ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021м. ДніпроСправа № 904/130/21
За позовом: Синельніковської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черемушки" ЛТД, м. Синельникове

про стягнення 32 844,75грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання: Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Ковтун А.О., представник

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У :

Синельниківська міська рада звернулась до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черемушки ЛТД" безпідставно збережені кошти земельного податку у розмірі 32 844,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до плану проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Держаудитслужби на III квартал 2017, було проведено перевірку законності використання земель міста. У ході ревізії було досліджено питання законності використання земель міста та управління майном, що належить територіальній громаді міста та реєстр - розрахунок за користування земельними ділянками, які знаходяться в постійному користуванні. Однією з таких земельних ділянок є земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Ватутіна, 25, що використовується ТОВ "Черемушки" (ЛТД). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.11.2017, підставою виникнення права власності нежитлових будівель магазину " Черемушки " ЛТД, які розташовані за адресою: м. Синельникове, вул. Ватутіна, 25 у Товариства з обмеженою відповідальністю "Черемушки" (ЛТД) є свідоцтво про право власності серія та номер: САС № 125914, видане 16.06.2009, видавник: Виконавчий комітет Синельниківської міської ради. Проте, ТОВ "Черемушки" (ЛТД) належним чином не оформило та не зареєструвало речові права на земельну ділянку, в період з 01.01.2014 до 31.07.2017 не вносило плату за користування нею, внаслідок чого зберегло в себе безпідставно набуте майно - грошові кошти у вигляді земельного податку. Безоплатне незаконне користування землею завдає значні збитки міському бюджету.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 05.01.20121 справу № 904/130/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02.02.2021.

Ухвалою суду від 02.02.2021 відкладено підготовче засідання на 01.03.2021.

У судовому засіданні 01.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справи до розгляду по суті на 12.03.2021. У судовому засіданні 12.03.2021 оголошено перерву до 29.03.2021.

Судове засідання, призначене на 29.03.2021, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Євстигнеєвої Н.М. у відпустці.

Листом Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2021 повідомлено учасників справи про призначення наступного судового засідання на іншу дату після повернення судді з відпустки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2021 призначено розгляд справи на 28 квітня 2021 року. З 28.04.2021 оголошувалась перерва до 13.05.2021.

Відповідач у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 13.05.2021 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.11.2017, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Черемушки" (ЛТД) зареєстровано право власності на нежитлові будівлі магазину "Черемушки" ЛТД, які розташовані за адресою: м. Синельникове, вул. Ватутіна, 25. Державна реєстрація права власності здійснена на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: САС № 125914, видане 16.06.2009, видавник: Виконавчий комітет Синельниківської міської ради.

Власником земельної ділянки площею 0,1873 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Ватутіна, 25, яка використовується ТОВ "Черемушки" (ЛТД) для комерційного використання є Синельниківська міська рада Дніпропетровської області. Цільове призначення земельної ділянки - 03.07 для будівництва та обслуговування закладів торгівлі.

У серпні 1997 року, відповідно до рішення Синельніковської міської ради народних депутатів від 18.10.1995 № 93-VІІІ/ХХІІ, Товариству з обмеженою відповідальністю "Черемушки" видано Державний акт на право постійного користування землею Серія ДП Св №0052 від 12.08.1997, площею 0,1873га. Землю надано у постійне користування для використання за цільовим призначенням (ас. 33-34).

22.09.2017 виконавчий комітет Синельниківської міської ради звернувся до ТОВ "Черемушки" (ЛТД) з листом від 22.09.2017 № 01-15/3476, яким запрошував представника ТОВ "Черемушки" до Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності міської ради за адресою м. Синельникове, вул. Довженко, 36 (2 поверх, каб.22), для врегулювання питання користування земельною ділянкою. Цим листом відповідача поінформовано про те, що Державний акт не відповідає вимогам статті 92 Земельного кодексу України, відповідно до якої право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Таким чином, виникла необхідність переоформлення права користування земельною ділянкою.

Лист не було отримано та повернуто відправнику в зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.12-13).

05.10.2017 в ході проведення аудиту бюджету міста Синельникове та планової ревізії фінансово-господарської діяльності Виконавчого комітету Синельниківської міської ради та законності використання земель міста, управління майном, що належить територіальній громаді міста Синельникове, проведено контрольне обстеження спірної земельної ділянки площею 0,1873 га, яка використовується Товариством з обмеженою відповідальністю "Черемушки" за адресою: м. Синельникове, вул. Ватутіна, 25. В ході обстеження встановлено, що ТОВ "Черемушки" займає земельну ділянку площею 0,1873 га та використовує для комерційного використання (а.с.20).

Листами від 02.11.2017 за вих. № 01-15/4093, від 30.11.2017 за вих. № 01-15/4486 та від 24.05.2018 за вих. № 01-15/1985 Товариство з обмеженою відповідальністю "Черемушки" (ЛТД) запрошувалося до Синельниківської міської ради на засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі.

Доказів отримання листів від 02.11.2017 № 01-15/4093, від 30.11.2017 № 01-15/4486 матеріали справи не містять.

Лист від 24.05.2018 за вих. № 01-15/1985 отримано відповідачем 01.06.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 287 (а.с.19).

