ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 травня 2021 року Справа № 903/142/21

за позовом: заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до Приватного акціонерного товариства Волиньтурист

про стягнення 1294212 грн.

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Коритан Л.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Зміян М. В., довіреність № 30 від 06.01.2021;

від відповідача: Климець І. О., ордер серії ВК № 1018554 від 22.03.2021;

від прокуратури: Рішко А. В., посвідчення № 059345 від 25.01.2021.

Встановив: заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства Волиньтурист про стягнення 1294212 грн. безпідставно збережених коштів орендної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем упродовж періоду з 15.08.2016 до 24.10.2018 використовувало будівлю готелю Лісова пісня за адресою: м. Ковель, бульвар Л. Українки, 12, за відсутності будь-яких правових підстав (права власності, користування, оренди, тощо), а також без сплати орендної плати.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 09.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.03.2021.

Ухвалою суду від 24.03.2021 позовну заяву заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України № 15-381вих-21 від 25.01.2021 залишено без руху; надано прокурору строк - 5 днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліку, а саме: надання доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

29.03.2021 від прокурора надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, а саме: прокурором надано докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Ухвалою суду від 30.03.2021 справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 21.04.2021.

19.04.2021 від відповідача надійшло клопотання № 03-20-4 від 15.04.2021 про залишення позову без розгляду. Клопотання обгрунтоване тим, що твердження прокурора не є належним обґрунтуванням підстав для звернення до суду із вказаним позовом. Відповідач вважає, що при поданні позову прокурор не обґрунтував та не надав належних доказів того, в чому полягають порушення інтересів держави, а також не обґрунтував підстав звернення до суду з позовом в інтересах держави, оскільки на даний час існує орган, а саме - Фонд державного майна України, який уповноважений представляти та захищати інтереси держави у таких правовідносинах, а також прокурор не обґрунтував які саме інтереси держави порушені, як це визначено ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Посилання прокурора на відсутність державного фінансування у фонді державного майна України, через що останній не має можливості звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення з ПрАТ «Волиньтурист» безпідставно збережених коштів не є виключним випадком, який визначений законом. Отже, очевидною є відсутність підстав для представництва прокурором у даній справі, оскільки недотриманні вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відтак позовна заява має бути залишена без розгляду згідно п.2 ч.1 ст.226 ГПК України.

19.04.2021 від Фонду державного майна України надійшли пояснення № 10-25-8330 від 14.04.2021, в яких фонд зазначає, що ПрАТ "Волиньтурист виселено з незаконно займаного об`єкту нерухомого майна, а саме готелю "Лісова пісня", що розташований за адресою: м. Ковель, бульвар Лесі Українки, 12, дана обставина встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили. Після визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на приміщення готелю за адресою: м. Ковель, бульвар Лесі Українки, 12, та прийняття судом рішення про виселення ПрАТ «Волиньтурист», дане приміщення готелю у користування (оренду) ПрАТ "Волиньтурист" не передавалось, відповідні договори оренди державного майна з цим суб`єктом господарювання не укладались. Водночас, ПрАТ "Волиньтурист" добровільно займане приміщення на виконання рішення суду не звільнило та продовжувало ким користуватись упродовж періоду з 15.08.2016 до 24.10.2018 за відсутності на це правових підстав (права власності, користування, оренди тощо), а також без сплати орендної плати. Просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

