СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р. Справа № 905/2102/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В., суддя Пелипенко Н.М.

без повідомлення учасників справи

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська», с. Сергіївка Донецької області вх. № 934 Д/З на рішення господарського суду Донецької області від 24.02.2021р. у справі № 905/2102/20 (суддя Огороднік Д.М., повний текст складено та підписано 24.02.2021р.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська», с. Сергіївка Донецької області

про стягнення штрафу у розмірі 25 130,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (далі АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця», позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» (далі ТОВ «ЗФ «Свято-Варваринська», відповідач) штрафу в сумі 25 130,00 грн. за неправильно зазначену в накладній масу відправленого вантажу на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України (далі Статут залізниць).

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.02.2021р. позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто 25 130,00 грн. штрафу, а також 2 102,00 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване, зокрема, з тих підстав, що позивачем та матеріалами справи доведений факт неправильного зазначення вантажовідправником в залізничній накладній маси вантажу, а підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення заявленого до стягнення штрафу відсутні, оскільки відповідачем не доведено обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру штрафу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідач стверджує, що в актах, які покладені позивачем в підстави позову, не зазначено про те, в який спосіб відбувалося зважування: з зупинкою вагонів без розчіплювання або в русі, що могло мати наслідком збільшення похибки вагів.

За доводами апеляційної скарги:

- штраф є занадто великим порівняно з вчиненим відповідачем порушенням мало місце недовантаження, а не перевантаження вагону;

- порушення не призвело до зношення рухомого складу або можливості руйнації чи пошкодження вагону;

- відповідач сплатив більший розмір провізної плати, ніж розмір, на який міг би розраховувати позивач, за умови відсутності порушення з боку відповідача;

- позивачу не завдано матеріальної шкоди в результаті порушення, інші шкідливі для позивача наслідки виконання договору перевезення не настали;

- сума штрафу повинна бути значно меншою.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2020 року ТОВ «ЗФ «Свято-Варваринська» зі станції відправлення Удачна Донецької залізниці за залізничною накладною № 49691181 на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці здійснило відправлення вагону № 56364441 з вантажем концентрат вугільний.

Відповідно до залізничної накладної відповідачем у спірному вагоні зазначено масу вантажу 70 000 кг, вантаж у вагони завантажено вантажовідправником; всього відправником сплачено залізниці 5 026,00 грн.

При проходженні вагону через станцію Синельникове-І Придніпровської залізниці залізницею проведено комісійне зважування даного вагону, за результатами якого складено акт загальної форми № 2980 від 19.07.2020 р. Відповідно до цього акта маса нетто у спірному вагоні складає 64 650 кг.

На станції Синельникове-І Придніпровської залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць залізницею здійснено контрольне зважування вантажу вагону № 56364441 на справних 150-тонних вагонних тензометричних вагах (повірка 08.05.2020 р.) та виявлено невідповідність відомостей, зазначених вантажовідправником в накладній № 49691181 фактичним параметрам.

За результатами контрольної перевірки станцією Синельникове-І Придніпровської залізниці був складений комерційний акт № 453603/106/855 від 19.07.2020р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону № 56364441 виявилося, що при переваженні вага брутто 87250 кг, тара з документу - 22600 кг, нетто 64650 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 5350 кг.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження в вагоні над 1-6 люками за рухом поїзда нижче бортів 0,4 м, над люком нижче бортів 1,4 м рівномірне; вантаж маркований поперечними борознами, маркування не порушене, без виїмок та поглиблень; вагон технічно справний, люка закриті, течі вантажу немає.

Судом першої інстанції встановлено, що комерційний акт підписаний з боку залізниці трьома уповноваженими особами, що відповідачем в апеляційній скарзі не оскаржується.

Згідно з актом загальної форми № 308/А від 19.07.2020, вагон № 56364441 відчеплений по ст. Синельникове-І від групової відправки для контрольного зважування (засвідченого вищезазначеним комерційним актом) та буде досланий подорожною досилочною відомістю.

