ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" травня 2021 р. м. Вінниця Cправа № 902/188/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., розглянувши без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021, код - 33126849

до: Фізичної особи-підприємця Онуфрійчука Сергія Михайловича, АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

про стягнення 8 014,35 грн

В С Т А Н О В И В :

02.03.2021 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (№ 05/ПП/14 від 26.02.2021 року) Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до Фізичної особи-підприємця Онуфрійчука Сергія Михайловича про стягнення 8 014,35 грн заборгованості, з яких 5 493,41 грн основного боргу, 165,68 грн 3% річних, 82,77 грн інфляційних втрат, 2 272,49 грн пені за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 669 від 01.06.2018 року.

Правовими підставами звернення до суду позивача із вказаним позовом стало неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем Онуфрійчуком Сергієм Михайловичем взятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 669 від 01.06.2018 року, в частині оплати поставленої теплової енергії в гарячій воді, в зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Ухвалою суду від 09.03.2021 року відкрито провадження у справі № 902/188/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

Сторонам встановлено строки на вчинення процесуальних дій до 09.04.2021 року.

Сторонам ухвалу суду 15.02.2021 року надіслано засобами поштового зв`язку та на електронну адресу.

При цьому, конверт з ухвалою суду від 09.03.2021 року, що надіслана на адресу відповідача (Фізичної особи-підприємця Онуфрійчука Сергія Михайловича, АДРЕСА_1 ) повернувся до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Судом 19.04.2021 року повторно направлено ухвалу суду від 09.03.2021 року, однак конверт повернувся до суду з відміткою "не вручено під час доставки".

Враховуючи викладене, судом вжито всіх можливих заходів для належного сповіщення відповідача.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення, зокрема, є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Оскільки, відповідач не значиться за адресою місцезнаходження, тобто відсутній за цією адресою, тому в розумінні п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвалу суду вручено з дотриманням вимог процесуального закону.

Крім того, за змістом ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Представником позивача надано до суду письмову заяву, у якій він підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішив розглянути справу за наявними доказами.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 01.06.2018 року між Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Онуфрійчуком Сергієм Михайловичем (Споживач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 669.

Відповідно п. 2.1 Договору Теплова енергія постачається Споживачеві в обсягах згідно з Додатком №1 до договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гаряче водопостачання, вентиляція, кондиціювання.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності, відповідно до додатку №2 цього договору. Проводяться виключно в грошовій формі згідно з діючими тарифами, затвердженими в установленому порядку (п. 6.1 Договору).

Споживач щомісячно, протягом року, вносить плату за приєднане теплове навантаження, визначене в додатку №1 до договору, та окремо сплачує за спожиту теплову енергію на підставі показів приладів обліку, або за їх відсутності, розрахункового, відповідно до теплового навантаження. У разі зміни тарифів та порядку розрахунків нові тарифи і порядок розрахунків є обов`язковим для Сторін з моменту введення їх в дію (п. 6.2 Договору).

Згідно п. 6.3 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

За змістом п. 6.4 Договору розрахунки по договору виконуються в наступному порядку:

- Споживач, не пізніше 25 числа розрахункового місяця вносить плату за приєднане теплове навантаження , визначене в додатку №1 до договору та сплачує 70 відсотків вартості від обсягу теплової енергії , який передбачений на наступний розрахунковий період;

- остаточні розрахунки за спожиту теплову енергію Споживач проводить до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

По закінченню розрахункового періоду, не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, Споживач повинен отримати загальний рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці та плати за приєднане теплове навантаження, акт здачі-прийняття викопаних робіт в двох примірниках для підписання, після чого один примірник акту повернути Постачальнику у 5-ти денний термін. Не отримання Споживачем рахунку не звільняє останнього від обов`язку оплати по цьому договору (п. 6.5 Договору).

У разі непідписапня акту здачі-прийняття виконаних робіт Споживачем, без надання Постачальнику викладених в письмовій формі обґрунтованих заперечень по акту або неповернення Споживачем підписаного акту здачі-прийняття виконаних робіт у 5-ти денний термін, акт вважається визнаним Споживачем та є доказом кількості спожитої Споживачем у розрахунковому місяці теплової енергії належної якості (п. 6.6 Договору.

В платіжних дорученнях Споживач повинен обов`язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу, без зазначення періоду за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Споживача за надану теплову енергію Постачальник має право зарахувати кошти, що надійшли від Споживача, як погашення заборгованості за теплову енергію в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості з урахуванням черговості визначеної ст. 534 ЦК України (п. 6.7 Договору).

При виникненні потреби, але не менше одного разу на рік, Сторони проводять звірку розрахунків за надану теплову енергію з відповідним оформленням акту звірки взаємних розрахунків (п. 6.8 Договору).

Згідно п. 6.9 Договору Споживач не звільняється від оплати вартості послуг з теплопостачання, а також штрафних санкцій, в разі несвоєчасного повідомлення (не повідомлення) Постачальника (письмово) про зміну свого місцезнаходження, зміни власника приміщення, або звільнення приміщення до якого подається теплопостачання з будь-яких інших причин.

За невиконання або неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором винна сторона відшкодовує іншій завдані збитки без зарахування неустойки. Відшкодування збитків та сплата неустойки не звільняє від виконання зобов`язань за цим договором (п. 7.1 Договору).

Відповідно п. 7.3.4 Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за цим договором - пеня в розмірі 1% від несплаченої суми за кожний день прострочення, якщо інше не передбачене законодавством. У випадку прострочення платежу менш ніж на 1 календарний місяць, Постачальник може не застосовувати цю санкцію, при наявності гарантійного листа Споживача з зазначенням дати проведення розрахунку.

