ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.05.2021 р. Справа № 914/1217/21

місто Львів

Суддя Т.Я. Рим, розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом: Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Ойл Сервіс",
предмет позову: стягнення 89'749,23 грн,
встановив, що таку подано без додержання вимог, визначених статтею 139 Господарського процесуального кодексу України.

1. Господарський процесуальний кодекс України у частині 5 статті 139 встановлює, що до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Зокрема, відповідно до положень статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду заяви про забезпечення позову встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1'135,00 гривень.

Незважаючи на зазначене, позивач не долучив до заяви документи, що підтверджують сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Таким чином, судовий збір є неоплаченим.

2. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції з 15.12.2017) запровадив чимало нових процесуальних інститутів, які покликані удосконалити правове регулювання процесуальних відносин, збалансувати права учасників судового процесу та унеможливити зловживання процесуальними правами. До таких нових категорій належить зустрічне забезпечення.

Законодавець, урівноважуючи можливості реалізації та захисту прав сторін, на підставі принципу диспозитивності, зобов`язав особу, яка бажає забезпечити позов, запропонувати власний спосіб зустрічного забезпечення. Так, Господарський процесуальний кодекс України у пункті 6 частини 1 статті 139 встановлює, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Зазначене вище положення закону є імперативним та не допускає подвійного тлумачення. Водночас, питання щодо застосування чи незастосування таких пропозицій щодо зустрічного забезпечення вирішується судом на підставі положень статті 141 Господарського процесуального кодексу України.

Натомість позивач не подав жодних пропозицій зустрічного забезпечення.

Відповідно до частини 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 139, 140 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву про забезпечення позову повернути Міністерству з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Після усунення виявлених порушень заявник управі повторно подати заяву про забезпечення позову.

Суддя Т.Я. Рим