19.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позов №03-11-20-3 від 15.04.2021, в кому зазначає, що позов є безпідставним та необґрунтованим і не підлягає до задоволення. 24.11.2016 органом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження 052968734 з примусового виконання наказу № 903/369/16-1 від 17.10.2016 Господарського суду Волинської області щодо виселення ПрАТ «Волиньтурист» з готелю «Лісова пісня» м. Ковель. Відповідно до постанови державного виконавця Мацюх Д.Ю. про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженню ВП 052968734 від 22.09.2017 року, наказ №903/369/16-1 від 17.10.2016 Господарського суду Волинської області щодо виселення ПрАТ «Волиньтурист» з готелю «Лісова пісня» м. Ковель було повернуто стягувачу, тобто Фонду державного майна України. Відповідач вважає, що станом на 22.09.2017 року, Фонд державного майна України відмовився приймати готель «Лісова пісня» на відповідальне зберігання. Відповідач стверджує, що ПрАТ «Волиньтурист» на виконання Угоди 073 про взаємодію Фонду державного майна України та Федерації професійних спілок України, протягом усіх років зберігало, а також утримувало в належному стані майно готелю «Лісова пісня», про що і визнає позивач у даній позовній заяві. Крім того, відповідач вважає, що позовні вимоги в даному випадку, є позовними вимогами щодо стягнення збитків у вигляді неотриманої орендної плати (упущеної вигоди) та виникає необхідність у дослідженні в діях відповідача складу цивільного правопорушення, а в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, як обов`язковий елемент складу правопорушення, із яким діюче законодавство пов`язує настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

21.04.2021 від прокуратури надійшла відповідь на відзив № 15-876вих-21 від 21.04.2021. Ознайомившись із доводами, викладеними відповідачем у відзиві, прокурор вважає, що останні являються необгрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Враховуючи наявність судових рішень, ПрАТ «Волиньтурист» зобов`язане було звільнити незаконно займане приміщення готелю «Лісова пісня» (виселитись з приміщення). При цьому, ПрАТ «Волиньтурист» не зверталось до суду із заявами про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду про виселення, чи зміну способу його виконання. Наявність постанови державного виконавця від 22.09.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу (з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - стягувач не здійснив авансування витрат виконавчого провадження) жодним чином не свідчить про те, що ПрАТ «Волиньтурист» не зобов`язано було виконувати рішення суду про звільнення приміщення готелю «Лісова пісня», а також не свідчить про те, що ПрАТ «Волиньтурист» упродовж періоду з 15.08.2016 до 24.10.2018 правомірно використовувало приміщення готелю. Інших будь-яких заперечень щодо фактичних обставин справи, в тому числі щодо використання приміщення готелю «Лісова пісня» упродовж періоду з 15.08.2016 до 24.10.2018 за відсутності на це правових підстав (права власності, користування, оренди тощо), а також без сплати орендної плати, відповідач у відзиві не наводить та не спростовує. Щодо доводів відповідача про відсутність вини у завданні збитків (шкоди) власнику нерухомого майна, що виключає можливість стягнення коштів, прокурор стверджує, що приміщення 5-поверхової будівлі готелю "Лісова пісня" загальною площею 5774,7 кв.м. є об`єктом державної власності (нерухомим майном), який зважаючи на вимоги Цивільного Кодексу України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна» може використовуватись третіми особами лише на підставі та умовах договору найму (оренди), укладеному з власником майна. Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, регулюється главою 83 ЦК України. Немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

У запереченнях № 15-864вих-21 від 20.04.2021 на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, прокуратура зазначає, що ПрАТ «Волиньтурист» безпідставно зберегло у себе кошти орендної плати за фактичне незаконне користування приміщенням готелю «Лісова пісня», які мали б бути перераховані до Державного бюджету і незважаючи на те, що ПрАТ «Волиньтурист» впродовж тривалого часу використовувало майно державної власності за відсутності на те правових підстав, при цьому не сплачуючи оренду плату, Фонд державного майна України жодних дій до захисту державних інтересів не вжив, до суду з відповідним позовом не звернувся. З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді у даній справі, Волинською обласною прокуратурою 03.02.2021 за № 15- 248вих-21 на адресу Фонду державного майна України скеровано лист, у якому повідомлено уповноважений орган про наявність порушень закону зі сторони ПрАТ «Волиньтурист», наявність порушень інтересів держави, зволікання відповідного органу у їх захисті та висловлено прохання про інформування прокуратури про те, чому не вживались заходи до захисту інтересів держави. На вказаний лист Фонд державного майна України листом від 23.02.2021 за № 1025-3786 повідомив Волинську обласну прокуратуру про те, що через відсутність державного фінансування не має можливості звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення з ПрАТ «Волиньтурист» безпідставно збережених коштів та пропонує прокурору самостійно вжити заходів до захисту державних інтересів в особі Фонду державного майна України, що беззаперечно вказує на бездіяльність уповноваженого органу. Окрім того, про бездіяльність уповноваженого органу щодо незвернеиня до суду з відповідним позовом свідчить також той факт, що на час подання прокурором до суду даного позову, пропущено більше двох років позовної давності про можливість стягнення з ПрАТ «Волиньтурист» безпідставно збережених коштів, що прямо порушує інтереси держави. Прокуратура вважає, що в прокурора наявні права та можливості представляти інтереси держави в суді, шляхом подачі відповідного позову. Прокуратура вважає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що прокурор зобов`язаний був зазначити у позовній заяві причини незвернення Фонду державного майна України до суду.

Щодо клопотань відповідачів про залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.

В судовому засіданні 21.04.2021 прокурор, представник позивача заперечили проти задоволення клопотань відповідачів про залишення позову без розгляду.

Представники відповідача просили суд клопотання про залишення позову без розгляду задовольнити.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України Про прокуратуру.

Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Велика Палата Верховного суду у постанові від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18, уточнила висновки, зроблені у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 16 квітня 2019 у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17 та 18 квітня 2019 року у справах № 923/560/18 та № 913/299/18 відповідно, від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18; Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18. Зокрема, зазначила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Судом встановлено, що Волинською обласною прокуратурою 03.02.2021 за № 15- 248вих-21 на адресу Фонду державного майна України було скеровано лист, у якому повідомлено уповноважений орган про наявність порушень закону зі сторони ПрАТ «Волиньтурист», наявність порушень інтересів держави, зволікання відповідного органу у їх захисті та висловлено прохання про інформування прокуратури про те, чому не вживались заходи до захисту інтересів держави.

На вказаний лист Фонд державного майна України листом від 23.02.2021 за № 1025-3786 повідомив Волинську обласну прокуратуру про те, що через відсутність державного фінансування не має можливості звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення з ПрАТ «Волиньтурист» безпідставно збережених коштів та пропонує прокурору самостійно вжити заходів до захисту державних інтересів в особі Фонду державного майна України, що беззаперечно вказує на бездіяльність уповноваженого органу.

Окрім того, про бездіяльність уповноваженого органу щодо незвернення до суду з відповідним позовом свідчить також той факт, що на час подання прокурором до суду даного позову, як зазначає прокурор, пропущено більше двох років позовної давності про можливість стягнення з ПрАТ «Волиньтурист» безпідставно збережених коштів, що прямо порушує інтереси держави.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 зазначила, що оскільки прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

Отже, суд вважає, що прокуратурою було дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру.

В судовому засіданні 21.04.2021 було оголошено перерву до 12.05.2021.

Відповідно до ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Згідно ч. 3 ст.177 ГПК України передбачено, що для належної підготовки справи для розгляду по суті строк підготовчого засідання може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Враховуючи закінчення строку підготовчого провадження та необхідність призначення справи до розгляду по суті в межах такого строку, суд на місці ухвалив строк підготовчого провадження продовжити на 30 днів- по 10.06.2021.

Беручи до уваги викладене, строки розгляду справи, суд ухвалив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Згідно із ч. 2 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

На підставі викладеного, керуючись ст.120, 195, 234 ГПК України, господарський суд,-

ухвалив:

Повідомити сторін та прокурора, що розгляд справи по суті відбудеться "26" травня 2021 р. на 10:30 год.

Судове засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Волинської області (м. Луцьк, пр. Волі, 54а).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://vl.arbitr.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили 12.05.2021 та оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Вороняк