794,80 грн; апелянтом в повному обсязі здійснено оплату за поставлену електричну енергію в межах строку дії цього договору. При цьому, апелянт зазначає, що з моменту підписання договору від 30.01.2020, позивач визнав припинення дії договору від 01.01.2019, а тому в подальшому всі господарські відносини між сторонами грунтувалися на новому укладеному договорі від 30.01.2020.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення позивач обґрунтовує тим, що укладення договору про закупівлю електроенергії не припиняє дії договору про постачання і не звільняє сторони від виконання зобов`язань по договору від 01.01.2019. Окрім цього, позивач зазначає, що укладення договору про постачання електричної енергії з ТОВ «Ернерінг» не суперечить п.5.5.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, згідно яких споживач електричної енергії має право одночасно мати більше одного укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу за умови дотримання цих Правил та Кодексу комерційного обліку.

Інших клопотань в порядку ст. 207 ГПК України сторонами подано не було.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 01.01.2019 між ТОВ «Прикарпатенерготрейд» (постачальник/ позивач) та КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради (споживач/відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №250603.

Відповідно до п.п.1.1, 2.1, 3.1, 5.1, 6.2 вказаного договору, договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору.

Постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднання. Згідно з підписаною відповідачем заявою-приєднання споживач керуючись ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (надалі Правил), ознайомившись на сайті електропостачальника в мережі інтернет з умовами договору про постачання електроенергії споживачу, приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальнику згідно даної заяви-приєднання дата початку постачання - 01.01.2019.

Сторони погодили, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені комерційною пропозицією.

Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок. Оплата вважається здійсненна після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов договору. Поточний рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

За умовами договору невід`ємними частинами даного договору є: заява1- приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг, Комерційна пропозиція до договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг та договірні обсяги постачання електричної енергії споживачу.

Матеріалами справи підтверджується, з 01.01.2019 відповідачем по справі обрана комерційна пропозиція «Плановий платіж», а з 01.09.2019 змінено на комерційну пропозицію «По факту» (відповідно до додатків №2 до договору про постачання електроенергії №250603 від 01.01.2019 та від 01.09.2019).

Згідно з п. п. 2, 6, 7, 8 Комерційної пропозиції від 01.09.2019 розрахунковим періодом вважається період, який починається з першого числа поточного місяця. Термін оплати рахунків - 5 (п`ять) робочих днів від дати отримання рахунка.

Здійснення розрахунків, отримання рахунків, актів, повідомлень сторони проводять на веб-сайті постачальника. Такі електронні документи визначаються сторонами як офіційні. Споживач самостійно отримує рахунок на оплату електричної енергії не пізніше четвертого календарного дня, наступного за розрахунковим періодом у Персональному кабінеті. У разі відсутності отримання/відправлення електронних документів через персональний кабінет споживач зобов`язаний подати/отримати документи в паперовому вигляді нарочно у центрі обслуговування клієнтів постачальника не пізніше четвертого календарного дня , наступного за розрахунковим періодом.

За порушення термінів оплати за спожиту електроенергію, визначених відповідним договором споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, 3% річних та інфляційні збитки.

27.02.2020 відповідно до п.п. 10.1, 10.2 договору та розділу 6.1 Правил споживачем (відповідачем по справі) здійснено заміну електропостачальника, що підтверджується долученим до матеріалів справи листом №342 від 26.02.2020.

Згідно п.п. 6.1.20 та 6.1.22 Правил у визначену дату зміни електропостачальника постачальник послуг комерційного обліку в присутності споживача та/або оператора системи повинен зняти фактичні покази засобу (засобів) вимірювальної техніки або забезпечити їх зчитування автоматизованою системою комерційного облік. Якщо фактичні дані комерційного обліку перевищують прогнозні, споживач повинен протягом 5 робочих днів з дати отримання остаточного рахунку здійснити платежі на користь попереднього електропостачальника.

27.02.2020 було знято фактичні дані комерційного обліку по всіх точках обліку споживача КП «Водотеплосервіс» по договору №250603, про що свідчать відомості про зняття показників, які долучені до матеріалів справи.

05.03.2020 на основі вказаних вище даних приладів обліку позивачем було виставлено рахунок на електроенергію №250603/1 від 29.02.2020 за лютий 2020 року на 312796кВт/год на суму 642 349,13 грн, який був направлений відповідачу через персональний електронний кабінет (про вказаний факт свідчать скріншот з програми, який долучено позивачем до позовної заяви при її поданні) та направлений поштою, про що свідчить фіксальний чек АТ «Укрпошта» від 12.03.2020.

Як підтверджується матеріалами справи, згідно вищевказаного рахунку КП «Водотеплосервіс» в березні 2020 року відповідачем проведена часткова оплата на суму 246 854, 98 грн.

30.03.2020 позивач звернувся до відповідача з претензійною вимогою, в якій повідомив відповідача про наявність у останнього заборгованості та необхідність її погашення.

Згідно листа вих.№445 від 10.04.2020 відповідач визнав заборгованість за електроенергію та зазначив про відсутність у нього можливості щодо її погашення.

Станом на 01.07.2020 заборгованість за активну електроенергію на суму 395 494,15 грн відповідачем не погашено, що і стало підставою звернення до суду з позовом.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу №250603 від 01.01.2019.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст.ст. 275, 276 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Судом встановлено, що на виконання договірних зобов`язань позивач здійснював постачання електричної енергії в обсягах визначених договором.

