ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021р. справа № 914/612/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., секретар судового засідання Пукач М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Виробничого кооперативу Дорога, м.Мукачево Закарпатської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Логіст про, смт.Рудне Львівської області

про стягнення заборгованості.

Ціна позову 14385,00грн.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не викликався.

Заяв про відвід не поступало.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Виробничого кооперативу Дорога до Товариства з обмеженою відповідальністю Логіст про про стягнення заборгованості в сумі 14385,00грн.

Ухвалою суду від 17.03.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін та призначено розгляд справи на 13.04.2021р. Ухвалою суду від 13.04.2021р. з метою забезпечення реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків, розгляд справи відкладався на 11.05.2021р.

В судове засідання 11.05.2021р. позивач явки повноважного представника не забезпечив, від позивача подано заяву за вх.№10794/21 від 11.05.2021р. про розгляд справи без участі представника позивача та за наявними у справі документами. Також у поданій заяві позивач просить стягнути з позивача 14385,00грн. заборгованості та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7945,00грн.

В судове засідання 11.05.2021р. відповідач явки повноважного представника не забезпечив, письмового відзиву не подано, жодних заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача не поступало. Судом належно виконано обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи, зокрема відповідача повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції, внесенням до Єдиного державного реєстру судових рішень ухвал суду, відстеженням поштового відправлення за №961 на офіційному сайті АТ Укрпошта згідно до якого поштова кореспонденція отримана адресатом (відповідачем).

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З врахуванням належного виконання обов`язку суду щодо повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх учасників судового процесу, судом забезпечено учасникам судового процесу рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, визнання явки повноважних представників сторін не обов`язковою, та те, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду спору по суті, а також враховуючи вимоги ст.ст. 202 ГПК України та клопотання позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін, та за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач у порушення умов договору заявки на перевезення вантажу №170320/40 від 17.03.2020р. оплати наданих послуг з перевезення вантажу згідно міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) №2040000/2020/905135 від 17.03.2020р. та акту виконаних робіт №19/03 від 19.03.2020р. в повному обсязі не здійснив, тому в позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 14385,00грн. заборгованості.

Письмового відзиву чи заперечень від відповідача не подано.

Обставини, встановлені судом.

17.03.2020 року між Виробничим кооперативом Дорога (клієнт, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Логіст про (експедитор, відповідач у справі) укладено договір заявку №170320/40 на перевезення вантажу.

За умовами даної заявки №170320/40 від 17.03.2020р. позивач зобов`язувався транспортними засобами д.н.з НОМЕР_1 / НОМЕР_2 здійснити перевезення вантажу: гуму, за маршрутом: Matovske Vojkovce (Словаччина)- м.Дубно (Україна) (адреса розвантаження). Вартість перевезення визначена сторонами у заявці та становить 550Євро. Термін оплати визначено по оригіналах.

На виконання умов заявки №170320/40 від 17.03.2020р. позивачем здійснено перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) №2040000/2020/905135 від 17.03.2020р., а також актом виконаних робіт №19/03 від 19.03.2020р. на суму 16385,00грн. підписаного сторонами та скріпленого їх печатками без жодних зауважень. Позивачем виставлено відповідачу рахунок №19/03 від 19.03.2020р. на оплату 16385,00грн.

Позивач зазначає, що оригінали міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR) №2040000/2020/905135 від 17.03.2020р., акту виконаних робіт №19/03 від 19.03.2020р., рахунку №19/03 від 19.03.2020р. надані відповідачу за актом виконаних робіт №19/03 від 19.03.2020р. який підписаний відповідачем.

Позивачем прийнято часткову оплату відповідача за надані послуги на загальну суму 2000,00грн., що оплачено згідно із банківською випискою АТ «Укрексімбанк» за 08.10.2020р. на суму 2000,00грн.

Відтак, на виконання своїх зобов`язань по заявці №170320/40 від 17.03.2020р. відповідач оплати в повному обсязі не провів, відтак у відповідача виникла заборгованість у розмірі 14385,00грн.