Згідно Акту № 17 з визначення та відшкодування збитків власнику землі від 07.06.2018 розмір збитків за період з 01.01.2014 до 31.07.2017 складає 32 844,75грн, з них:

за 2014 рік - 3002,60грн, за 2015 рік - 3750,30грн, за 2016 рік - 16 122,59грн, за 7 місяців 2017 року - 9969,26грн (а.с.22-23).

07.06.2018 було проведено засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, розглянуто акти з визначення та відшкодування збитків власникам землі в присутності запрошених суб`єктів господарювання, що підтверджується протоколом № 9.

На засіданні комісії виступила заступник начальника управління - начальник відділу комунальної власності та земельних відносин управління житлово-комунального господарства та комунальної власності міської ради Смірнова О.В., яка поінформувала про зміст порушення. Вказала, що використання земельної ділянки відповідачем відбувається з порушенням земельного законодавства, а саме, що Державний акт не відповідає вимогам статті 92 Земельного кодексу України, відповідно до якої право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. ТОВ "Черемушки" (ЛТД) є акціонерним, тому відсутні підстави щодо користування земельною ділянкою на підставі Державного акту. Земельний податок не сплачується. Сума збитків складає 32 844 грн. 75 коп., нарахування були здійснені спеціалістом Східного офісу Держаудитслужби Руденко Л.В. на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, підготовлених відділом у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Акт комісії затверджено рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 185 від 25.07.2018 "Про затвердження актів з визначення та відшкодування збитків власнику землі".

Вказаний акт від 07.06.2018 та рішення виконкому № 185від 25.07.2018 було направлено відповідачу разом з листом від 08.08.2018 № 01-15/3078 з пропозицією відшкодувати збитки, визначені в акті у місячний строк, поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуто з відміткою про отримання відповідачем останнього.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач не переоформив право користування земельною ділянкою, на якій розташовано належне відповідачу майно, не вносив плату за її використання, тому відповідач безпідставно зберіг належне йому майно - земельний податок за користування земельною ділянкою комунальної власності. Як зазначає сам позивач, позовні вимоги стосуються використання відповідачем земельної ділянки без належним чином оформлених документів на землекористування, що призвело до ненадходження до міського бюджету земельного податку у розмірі 32 844,75грн.

Позивач просить стягнути з відповідача, як власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів земельного податку за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є вимога про стягнення коштів за використання земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності, у зв`язку із відсутністю договору оренди у період з 01 квітня 2014 року до 31.07.2017, внаслідок чого позивачем не отримано дохід у вигляді земельного податку. Позов заявлено на підставі статті 1166 та статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, у разі неоформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди, внаслідок чого її власник недоотримує дохід у вигляді орендної плати, за своїм змістом є кондикційними.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, та сталою практикою Верховного Суду з таких спорів.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 Цивільного кодексу України).

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18).

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом ст.ст. 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Положеннями статті 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Згідно із статтею 269, 270 ПКУ платниками земельного податку є, зокрема, власники земельних ділянок та землекористувачі, а об`єктами оподаткування - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (п. 286.1 ст. 286 ПКУ).

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 ст. 287 ПКУ).

Юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Надалі таку довідку необхідно подавати за умови затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Позивач не довів в установленому порядку, що відноситься до складу контролюючих органів та, відповідно, стягувачем такого податку.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III зі змінами та доповненнями право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Права власності/користування земельними ділянками повинні бути оформлені та зареєстровані відповідно до законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач користується земельною ділянкою площею 0,1873га на підставі Державного акту на право постійного користування землею Серія ДП Св № 0052 від 12.08.1997, а відтак є субєктом плати за землю у формі земельного податку.

Виходячи з наведеного, відповідач користується земельною ділянкою на підставі правовстановлювального документа.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина 1 статті 79 Земельного кодексу України).

Як встановлено приписами ч.1, 3, 4, 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Згідно з ч. 2 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Таким чином, вказані вище норми Земельного кодексу встановлюють певні критерії, за наявності яких можна стверджувати про сформованість земельної ділянки. Зазначені критерії, з урахуванням вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, для вирішення даного спору є необхідним встановлення, чи є земельна ділянка, самовільне використання якої є підставою позову, сформованим об`єктом цивільних прав, за користування яким позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти орендної плати.

Державна реєстрація земельної ділянки, відповідно до статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Вказаний нормативний акт встановлює, що факт формування земельної ділянки повинен бути підтверджений Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Але в матеріалах даної справи такий доказ відсутній.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, Державний акт на право постійного користування землею не анульовано.

Пунктом 6 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України передбачалось, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Водночас, зазначені положення пункту 6 розділу X втратили чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в частині зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення на підставі Рішення Конституційного Суду № 5-рп/2005 від 22.09.2005.

На підставі викладеного, суд не погоджується з доводами позивача, що відповідач використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав та, відповідно, спричинив позивачеві збитки у вигляді недоотриманих бюджетом коштів внаслідок несплати земельного податку.

За встановлених фактичних обставин справи, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Синельніковської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черемушки" ЛТД про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді земельного податку у сумі 32 844,75грн. - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням частини четвертої розділу Х "Прикінцеві положення" та підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17.05.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва