ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

29 квітня 2021 року Справа № 915/569/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.

розглянувши заяву Миколаївської міської ради № 2528/02.02.01-22/0206/14/21 від 16.04.2021 про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом: Миколаївської міської ради (54001, м.Миколаїв, вул. Адміральська, 20, )

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЕНТР ТОП (54029, м.Миколаїв, вул. Олега Григор`єва, 10-А, кв. 18, )

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Маркетс-НК (54038, м.Миколаїв, вул. Крилова, 38/8, )

до відповідача-3: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про: скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності,

В С Т А Н О В И В:

27.04.2021 від Миколаївської міської ради до Господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява № 2527/02.02.01-22/02.06/14/21 від 16.04.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЕНТР ТОП, Товариства з обмеженою відповідальністю Маркетс-НК та ОСОБА_1 в якій просить суд:

1. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за Товариством з обмеженою відповідальністю ЦЕНТР ТОП, , право власності на торговельний комплекс загальною площею 76,2 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 15.11.2019 №34201514).

2. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності на торговельний комплекс загальною площею 76,2 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 28,10.2019 №33874684).

3. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності (679/1000 частки) на торговельний комплекс, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 28.10.2019 №33873960).

4. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за Товариством з обмеженою відповідальністю Маркетс-НК, , право власності (321/1000 частки) на торговельний комплекс, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 28.10.2019 №33873857).

5. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності (679/1000 частки) на торговельний комплекс загальною площею 76,2 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 26.03.2019 №30909986).

6. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за Товариством з обмеженою відповідальністю Маркетс-НК, , право власності (321/1000 частки) на торговельний комплекс, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 14.03.2019 №30743176).

7. Судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача через виконавчий комітет Миколаївської міської ради (р/р UA0027733, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, ).

27.04.2021 разом з позовною заявою до суду від Миколаївської міської ради надійшла заява про забезпечення позову № 2528/02.02.01-22/02.06/14/21 від 16.04.2021 (вх. № 6417/21), в якій заявник просить:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю ЦЕНТР ТОП, , відчужувати або іншим чином розпоряджатися торговельним комплексом загальною площею 76,2 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю Маркетс-НК, , відчужувати або іншим чином розпоряджатися торговельним комплексом, який знаходиться за адресою вул. Крилова, 38/8, м. Миколаїв, Миколаївська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

- заборонити ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , відчужувати або іншим чином розпоряджатися торговельним комплексом, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

- заборонити державним реєстраторам, нотаріусам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 101 торговельний комплекс загальною площею 76,2 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

- заборонити державним реєстраторам, нотаріусам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 101 торговельний комплекс, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник (позивач) зазначає: зі змісту позовних вимог вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову по даній справі об`єктивно може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, зважаючи на норми ЦК України щодо можливості власника розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд. Так, в разі відчуження відповідачами належного їм майна за вказаною адресою або вчинення щодо нього будь-яких інших юридично значущих дій, що призведуть до зміни чи знищення (закриття) існуючого об`єкту, навіть у випадку задоволення даного позову, рішення суду фактично виконати буде неможливо.

У відповідності до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином, із змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення.

Отже, інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, в тому числі:

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на можливе відчуження торговельного комплексу (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації) та не обґрунтовано наявність підстав та доцільність забезпечення позову.

Крім того, заявником не конкретизовано яким саме іншим суб`єктам та посадовим особам слід заборонити вчинювати реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомості, що утруднить здійснення виконавчих дій щодо виконання ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову державним виконавцем.

Посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду ґрунтується на припущеннях.

Позивачем не доведено належними засобами доказування, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви Миколаївської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Згідно ч. 8 ст. 140 ГПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 136, 137, 138, 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви Миколаївської міської ради № 2528/02.02.01-22/02.06/14/21 від 16.04.2021 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.С. Адаховська