Вказане підтверджується відомістю за спожиту електроенергію в лютому 2020 за договором № 250603 поданим споживачем в електронній формі через персональний кабінет, згідно якого кількість спожитої електроенергії склала 312796 кВт/год.

Рахунок за електроенергію від 05.03.2020 щодо оплати заборгованості за спожиту електроенергію надіслано постачальником боржнику через онлайн-систему «Персональний кабінет», а також направлений поштою, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 12.03.2020.

Однак, відповідачем не надано доказів сплати коштів споживачем по рахунку за спожиту в лютому 2020 року електроенергію в сумі 395 494,15 грн.

Щодо твердження відповідача про те, що він повністю здійснив розрахунки з позивачем за поставлену електроенергію, спростовується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості та гарантійним листом віл 13.02.2020, в якому відповідач визнав наявність заборгованості на суму 748 145,02 грн. Доказів їх погашення відповідачем по справі суду не надано.

Суд апеляційної інстанції також зазначає таке.

Правовідносини щодо постачання електричної енергії споживачем регулюються відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018.

Згідно п. 2 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносини між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема, правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідно до п.1.2.7 Правил постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими правилами порядку.

Як зазначено у п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбаченими цими Правилами.

А отже, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що основним договором, що регулює порядок та умови постачання електричної енергії енергопостачальником споживачам є договір про постачання електричної енергії. А договір про закупівлю електричної енергії за державні кошти №250603 від 30.01.2020 був укладений відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі».

При цьому, вказаний договір був укладений на поставку конкретно визначеної кількості товару (402500,00 кВт/год на суму 995000 грн). А всі інші відносини, що виникають у процесі постачання електричної енергії та не врегульовані даним договором, вирішуються відповідно до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги на умовах обраної комерційної пропозиції (п.5 договору про закупівлю від 30.01.2020).

Як встановлено ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Поряд із належним виконанням законодавство передбачає й інші підстави припинення зобов`язань (прощення боргу, неможливість виконання, припинення за домовленістю, передання відступного зарахування). Однак зобов`язання невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору.

Отже, укладення договору про закупівлю електроенергії не припиняє дії договору про постачання і не звільняє сторони від виконання зобов`язань по договору постачання електроенергії №250603 від 01.01.2019.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем оплачено заборгованість позивачу з 31.01.2020 по 18.03.2020 у розмірі 1 775 000 грн за послуги електропостачання, в той час як договором від 30.01.2020 передбачено 995 000 грн. Крім того, в жодному платіжному дорученні, копії яких долучені до матеріалів справи, в призначенні платежу не вказано, що оплата проводиться на підставі договору про закупівлю електричної енергії за державні кошти від 30.01.2020, натомість в призначеннях платежу зазначено, що оплата проводиться згідно договору та рахунків від 31.12.2019, від 31.01.2020 та за лютий 2020, які видавались на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу №250603 від 01.01.2019.

Одночасно, згідно листів №233 від 13.02.2020 та №243 від 13.02.2020 відповідач звертався до позивача з проханням не припиняти електропостачання на його об`єкти, оскільки це може призвести до залишення сімдесятитисячного міста без водопостачання та водовідведення, що може спричинити непередбачені наслідки техногенно-екологічного характеру.

Щодо покликань апелянта на укладення договору №0702-20/1 від 07.02.2020 про постачання електричної енергії, укладений з ТОВ «Ернерінг», то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про ринок електроенергії» у разі зміни електропостачальника до припинення дії договору постачання електричної енергії споживачу, електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії споживачу на умовах чинного законодавства.

Згідно п.3.1 вищевказаного договору з ТОВ «Ернерінг», початком постачання електричної енергії є дата зазначена у заяві приєднання. Копії заяви-приєднання відповідачем по справі не надано.

При цьому, згідно оглянутих листів відповідача №233 від 13.02.2020, №342 від 26.02.2020 та №243 від 18.02.2020 судом встановлено, що послуги з електропостачання до 27.02.2020 надавались саме позивачем по справі, а не ТОВ «Ернерінг».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а отже підлягають до задоволення в частині стягнення основної заборгованості в сумі 395 494,15 грн.

Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних, апеляційний господарський суд зазначає таке.

Згідно ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8 Комерційної пропозиції, що є додатком до даного договору, за порушення термінів оплати за спожиту електроенергію, визначених відповідним договором споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, 3% річних та інфляційні збитки.

Приписами ст.625 ЦК України встановлено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач свого обов`язку щодо оплати спожитої активної електричної енергії не виконав.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано до стягнення з відповідача, з посиланням на п. 8 Комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до договору про постачання електричної енергії №250603, пеню в сумі 130 347,91 грн, 3% річних в сумі 11 835,69 грн та інфляційних втрат в сумі 22 709,55 грн.

Здійснивши перерахунок пені, 3% річних та інфляційних, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про їх обґрунтованість та задоволення у повному обсязі.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2020 у справі №909/619/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водотеплосервіс» Калуської міської ради - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

У зв`язку з відпусткою судді Т.Б. Бонк, повний текст постанови підписано 12.05.2021.

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець