РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021Справа № 910/2308/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснаб"

про стягнення 55 881,96 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснаб" про стягнення 55 881,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про постачання теплової енергії № 716 від 01.03.2003.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 № 910/2308/21 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.03.2021 на електронну пошту суду та 12.03.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позивачем було усунуто недоліки, визначені в ухвалі суду від 19.02.2021, у встановлений строк.

Ухвалою суду від 15.03.2021 відкрито провадження у справі №910/2308/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення відправлено ухвалу про відкриття провадження у справі № 910/2308/21 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03110., м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 3.

Ухвала суду від 15.03.2021 повернута поштовим відділенням на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання»

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач, у встановлений судом строк, не скористався.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.03.2003 між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" як енергопостачальною організацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промснаб" як споживачем укладено договір про постачання теплової енергії № 716 (надалі - "Договір"), відповідно до п. 1.1. якого, енергопостачальна організацій бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Сторонами не оспорювалася правомірність зазначеного договору, а тому в силу встановленої ст. 204 ЦК України презумпції правомірності правочину, цей договір постачання є дійсним, а його положення беруться судом до уваги при розгляді спору.

Згідно п. 2.1. договору, теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону;

- гаряче водопостачання - протягом року;

- технологічні потреби - відповідно з виробничою програмою;

- кондиціювання повітря - по мірі необхідності.

Пунктом 6.1. договору визначено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатах якого підписується акт відпуск-получення теплової енергії (п. 6.2. договору).

Як визначено п. 6.5. договору, споживачі, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується споживачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату.

Договір набуває чинності з дня його підписання та дії до 31.12.2003. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.п. 10.1, 10.4. договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.4. Договору).

Додатком 4 від 01.12.2011 до Договору визначено перелік об`єктів теплопостачання, серед яких магазин продовольчих товарів загальною площею 235, 20 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Після закінчення строку дії Договору Енергопостачальна організація продовжувала постачати теплову енергію, а Споживач, в свою чергу, продовжував її споживати, не виконуючи при цьому в повній мірі зобов`язання за вказаним договором щодо оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Факт пролонгації договору № 716 про постачання теплової енергії від 01.03.2003 підтверджується договором оренди нежитлових приміщень б/н від 01.09.2008, укладеним між ОСОБА_1 (власником вказаного приміщення на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень б/н від 02.08.2008) та ТОВ "Промснаб".

Споживання теплової енергії відповідачем за адресою: АДРЕСА_1, в період, за який нарахована заборгованість, підтверджується актом на підключення споживача до мережі теплової енергії № 171/7046 від 23.10.2017 та актом відключення споживача від мережі теплової енергії № 171/10311 від 10.04.2019.

Згідно п. 6.1. - 6.4 Договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 3-х примірниках) на відпуск - получення теплової енергії. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальної організації вартість, зазначену в Додатку 1 до договору кількості теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду . Якщо Споживач розраховується за показниками приладів обліку: при підвищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлену та сплачену до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця; у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

За спожиту теплову енергію позивачем на адресу відповідача направлялись рахунки за спожиту теплову енергію, однак останні сплачувались відповідачем не в повному обсязі, у зв`язку з чим за період з березня 2017 року по квітень 2020 року утворилась заборгованість в сумі 39 011,77 грн.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач боргу не сплатив, належних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем, суду не надав.

Надавши належну правову кваліфікацію відносинам сторін, дослідивши правові норми, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір купівлі-продажу, різновидом якого є договір поставки товару, яким виступає теплова енергія та її види. До договору поставки застосовуються загальні положення про договір купівлі-продажу, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Сторони досягли суттєвих умов договору відносно його предмету, ціни, строку, встановили тарифи, порядок розрахунків, а тому згідно вимог ст.ст. 627, 638, 655, 692, 712, 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), приписів ст.ст. 180, 181, 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України), він вважається укладеним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, яка кореспондується з частиною першою ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої ст. 692 Цивільного кодексу України, передбачено обов`язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товарозпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Згідно частини першої ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною першою ст. 265 ГК України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно частини першої ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Пунктом 6.3. Договору Сторони передбачили, що споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальній організації вартість, зазначеної в додатку 1 до договору кількості теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про теплопостачання" відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Разом з цим судом враховано, що Закон України "Про теплопостачання" N 2633-VI був прийнятий 02 червня 2005 р. і на час укладення спірного договору (01.03.2003) не діяв.

Відповідно до п. 1.2. Договору обидві сторони зобов`язались керуватись Правилами користування тепловою енергією, затвердженими наказом Міненерго України і Державним комітетом з будівництва, архітектури і житлової політики України від 28.10.1999 № 307/262.

Згідно пп. 11.2.1 п. 11.2. Правил користування тепловою енергією, затверджених наказом Міненерго України і Державним комітетом з будівництва, архітектури і житлової політики України від 28.10.1999 № 307/262 (які на час укладення договору № 716 про постачання теплової енергії від 01.03.2003 були чинними), споживач теплової енергії зобов`язаний оплачувати спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Однак відповідачем, в порушення умов договору, зобов`язання щодо внесення платежів за спожиту теплову енергію належним чином не виконувалось.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено неналежне виконання з боку відповідача зобов`язання за договором № 716 про постачання теплової енергії від 01.03.2003, а також наявну перед позивачем заборгованість.

Відтак, зважаючи на встановлені факти та вимоги зазначених вище правових норм, а також, враховуючи, що позивачем доведено свої позовні вимоги, а відповідачем в установленому порядку їх не спростовано, належних доказів на заперечення обставин, повідомлених позивачем, не надано, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості за договором № 716 про постачання теплової енергії від 01.03.2003 нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 39 011,77 грн.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 12 249,70 грн. та 3% річних у розмірі 4 620,49 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання у загальний період з 01.03.2017 по 09.02.2021.

Відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 3002,44 грн. та інфляційні у розмірі 9 942,38 грн.

В задоволенні позову в іншій частині стягнення 3% річних та інфляційних суд відмовляє з огляду на те, що позивачем не правильно визначений період нарахування, а саме, інфляційні та 3% річних позивачем нараховані на всю суму боргу за період з 01.03.2017 по 09.02.2021, а не помісячно.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснаб" (03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 3; ідентифікаційний код 24124416) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11; ідентифікаційний код 315571) заборгованість у розмірі 39 011 грн. 77 коп., 3% річних у розмірі 3 002 грн. 44 коп., інфляційні у розмірі 9 942 грн. 38 коп. та судовий збір у розмірі 2 710 грн. 55 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 17.05.2021

Суддя Т. Ю. Трофименко