ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.04.2021м. ДніпроСправа № 904/6731/20

за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар" (49005, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.12, кім.14, ідентифікаційний номер юридичної особи 33983588)

про визнання грошових вимог

Суддя Суховаров А.В.

при секретарі судового засідання Рудь В.Г.

Представники сторін:

від кредитора: Волова О.В., посв адв №3701 від 14.09.2018, ПрАТ СК "Інгосстрах"

Таламанчук О.С., посв адв №2950 від 10.08.2015, ТОВ "Лада Фінанс"

Таламанчук О.С., посв адв №2950 від 10.08.2015, ТОВ "Приват-Агро-Львів"

Демченко С.В., посв адв №000723 від 07.06.2019, ТОВ "Цукорпром"

Демченко С.В., посв адв №000723 від 07.06.2019, ТОВ "Приват-Лізинг"

Демченко С.В., посв адв №000723 від 07.06.2019, ТОВ "Дніпровський Елеватор"

Труфанова О.С., дов.№4532-К-Н-О від 13.10.2020, АТ КБ "Приватбанк"

від боржника: Сидоренко С.В., дов №б/н від 01.07.20, ТОВ "СФ "Агростар"

в засіданні приймали участь: Попов Д.О., дов №б/н від 21.01.2021, представник розпорядника майна

ВСТАНОВИВ:

Справа №904/6731/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар" (49005, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.12, кім.14, ідентифікаційний номер юридичної особи 33983588) перебуває на стадії розпорядження майном.

Повноваження розпорядника майна покладені на арбітражного керуючого Чичву Олега Сергійовича, свідоцтво №448 від 19.03.2013 (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 42Ц, оф.83, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

22.02.2021 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення за №65742 про відкриття провадження у справі №904/6731/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар" (49005, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.12, кім.14, ідентифікаційний номер юридичної особи 33983588).

09.03.2021 до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про визнання додаткових грошових вимог на суму 460 785 296,91грн. та судового збору у розмірі 4 540,00грн. у справі №904/6731/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар".

Ухвалою суду від 15.03.2021 заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" залишено без руху та зобов`язано останнього протягом 5-ти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки заяви, а саме надати до господарського суду Дніпропетровської області належні докази в обґрунтування обставин, що підтверджують вимоги до боржника.

У зв`язку із усуненням недоліків поданої заяви, ухвалою суду від 19.03.2021 заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про грошові вимоги прийнято до розгляду в попередньому судовому засіданні на 06.04.2021 о 10:30год., зобов`язано розпорядника майна Чичву О.С. та боржника надати господарському суду повідомлення про результати розгляду грошових вимог кредитора.

06.04.2021 господарським судом винесено ухвалу, якою відкладено судове засідання для розгляду заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про визнання грошових вимог на 26.04.2021 об 10:00год.

З повідомлення розпорядника майна про розгляд грошових вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" вбачається, що грошові вимоги кредитора визнані у повному обсязі.

В судовому засіданні представником боржника підтверджується наявність заборгованості перед ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" у розмірі зазначеному кредитором у заяві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх в судовому засіданні учасників справи, господарський суд встановив.

25.12.2017 між ПрАТ СК "Інгосстрах" та ТОВ "Коновалівське" укладено Угоду про добровільне погашення заборгованості в сумі 53 399 559,52грн. в строк до 25.06.2018.

01.06.2018 між ПрАТ СК "Інгосстрах" та ТОВ "Сільськогосподарська фірма "Агростар" укладено договір поруки № 01-06/2018-20, відповідно до п.1.1 якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов`язку ТОВ "Коновалівське", (далі - Боржник") щодо оплати (компенсації) витрат Кредитора, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування (регресної вимоги) у відповідності до Договору страхування кредитів № 16/07/28-03К від 28.07.2016 в розмірі 53 399 559,52грн., що виникли у зв`язку з виконання Кредитором обов`язків Боржника перед ПАТ "Акцепт-Банк" (код ЄДРПОУ - 14360080) за кредитним договором №АВН0LКІ06758 від 28.01.2016; строк погашення регресної вимоги - 25.06.2018 (далі іменується "Основний договір" або Угода про добровільне погашення заборгованості), що передбачений у п.2. цього Договору.