Договір набуває чинності з 01.06.2018 року та діє до 31.12.2018 року. В частині розрахунків Договір діє до. повного їх проведення (п. 11.1 Договору).

За твердженнями позивача, відповідач, порушив умови договору та станом на 26.02.2021 року заборгував за надані послуги з продажу та постачання теплової енергії в гарячій воді в загальній сумі 5 493,41 грн.

В підтвердження чого до матеріалів справи виписку з журналу нарахувань і оплати по особовому рахунку № 669 за період з травня 2019 року по жовтень 2020 року.

При цьому, позивачем на адресу відповідача надсилались акти здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) з травня 2019 року по вересень 2020 року за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 8/9, а саме: за травень 2019 року на суму 106,24 грн; за червень 2019 року на суму 106,24 грн; за липень 2019 року на суму 106,24 грн; за серпень 2019 року на суму 106,24 грн; за вересень 2019 року на суму 106,24 грн; за жовтень 2019 року на суму 106,24 грн; за листопад 2019 року на суму 183,78 грн; за грудень 2019 року на суму 522,16 грн; за січень 2020 року на суму 1 010,44 грн; за лютий 2020 року на суму 1 058,64 грн; за березень 2020 року на суму 1 136,04 грн; за квітень 2020 року на суму 409,40 грн; за травень 2020 року на суму 106,24 грн; за червень 2020 року на суму 106,24 грн; за липень 2020 року на суму 106,24 грн; за серпень 2020 року суму 106,24 грн; за вересень 2020 року на суму 177,80 грн, які долучено до матеріалів справи.

Враховуючи викладене, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5 493,41 грн основного боргу, 165,68 грн 3% річних, 82,77 грн інфляційних втрат, 2 272,49 грн пені за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 669 від 01.06.2018 року.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 669 від 01.06.2018 року між ними виникли зобов`язання, які мають правову природу договору поставки.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем теплової енергії в гарячій воді на підставі актів приймання-передачі відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього.

Умовами п.п. 6.1. - 6.9. підписаного відповідачем договору передбачено обов`язок самостійного отримання рахунків на оплату теплової енергії, у випадку не отримання такого рахунку та акту здачі-прийняття виконаних робіт, останні вважаються погодженими та підлягають оплаті.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 5 493,41 грн заборгованості за поставлену теплову енергію в гарячій воді правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Крім суми основного боргу, у зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення 165,68 грн 3% річних (за період з 10.06.2019 року по 26.03.2021 року), 82,77 грн інфляційних втрать (за період травень 2019 - вересень 2020 рр.), 2 272,49 грн пені (за період з 10.06.2019 року по 16.03.2020 рр.).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Таким чином, заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є правомірною та обґрунтованою, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства України.

Здійснивши розрахунок за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора суми 3% річних та інфляційних втрат помилок не виявлено, в зв`язку з чим 3% річних в сумі 165,68 грн та інфляційних втрат в сумі 82,77 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 272,49 грн - пені.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Розділом 7 договору сторонами погоджено відповідальність сторін.

Зокрема п. 7.3.4 Договору сторонами погоджено за несвоєчасне виконання розрахунків за цим договором - пеня в розмірі 1% від несплаченої суми за кожний день прострочення, якщо інше не передбачене законодавством. У випадку прострочення платежу менш ніж на 1 календарний місяць, Постачальник може не застосовувати цю санкцію, при наявності гарантійного листа Споживача з зазначенням дати проведення розрахунку.

Тобто, сторонами погоджено розмір, підстави та строк нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Таким чином, позивачем обґрунтовано заявлено вимоги про стягнення пені.

Однак, при визначенні належної суми пені, котра пілягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.

На підставі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань ", Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, приписами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем не враховано зазначені норми законодавства та нараховано пеню у завищеному розмірі.

Зокрема, ставка пені на рівні 1% перевищує розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, яка обчислюється у річному виразі.

Також, період нарахування пені за прострочення виконання зобов`язань з травня 2019 по серпень перевищує шість місяців 2019 рр.

Суд обмежився періодом нарахування по 16.03.2020 року, який самостійно визначив позивач, чим обмежив предмет позову, а також врахував, що частина розрахунків починається з дат, які є вихідними днями, тому період виконання зобов`язання переносився на наступний робочий день.

Здійснивши розрахунок суми пені, судом отримано її у розмірі 148,97 грн (17,77+17,17+16,28+15,14 (травень - серпень 2019 року) + 12,62 (вересень 2019) + 9,56 (жовтень 2019 - за період з 12.11.2019 року (10.11.2019 - вихідний день по 16.03.2020) + 12,16 (листопад 2019 року) + 22,41 (грудень 2019) + 21,64 (січень 2020 року) + 4,22 (лютий 2020 року), що відповідає наведеним нормам законодавства.

В зв`язку з чим, вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

При цьому у задоволенні вимог про стягнення 2 123,52 грн пені слід відмовити.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч.1 статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду жодних доказів на спростовування заявлених позовних вимог Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", в тому числі щодо проведення розрахунків, не надано власного контррозрахунку заборгованості тощо.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" підлягає задоволенню судом частково.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, які задоволені на рівні 73,50% від первісних вимог у розмірі 1 668,45 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 601,55 грн суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Онуфрійчука Сергія Михайловича ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021, код - 33126849) 5 493,41 грн - основного боргу за Договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 669 від 01.06.2018 року, 165,68 грн - 3% річних, 82,77 грн - інфляційних втрат, 148,97 грн - пені та 1 668,45 грн - відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021, код - 33126849) до Фізичної особи-підприємця Онуфрійчука Сергія Михайловича ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) в частині вимог про стягнення 2 123,52 грн пені.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 601,55 грн - залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повне рішення складено 14 травня 2021 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1)