ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху

"28" квітня 2021 р. Справа № 906/501/20

Суддя (суддя-доповідач у справі) Північно-західного апеляційного господарського суду Миханюк М.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення господарського суду Житомирської області, ухваленого 03.11.20р.

за позовом Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління (правонаступник Міністерство оборони України)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Візин Річ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фізична особа - підприємець Генсецький Михайло Петрович

про стягнення 42051,25 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03.11.2020 у справі №906/501/20 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із винесеним рішенням, 02.04.2021 Міністерство оборони України звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк для апеляційного оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2020 у справі №906/501/20. Відстрочити сплату судового збору до закінчення перегляду апеляційної скарги та відкрити провадження у справі. Рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2020 у справі №906/501/20 скасувати та ухвалити нове, про задоволення позову в повному обсязі.

Листом від 05.04.2021 матеріали справи витребувано із господарського суду Житомирської області.

22.04.2021 справа надійшла до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що подана апелянтом апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу (ГПК) України з огляду на таке.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок сплати судового збору, повернення і звільнення від сплати, розміри судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011.

Частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, відповідно до пп.1, п.2 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За нормами пп.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, сума судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2020 у справі №906/501/20 становить 3153 грн (2102х150%).

Проте, до апеляційної скарги не долучено доказів сплати судового збору, однак заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Обґрунтовуючи неможливість сплати судового збору, скаржник зазначає, що заявка про сплату судового збору подана до довольчого органу, а тому просить відстрочити сплату судового збору.

Розглянувши заявлене клопотання та матеріали апеляційної скарги, суддя не вбачає підстав для його задоволення з урахуванням такого.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, відсутність коштів, необхідних для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору.

За приписами статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

При цьому слід зазначити, що за приписами норм вказаної статті відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, з огляду на що відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених стороною обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент подання апеляційної скарги та підтвердження цих обставин належними доказами.

При вирішенні питання про відстрочення сплати судового збору при зверненні до суду за захистом свого права потрібно з`ясувати, чи призводить вимога сплати судового збору за конкретних обставин справи до обмеження заявника на доступ до суду.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Зокрема, такими обмеженнями є сплата судового збору при зверненні особи до суду.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, суддя звертає увагу, що звертаючись до суду апеляційної інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, скаржником вказано лише про їхнє звернення до командира військової частини НОМЕР_1 про вжиття заходів по сплаті судового збору, копію вказаного звернення долучає до апеляційної скарги, однак скаржником не наведено та не надано доказів на підтвердження того, що судовий збір буде сплачено протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги та скаржник отримає кошти на сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

З огляду на відсутність умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", суддя не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Крім того, відповідно до ст. 259 ГПК України, особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Однак, до апеляційної скарги не було долучено опис вкладення у цінний лист на підтвердження надіслання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи.

Додана скаржником до апеляційної скарги накладна Укрпошти, не може слугувати належним доказом на підтвердження надіслання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи.

Так, частиною 2 статті 260 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, підлягає залишенню без руху.

З урахуванням викладеного, суддя дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п.2, п.3 ч. 3 статті 258 ГПК України, що відповідно до вимог статті 260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до ч.2 ст.174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, скаржнику необхідно сплатити 3153 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2020 у справі №906/501/20 та подати до суду опис вкладення у цінний лист, як доказ надсилання копії апеляційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Візин Річ".

За наведеного, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду суддя не розглядає.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2020 у справі №906/501/20 - залишити без руху.

2. Зобов`язати апелянта - Міністерство оборони України протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені недоліки апеляційної скарги та подати до суду апеляційної інстанції:

- докази сплати 3153 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2020 у справі №906/501/20;

- опис вкладення у цінний лист, як доказ надсилання копії апеляційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Візин Річ".

3. Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

5. Ухвалу направити апелянту - Міністерству оборони України.

Суддя Миханюк М.В.