Під Основним договором в цьому Договорі сторони розуміють Угоду про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017, що укладену між Кредитором (ПрАТ СК "Інгосстрах") та Боржником (ТОВ "Коновалівське", ), у зв`язку з виплатою Кредитором страхового відшкодування за кредитним договором №АВН0LКІ06758 від 28.01.2016р. на користь ПАТ "Акцепт-Банк" (код ЄДРПОУ - 14360080) у відповідності до Договору страхування кредитів №16/07/28-03К від 28.07.2016, у зв`язку з настанням страхового випадку (п.2.1 Договору поруки).

Крім того, 01.06.2018 міжПрАТ СК "Інгосстрах" та ТОВ "Україна", ПрАТ "Племінний завод "Червоний Велетень", ТОВ "Бізнес-Агроцентр" укладені аналогічні договори поруки.

Всупереч умовам, що викладені в Угоді про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 ТОВ "Коновалівське" свої зобов`язання з оплати компенсації ПрАТ СК "Інгосстрах" в сумі 53 399 559,52грн. не виконало та заборгованість не оплатило.

26.06.2018 ПрАТ СК "Інгосстрах" звернулось до ТОВ "Коновалівське" з вимогою про сплату боргу в сумі 53 399 559,52грн.

Листом №27 від 27.06.2018 ТОВ "Коновалівське" повідомило про неможливість виконання вказаної вимоги, через відсутність коштів.

28.06.2018 ПрАТ СК "Інгосстрах" звернулось до поручителей, в тому числі до ТОВ "Сільськогосподарська фірма "Агростар", з вимогою про сплату боргу в сумі 53 399 559,52грн. за договорами поруки від 01.06.2018.

Однак, поручителі повідомили про неможливість виконати вказану вимогу та просили відкласти оплату на пізнішу дату.

З огляду не невиконання основним боржником та поручителями зобов`язання з погашення регресних вимог ПрАТ СК "Інгосстрах" звернулось до суду за примусовим стягненням частини заборгованості в сумі 8 млн.грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/745/19 від 11.04.2019 суд повністю задовольнив позовні вимоги ПрАТ СК "Інгосстрах" та стягнув заборгованість за Угодою про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017, що укладена між ПрАТ СК "Інгосстрах" та ТОВ "Коновалівське".

28.08.2019 ПрАТ СК "Інгосстрах" частково відступило ТОВ "Коновалівка-Агро", ТОВ "Царичанське-Агро", ТОВ "Зміїв-Агро" право вимоги до ТОВ "Коновалівське" та поручителів право вимоги за Угодою про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017, яке було встановленерішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/745/19 (Договір про відступлення права вимоги №08/2019ІСКА від 28.08.2019) у загальному розмірі 6 000 000,00грн., у зв`язку з чим сума заборгованості перед ПрАТ СК "Інгосстрах" складає суму 47 399 559,00грн.

Судом здійснено запит в матеріали основної справи №904/6731/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар" (49005, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.12, кім.14, ідентифікаційний номер юридичної особи 33983588) та отримано ухвалу суду від 22.02.2021, якою визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на суму 47 399 559,00грн.

Водночас, ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" скористалось своїм правом ініціюючого кредитора та звернулось до господарського суду з додатковими грошовими вимогами в порядку ч.2 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства.

За змістом додаткових грошових вимог ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах", 25.12.2017 між ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" (далі - кредитор) та ТОВ "Коновалівське" (далі - боржник) було укладено Угоду про добровільне погашення заборгованості за змістом п.1 якої боржник визнає, що його заборгованість перед кредитором на моменту укладання даної угоди становить 53 399 559,52грн.

Боржник гарантує, що протягом 6 місяців з моменту укладання цієї угоди до 25.06.2018, заборгованість перед кредитором, вказана в п.1 цієї Угоди, буде погашена шляхом перерахування коштів на поточний рахунок кредитора (п.2 Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017).

У разі прострочки боржником виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора за цим Договором, боржник зобов`язаний сплатити на користь кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

При простроченні боржником виконання грошового зобов`язання перед кредитором на строк більше 10 (десяти) календарних днів, сторонами погоджено розмір процентів, встановлених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України .

З огляду на те, що ТОВ "Приват-Агро-Львів" порушено зобов`язання в частині повернення суми 47 399 559,00грн., заявником нараховано до сплати боржнику відсотки та інфляційні (на підставі ст. 625 ЦК України) на загальну суму 460 785 296,91грн.