Позивач надіслав відповідачу претензію від 10.12.2020р., яка отримана відповідачем 16.12.2020р., про сплату заборгованості за надані транспортно-експедиційні послуги згідно заявки №170320/40 від 17.03.2020р., що підтверджується поштовим рекомендованим повідомлення про вручення №7444 від 10.12.2021р. Однак, претензія залишена відповідачем без задоволення.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем з основного боргу становить 14385,00грн. 00коп.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач в заяві за вх.№10794/21 від 11.05.2021р. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7945,00грн.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу долучено договір від 10.02.2021р. про надання правової допомоги, ордер на надання правничої допомоги від 10.02.2021р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №668 від 14.06.2012р., а також до заяви за вх.№10794/21 від 11.05.2021р. долучено довідку-рахунок витрат на професійну правничу допомогу від 10.05.2021р.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5-8 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

На виконання даної процесуальної норми позивачем визначено розмір попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000грн. В заяві за вх.№10794/21 від 11.05.2021р. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7945,00грн. Жодних обґрунтувань та доказів того, що скаржник не міг передбачити витрати на професійну правничу допомогу та їх розмір на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суду не надано.

Згідно зі статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

За статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

10.02.2021р. адвокатом Машика Віктором Вікторовичем та Виробничим кооперативом Дорога (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, згідно до п. 1.1. якого, адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта з наступних питань та у таких обсягах: надання правової допомоги для вирішення спірних правовідносин між клієнтом та ТОВ «Логіст про», в тому числі здійснювати захист інтересів клієнта як його представника.

За умовами п.п. 4.1., 4.2. договору від 10.02.2021р., за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар в сумі 7000,00грн. Клієнт погоджуючись з проведенням інших витрат, платних послуг (проведення досліджень, тощо) компенсує їх адвокатові, а у разі відсутності коштів на їх оплату своєчасно повідомляє про це адвоката і погоджується з тим, що відмова в проведенні запропонованих адвокатом заходів може вплинути на результати виконання функцій захисту. Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. договору від 10.02.2021р., договір діє з моменту його підписання сторонами до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань. Зміни та доповнення до даного договору вносяться за взаємною згодою сторін.

До заяви за вх.№10794/21 від 11.05.2021р. долучено довідку-рахунок витрат на професійну правничу допомогу від 10.05.2021р., підписану адвокатом Машика В.В., на загальну суму 7945,00грн.. Доказів внесення змін/доповнень до договору про надання правової допомоги від 10.02.2021р. чи доказів погодження сторін договору (про надання правової допомоги) із проведенням інших витрат та їх розміру, суду не представлено.

Велика Палата Верховного Суду в пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Відтак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. (правова пзиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.20р. у справі №922/3706/19)

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.08.2019р. у справі №915/237/18.

Відповідно до ч.6 статті 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Враховуючи вказані норми закону, приписи ст.ст. 126,129 ГПК та умови укладеного між адвокатом та позивачем договору від 10.02.2021р. про надання правової допомоги, зокрема погоджений у п.4.1 договору розмір виплат адвокату за надані послуги у сумі 7000грн., не надання доказів внесення змін/доповнень до договору про надання правової допомоги від 10.02.2021р. та доказів погодження сторонами договору (про надання правової допомоги ) із проведенням інших витрат та їх розміру, заявлений позивачем попередній розрахунк судових витрат у позовній заяві, в якому сума витрат на правничу допомогу була вказана в розмірі 7000 грн., та у якому позивач при попередньому визначенні витрат однозначно міг передбачити заявлені до стягнення витрати, недоведеність, того що скаржник не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, оцінивши відповідність обсягу роботи адвоката з представництва інтересів позивача розміру гонорару, та його співмірність до заявлених позовних вимог, з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи, господарський суд дійшов висновку про обґрунтування заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги є обґрунтованими, не спростованими, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Логіст про (79493, Львівська область, м.Львів, смт.Рудне, вул.Грушевського, буд.140, ідентифікаційний код 43192222) на користь Виробничого кооперативу Дорога (89600, Закарпатська область, м.Мукачево, вул.Достоєвського, буд.7, кв.3, ідентифікаційний код 20456593) 14385,00грн. основного боргу, 7000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2270,00грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 14.05.2021р.

Суддя С.В. Іванчук