ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.05.2021 Справа № 905/564/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання (помічник судді) Сковира Л.Ю.,

у справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю КРАМАГРОСВІТ (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 1А, )

до відповідача: Приватного акціонерного товариства СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, 2, )

про стягнення 3666 000,00 грн.

представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

У провадженні Господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/564/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАМАГРОСВІТ» до Приватного акціонерного товариства «СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» про стягнення 3666 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №53/2-40 від 10.09.2018 щодо своєчасного повернення грошових коштів (фінансової допомоги).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 27.04.2021.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив розпочати розгляд справи по суті 20.04.2021 у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог у повному обсязі.

13.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній визнав позовні вимоги у повному обсязі та зазначив.

За приписами ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Оскільки визнання позову відповідачем відбулося на стадії підготовчого провадження, суд дійшов висновку про можливість прийняття рішення по даній справі за результатами підготовчого провадження.

У підготовче засідання 05.05.2021 представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив наступне.

10.09.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «КРАМАГРОСВІТ» (далі позикодавець, позивач) та публічним акціонерним товариством "СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД", на теперішній час - приватне акціонерне товариство "СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (далі покупець, відповідач), був укладений договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги №53/2-40 (далі-договір), відповідно до п.1.1. якого, позикодавець передає позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в сумі 3 666 000,00 грн., що складає 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США 00 центів, а позичальник зобов`язується повернути надану позику у такій самій сумі в обумовлений даним договором строк.

Відповідно до п. 1.2 договору валюта займу національна грошова одиниця України гривня.

Позичальника повертається позичальником у валюті позики (п. 1.3. договору).

Згідно з п. 1.4. договору позика надається на безвідсотковій підставі та не передбачає жодних інших видів компенсації, з урахуванням положень п. 3.1. договору.

Відповідно до п. 1.5. договору сторони домовилися щодо прив`язки курсу валюти до міжбанківського курсу валюти на сайті www.minfin.ua у розділі Валюта» - «Міжбанк» (надалі курс міжбанку) у колонці «Курс продажу», який станом на 10.08.2018 складає 28,2 грн. за один долар США. Якщо даний сайт припинить свою діяльність, сторони будуть використовувати у розрахунках курс валюти НБУ.

Позичальник зобов`язаний перерахувати позичальнику на його банківський рахунок вказану у п. 1.1. суму протягом строку дії договору. Можливе перерахування суми безвідсоткової поворотної фінансової допомоги частинами (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору повернення вказаної у даному договорі суми позики може здійснюватися за бажанням позичальника протягом строку дії договору частинами, але не пізніше 01.12.2018.

Згідно з п. 3.1. договору, у випадку неповернення вказаної у п. 1.1. суми безвідсоткової поворотної фінансової допомоги у визначений у п. 2.2. строк, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки від неповернутої суми за кожний день прострочення до дня її повернення позикодавцю.

Відповідно до п. 8.2. договору даний договір набуває чинності з моменту перерахування позикодавцем грошових коштів на банківський рахунок позичальника у повному обсязі або їх частини та діє до 31.12.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Сторонами правочину, було підписано ряд додаткових угод, якими змінено п. 8.2 договору, в частині терміну його дії, зокрема: додатковою угодою №1 від 31.12.2018 визначено термін дії договору «…до 30.12.2019»; додатковою угодою №2 від 29.12.2019 визначено термін дії договору «…до 28.12.2019»;додатковою угодою №3 від 29.12.2020 визначено термін дії договору «…до 28.12.2021».

Вищезазначений договір та додаткові угоди до нього підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Позивачем на виконання п. 2.1. було перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 3 666 000,00 грн., на підтвердження чого надано платіжні доручення: № 1887 від 10.08.2018 на суму 3102000,00 грн та №1894 від 11.09.2018 на суму 564000,00 грн (а.с. 11).

Разом із тим, відповідач свої зобов`язання не виконав та не повернув у зазначений строк надану позивачем безпроцентну поворотну фінансову допомогу, що й зумовило звернення позивача із даним позовом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Оцінивши зміст зазначеного договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором позики, який підпадає під правове регулювання статей 1046-1050 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Таким чином, в силу статті 1046 Цивільного кодексу України та пункту 1.1 договору, відповідач зобов`язався повернути позивачу передані йому грошові кошти, на умовах, викладених в даному договору.

Позивач, покладені на нього правочином зобов`язання виконав, що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи, на загальну суму позики, що обумовлена сторонами у договорі.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм права, укладений між позивачем та відповідачем договір № 53/2-40 від 10.09.2018, є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови п. 2.2. договору, відповідач повинен був повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в розмірі 3 666 000,00 грн. не пізніше 01.12.2018.

Повернення наданої безвідсоткової поворотної фінансової допомоги в розмірі 3 666 000,00 грн. не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано.

Таким чином, відповідач свої зобов`язання за договором № 53/2-40 від 10.09.2018 в обумовлені договором строки не виконав, а отже прострочив виконання зобов`язання у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

При цьому, відповідачем даний факт не заперечується.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 3 666 000 грн. у повному обсязі.

Згідно з ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір виник через неправомірні дії останнього.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 130, 185, 191, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «КРАМАГРОСВІТ» до приватного акціонерного товариства "СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" про стягнення 3 666 000,00 грн.- задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КРАМАГРОСВІТ (84313, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Олекси Тихого, будинок 1А; ) 3 666 000,00 грн. та судові витрати в сумі 54990,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 05.05.2021 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.05.2021.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "КРАМАГРОСВІТ (84313, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Олекси Тихого, будинок 1А; );

Відповідач: приватне акціонерне товариство "СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (84302, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Конрада Гампера, будинок 2; ).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя О.М. Сковородіна