У судовому засіданні 21.04.2021 представником АТ КБ "Приватбанк" подані заперечення по вимогах даного кредитора, що стосуються нарахування процентів річних, передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. При цьому представник АТ КБ "Приватбанк" посилався на неспівмірність нарахованих процентів сумі основного боргу, що не відповідає принципу справедливості та розумності та порушує права інших кредиторів, штучно збільшуючи вимоги даного кредитора. З огляду на це, кредитор просив суд відхилити вимоги кредитора в частині нарахувань підвищених процентів.

Разом з тим, представник АТ КБ "Приватбанк" посилається на позицію Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду викладену у постанові від 02.02.2021 по справі №904/12809/16 стосовно ознак фраудаторних правочинів.

Представник ПрАТ "Страхова компанія" Інгосстрах" проти зменшення розміру процентів заперечувала.

Розглянувши заперечення представника АТ КБ "Приватбанк" щодо відхилення вимог в частині підвищених процентів, нарахованих кредитором за неналежне виконання грошових зобов`язань у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто такі проценти є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Приписи статті 625 Цивільного кодексу України про три проценти річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються в разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто в разі якщо в договорі не зазначено розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме статті 625 ЦК України. Якщо в договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Таким чином, стаття 625 Цивільного кодексу України надає можливість кредитору боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, встановити інший, ніж три проценти річних, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Указані виплати процентів річних, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є процентами за користування чужими грошима в розумінні статті 536 цього Кодексу, а є гарантією належного виконання грошового зобов`язання.

Підвищені проценти за статтею 625 Цивільного кодексу України встановлені й узгоджені самими сторонами.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Кредиторам у справі про банкрутство, арбітражному керуючому надано право на оспорення правочинів боржника згідно зі ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Зокрема суд звертає увагу, що в Постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду, на яку посилається в своїх запереченнях АТ КБ Приватбанк" зазначений саме такий механізм захисту порушеного права (п.45.5 Постанови Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду викладену від 02.02.2021 по справі №904/12809/16).

Цим правом кредитор не скористався, тому суд, виходячи із презумпції правомірності правочинів, відхиляє заперечення АТ КБ "Приватбанк".

Враховуючи вищевикладене, посилання АТ КБ "Приватбанк" на фраудаторність правочину в частині встановлення сторонами підвищених процентів, судом відхиляються.

Перевіривши здійснені кредитором нарахування відсотків та інфляційних, суд дійшов висновку, що зазначені вище суми розраховані вірно та є цілком обґрунтованими.

Доказів виконання умов угоди про добровільне погашення в частині оплати суми відсотків та інфляційних, у зв`язку з чим заборгованість за вказаною вище угодою складає суму 460 785 296,91грн., підтверджується боржником та розпорядником майна.

На час розгляду справи боржник не надав господарському суду доказів сплати кредитору суми заборгованості.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що заявником доведено належними та допустимими доказами факт існування заборгованості боржника перед кредитором на суму 460 785 296,91грн., при цьому судом відмовляється у задоволенні вимоги у розмірі 47 399 559,00грн., оскільки остання була предметом дослідження під час відкриття провадження у справі №904/6731/20 та визнана ухвалою суду від 22.02.2021.

Окрім викладеного, кредитором сплачено судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника у розмірі 4 540,00грн., який підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів до першої черги задоволення.

За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника

Згідно ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті (абз.1 ч.2 .

Відповідно до ч.4 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

За змістом частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

З огляду на обґрунтованість вимог заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", яка подана до господарського суду в межах строку, визначеного приписами ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання конкурсним кредитором Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" з грошовими вимогами до ТОВ "Сільськогосподарська фірма "Агростар" на загальну суму 460 789 836,91грн., яка підлягає погашенню у наступному порядку:

- 1 черга - 4 540, 00 грн. (витрати по сплаті судового збору);

- 4 черга - 460 785 296,91грн. (відсотки, інфляційні).

Керуючись ст.ст. 2, 73-74, 76-79, 86, 91, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати частково грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарська фірма "Агростар" (49005, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.12, кім.14, ідентифікаційний номер юридичної особи 33983588) на суму 4 540, 00грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 460 785 296,91грн. (відсотки, інфляційні) - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

В решті - відхилити.

Ухвала набирає законної сили 26.04.2021.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідних положень ГПК України, до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали складено 05.05.2021.

Суддя А.В. Суховаров