Відповідно до накладної № 47248299 вагон № .07.2020 прибув на станцію призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці та 25.07.2020 вантаж виданий комерційному агенту ОСОБА_1 , що засвідчено ЕЦП даної особи.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з ст. 24 Статуту залізниць, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1 розділу 4 "Правила оформлення перевізних документів" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084), а також ст. 23 Статуту залізниць передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У відповідності до цих Правил, а саме до п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, "кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п. 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній, зокрема, маси вантажу з відправника стягується штраф згідно з ст. 118 Статуту залізниць. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно з п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 р., зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 р. за № 567/6855, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці (далі - Правила № 567/6855).

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 862/5083, передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Згідно з ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф в розмірі згідно з ст. 118 Статуту залізниць (5-кратна провізна плата за всю відстань перевезення).

У даному випадку провізна плата складає 5026,00 грн.: сума штрафних санкцій 5026,00 грн. х 5 = 25130,00 грн.

Статтею 37 Статуту залізниць передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

За змістом ст. 24 Статуту залізниць, залізниця має право перевіряти правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Частиною першою ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України за № 334 від 28.05.2002 р.

За п. 4 Правил складання актів, комерційні акти на місцях загального користування складаються у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно зі ст. 122 Статуту залізниць, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст. 129 Статуту (з урахуванням п. 3.23 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. за № 04-5/601 та Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 р. № 01-8/917) щодо штрафу нарахованого у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь залізниці штрафу в сумі 25130,00 грн. є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, викладеного у відзиві на позов, та щодо доводів апеляційної скарги враховується наступне.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 233 ГК України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, слід враховувати майнові інтереси відповідача та інтереси позивача, які полягають у належному виконанні покладених законодавством завдань, у тому числі забезпечення безпеки усіх учасників залізничного перевезення та їх майнових інтересів, які в силу специфіки правовідносин, були поставлені відповідачем під загрозу через свою неправомірну поведінку.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.02.2018 р. у справі № 906/434/17, штрафна санкція за невірно зазначену масу вантажу у залізничній накладній не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць, якими чітко визначено розмір штрафу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.02.2019 р. у справі № 914/2339/17, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць, покладає на порушника відповідальність, яка передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць, а штраф, який передбачений цими пунктами, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

В обґрунтування свого клопотання відповідач посилається на те, що:

- у комерційному акті не зазначено в який спосіб здійснювалося контрольне зважування (з зупинкою вагонів без розчіплювання або в русі). При зважуванні в русі похибки самого ваговимірювального пристрою додаються похибки викликані способом зважування, тому похибка у виявленні маси вагону значно зростає;

- штраф є занадто великим порівняно з вчиненим відповідачем порушенням, враховуючи, що мало місце недовантаження, а не перевантаження вагону;

- порушення не призвело до зношення рухомого складу або можливої руйнації чи пошкодження вагону;

- відповідач сплатив більший розмір провізної плати, ніж розмір, на який міг розраховувати позивач, за умови відсутності порушення з боку позивача;

- позивач в позові просить застосувати до відповідача санкції нарівні з санкцією, наприклад, передбаченою за таке порушення як пред`явлення до перевезення вантажу, забороненого до перевезення і яке потребує під час перевезення особливих заходів безпеки;

- позивачу не завдано матеріальної шкоди в результаті порушення, інші шкідливі для позивача наслідки виконання договору перевезення не настали.

Тобто, доводи апеляційної скарги є тотожними викладеному у заявленому клопотанні обґрунтуванню підстав щодо зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу, а інших обставин для зменшення відповідальності за спірне порушення відповідач не навів.

Недотримання вимог Статуту залізниць, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати, що стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків.

Отже, місцевий господарський суд правомірно та на законних підставах відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення заявленого до стягнення штрафу, оскільки ним не доведено наявності всіх обставин, що передбачені ч. 1 ст. 233 ГК України та які є підставою для зменшення штрафу.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Донецької області від 24.02.2021р. у справі № 905/2102/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.05.2021 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Н.М. Пелипенко