РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.05.2021Справа № 910/20902/20
Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Південна Електротехнічна компанія" (65005, м. Одеса, вул. Мельницька, буд. 26/2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство Дніпросталь" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 114)

про стягнення грошових коштів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Південна Електротехнічна компанія" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 23.12.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство Дніпросталь" (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути заборгованість на суму в розмірі 62 080, 49 грн. за договором поставки № ДС-19454 від 20.10.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором поставки № ДС-19454 від 20.10.2020 року, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач неповністю поставив оплачений товар позивачу, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.01.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та визначено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Ч. 1 ст. 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзиви відповідачів.

Ч. 5 статті 176 ГПК України передбачає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього Кодексу.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.01.2021 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вказана ухвала була отримана відповідачем 28.01.2021 року.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, чи електронною поштою відтак, беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприєм Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство Дніпросталь" (відповідач) було укладено договір поставки № ДС-194554 (договір) згідно якого відповідач зобов`язався поставити, а позивач приймати та оплатити товар.

Відповідно п.1.4, та 1.7. договору номенклатурний перелік, асортимент, кількість товарів та ціна, які поставляються за цим Договором, передбачені у рахунках-фактурах або Специфікаціях. Сторони можуть передбачити у Специфікації інші ніж у цьому договорі умови для певної партії товару.

У п.4.1. сторони домовились, що поставка товару здійснюється відповідно до міжнародних Правил «Інкотермс» в редакції 2010 року, з урахуванням особливостей, встановлених цим договором. Товар поставляється на умовах EXW - зі складу постачальника (самовивіз) або СРТ - до складу покупця (доставка перевізником), або на інших умовах визначених у додатках до цього договору, а також у п.5.4. договору встановили, що оплата всієї вартості товару, вказаного у рахунку, здійснюється шляхом 100% передоплати па поточний рахунок постачальника або на інших умовах передбачених в додатках до цього договору.

Відповідно до п. 12.4. договору повідомлення, що мають значення для договору мають бути викладені у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якщо воля сторони, яка надсилає повідомлення, виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Повідомлення вважається вчиненим у письмовій формі, якщо воно підписано його стороною (сторонами).

Відповідно до умов договору, з метою визначення істотних умов, між сторонами було укладено Специфікацію № 1 від 28.10.2020 року на суму 81 797, 49 грн. та Специфікацію № 2 від 30.10.2020 року на суму 18 640, 00 грн.

Відповідно до п.4 Специфікації №1 постачання товару здійснювалось на умовах СРТ (склад покупця). Оплата, відповідно до п. 3 Специфікації №1 - на умовах 80% попередньої оплати до поставки товару та 20% по факту поставки.

Специфікацією № 2 передбачалось, що товар поставляється на умовах СРГ (склад покупця) та оплата здійснюється у продовж 10 днів з дати отримання повідомлення про наявність товару на складі відповідача.

Попередньо, до укладання специфікацій відповідачем було виставлено 2 рахунки: № ДС-0007574 від 26.10.2020 року (у електронному вигляді) на суму 18 640, 00 грн. та № ДС-0007446 від 12.10.2020 року на суму 81 797,49 грн.

Таким чином 30.10.2020 року позивачем було сплачено на рахунок відповідача 84 077, 99 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 758.

За Специфікацією №2 замовлено продукцію «Лист 3x1250x2500» у кількості 1 тонна за ціною 18 640, 00 грн. та відповідачем фактично поставлено, а позивачем прийнято продукцію у кількості 1,082 тонни на суму 20 168, 47 грн., що підтверджується видатковою накладною № ДС-0002140 від 30.10.2020 року.

За Специфікацією №1 замовлено продукцію в асортименті на суму 81 797, 49 грн., яка згідно п.4 Специфікації підлягала поставці протягом 7 днів з дати отримання попередньої оплати у розмірі 80% від вартості продукції. Отже, за Специфікацією №1 продукція підлягала поставці у повному обсязі до 06.11.2020 року включно.

У порушення прийнятих зобов`язань відповідач, за Специфікацією № 1 від 28.10.2020 року поставив лише частину замовленої продукції на суму 3 357, 00 грн., а саме «Круг 50 ст.3» у кількості 0,05 тонни та «Трубу Ду 15x2,5» у кількості 0,1 тонни, що підтверджується видатковою накладною № ДС-0002141 від 30.10.2020 року. Решта продукції на суму 78 439, 99 грн. за Специфікацією № 1 відповідачем так і не поставлена.

Позивач звернувся з листом № 110/20 від 02.12.2020 року до відповідача, в якому повідомив про розірвання Специфікації № 1 до договору поставки, а також вимагало повернути суму попередньої оплати, на яку не було поставлено товар за Специфікацією у розмірі 62 080, 49 грн.

Гарантійним листом № 07/12-3 від 07.12.2020 року відповідач зобов`язався повернути суму попередньої оплати до 20.12.2020 року.

Однак, з позовної заяви вбачається, що відповідачем взяті на себе зобовязання виконано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України та статтею 173 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ч. 1 ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Крім того, ч.2 ст. 693 також визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування, викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, документально доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 19, 56, 73, 74, 76, 80, 86, 162, 164, 171, 231, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційного підприємства "Дніпросталь" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 114; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Південна Електротехнічна компанія" (65005, м. Одеса, вул. Мельницька, буд. 26/2; ) заборгованість у розмірі 62 080, 49 грн. та 2 102, 00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Данилова