УХВАЛА

м. Київ

21.04.2021Справа № 910/16728/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ППЛ 33-35»
доАнтимонопольного комітету України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ТРАНС ЛОДЖІСТІКС»
провизнання недійсним рішення
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Лаган Я.Ю., Бондар О.М., Федотова О.С.
від відповідача:Кондрашова А.О.
від третьої особи:не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ППЛ 33-35» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 12.09.2019 №625-р про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення АМК від 12.09.2019 №625-р прийнято за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; при недоведеності обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; за невідповідності висновків, викладених у рішенні АМК, обставинам справи; з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2020, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ППЛ 33-35» задоволено повністю, визнано недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 12.09.2019 № 625-р про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, стягнуто з Антимонопольного комітету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ППЛ 33-35» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 04.02.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2021, справу №910/16728/19 передано для розгляду судді Босому В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено підготовче засідання на 15.03.2021.

Підготовче судове засідання 15.03.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Босого В.П. на лікарняному та було перенесено на 14.04.2021.

07.04.2021 представником позивача до канцелярії суду подано два клопотання про призначення у справі товарознавчої та економічної судової експертизи

Протокольною ухвалою суду від 14.04.2021 в підготовчому засіданні було оголошено перерву на 21.04.2021.

Представники позивача в судове засідання з`явилися, надали пояснення по справі, раніше подані клопотання про призначення судових експертиз підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з`явилася, надала пояснення по справі, проти призначення у справі судових експертиз заперечувала з огляду на обставини, викладені у письмових поясненнях, поданих до суду 20.04.2021.

Представник третьої особи, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотань позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» - судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Оскаржуваним у даній справі рішенням №625-р визнано, що: протягом 2014 - 5 місяців 2019 року ТОВ «ППЛ 33-35» займало монопольне (домінуюче) становище на загальнодержавному ринку послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС; визнано дії ТОВ «ППЛ 33-35», які полягають у встановленні в період з 01.01.2014 по 31.08.2015 таких цін реалізації послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на загальнодержавному ринку послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; на підставі частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини рішення №625-р, накладено штраф на ТОВ «ППЛ 33-35» у сумі 550 000 грн.; визнано дії ТОВ «ППЛ 33-35», які полягають у встановленні з 01.09.2015 по 30.09.2018 таких цін реалізації послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на загальнодержавному ринку послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; на підставі частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, зазначене в пункті 4 резолютивної частини рішення №625-р, накласти штраф на ТОВ «ППЛ 33-35» у сумі 1 050 000 грн. (пункт 5 рішення №625-р); зобов`язано ТОВ «ППЛ 33-35» припинити порушення у двомісячний строк з дня одержання рішення №625-р.

Під час попереднього розгляду даної справи суди зазначили, що відповідач під час розгляду антимонопольної справи дійшов неправильних висновків, у зв`язку з чим прийняв неправомірне рішення щодо позивача.

Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020, та направляючи справу №910/16728/19 на новий розгляд, Верховний Суд вказав, що судам належало дослідити покладені в основу рішення АМК висновки про: унікальність визначеного АМК ринку послугу з технічної підтримки та обслуговування ІСПС; відсутність подібного (аналогічного) товару (товарної групи), у тому числі, у вигляді безкоштовних послуг, які надаються ДП «Адміністрація морських портів України» заявникам щодо внесення поданих останніми паперових документів та інформації до ІСПС.

У постанові Верховного Суду від 04.02.2021 зазначено, що судами залишено поза увагою те, що у визначенні товарного ринку/товару в антимонопольній справі, АМК виходив, зокрема, з умов проформи договору про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС, предметом якого є надання послуг з боку ЦОД (ТОВ «ППЛ 33-35») замовнику з технічної підтримки та обслуговування ІСПС; судами не з`ясовано, чи передбачено безпосередньо за умовами проформи договору безоплатне надання послуг та в якій саме частині.

Крім того, у постанові вказано, що судам, зокрема, слід надати оцінку рішенню АМК у частині, що стосується оцінки АМК формування вартості (ціни) послуг, які надаються ТОВ «ППЛ 33-35», зокрема, впливу на неї (ціну) інших послуг, що надаються ТОВ «ППЛ 33-35» при використанні ІСПС за іншими договорами, у тому числі, й безоплатними.

Таким чином, Верховним Судом були надані вказівки, які згідно з приписами ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковими під час нового розгляду справи, щодо дослідження судом обставин щодо характеру послуг, які надаються за договором про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС та є товаром в розумінні законодавства про захист економічної конкуренції, а також щодо ціноутворення таких послуг.

Рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог норм процесуального права щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, господарські суди зобов`язані надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, які містяться в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Предмет доказування - коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Факти, які належать до предмета доказування, необхідно відрізняти від інших фактів, які встановлюються при розгляді справи, однак не пов`язані з правильним вирішенням питання про права і обов`язки сторін.

Враховуючи викладені обставини, Господарський суд міста Києва вважає за необхідне призначити у справі судову товарознавчу експертизу з метою встановлення того, чи передбачено безпосередньо за умовами проформи договору безоплатне надання послуг та в якій саме частині, а також наявності відмінності між характером та змістом терміну «послуга з технічної підтримки та обслуговування ІСПС» та «інформаційна послуга при здійсненні оформлення товарів у контейнерах.

Крім того, суд вважає за необхідне призначити у справі судову економічну експертизу з метою встановлення обставин формування вартості (ціни) послуг, які надаються позивачем при використанні ІСПС за іншими договорами, у тому числі й безоплатними.

Згідно ч. 3 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать, зокрема, науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

Пунктом 1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень встановлено, що експертизи та дослідження проводяться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування. За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в установі за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доручення проведення судової експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

За змістом ч. 2 ст. 125 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може зобов`язати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з відповідною процесуальною дією. Якщо клопотання заявили декілька учасників справи, необхідну грошову суму авансом в рівних частках сплачують відповідні учасники справи, а у випадках, коли відповідна процесуальна дія здійснюється з ініціативи суду, - сторони в рівних частках.

Враховуючи, що питання про призначення судової експертизи було розглянуто судом за клопотаннями позивача, приймаючи до уваги предмет дослідження, витрати, пов`язані з попередньою оплатою проведення судової експертизи, покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «ППЛ 33-35.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 228, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі №910/16728/19 судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

2. На вирішення експерта поставити такі питання:

- чи відповідає визначення послуга «з технічної підтримки та обслуговування ІСПС» у проформі договору із замовником визначенню послузі «забезпечення доступу до ІСПС» у проформах договорів з користувачами?

- чи передбачено безпосередньо за умовами проформи договору про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС безоплатне надання послуг та в якій саме частині?

- чи існують відмінності між характером та змістом терміну «послуга з технічної підтримки та обслуговування ІСПС» та «інформаційна послуга при здійсненні оформлення товарів у контейнерах (в електронній формі)» за умовами проформи договору про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС»?

3. Призначити у справі №910/16728/19 судову економічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

4. На вирішення експерта поставити такі питання:

- чому дорівнює частка витрат позивача на забезпечення функціонування ІСПС у складі загальногосподарських витрат позивача за 2014 рік?

- чому дорівнює планова вартість одиниці інформаційної послуги при здійсненні оформлення товарів у контейнерах (в електронній формі), як наведена у Плановій калькуляції вартості інформаційної послуги при здійсненні оформлення товарів у контейнерах від 27.12.2013 (без рентабельності та ПДВ)? Чи можна стверджувати, що позивач завищив планову вартість одиниці інформаційної послуги при здійсненні оформлення товарів у контейнерах (в електронній формі)?

- чи можна стверджувати, що позивач завищив суму планових загальногосподарських витрат у плановій калькуляції вартості інформаційної послуги при здійсненні оформлення товарів у контейнерах (в електронній формі), затвердженої наказом від 12.08.2015 №4-гд?

- чи можна стверджувати, що позивач занизив в плановій калькуляції вартості інформаційної послуги при здійсненні оформлення товарів у контейнерах (в електронній формі), затвердженої наказом від 12.08.2015 №4-гд, планову кількість контейнерів на 880 штук та завищив планову вартість одиниці інформаційної послуги при здійсненні оформлення товарів у контейнерах (в електронній формі) на 8,53 грн. (без ПДВ)?

- чи відповідають розрахунки планової вартості інформаційної послуги при здійсненні оформлення товарів у контейнерах (в електронній формі), наведені у Плановій калькуляції вартості інформаційної послуги при здійсненні оформлення товарів у контейнерах (в електронній формі) від 27.12.2013 та Плановій калькуляції вартості інформаційної послуги при здійсненні оформлення товарів у контейнерах (в електронній формі), затвердженої наказом від 12.08.2015 №4-гд, вимогам, встановленим до здійснення такого розрахунку у чинному законодавстві та локальних актах позивача? Якщо не відповідають, то в якій частині?

- чи мають враховуватись при формуванні ціни на інформаційну послугу при здійсненні оформлення товарів у контейнерах (в електронній формі) неекономічні чинники? Якщо так, то які та як вони мають вплинути на вартість такої послуги?

- чи відповідає ціна інформаційної послуги при здійсненні оформлення товарів у контейнерах (в електронній формі), що встановлена у Договорі про надання послуг з технічної підтримки та обслуговування ІСПС, ринковій (звичайній ціні)?

5. Відповідно до статті 14 Закону України «Про судову експертизу» попередити експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України.

6. Ухвалу та матеріали справи №910/16728/19 надіслати Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

7. Зобов`язати сторони на вимогу експерта негайно надати всі документи та матеріали, які необхідні для проведення експертизи. Докази надання до Київському науково-дослідному інституту судових експертиз матеріалів для експертного дослідження у встановленому порядку направити до господарського суду міста Києва.

8. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ППЛ 33-35» попередньо оплатити вартість експертизи, докази чого надати в судове засідання після поновлення провадження у справі.

9. Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Повна ухвала складена 26.04.2021.

Суддя В.П. Босий