РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.04.2021Справа № 910/3910/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Левада Карго»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 90 710, 24 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Левада Карго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 90 710, 24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач під час здійснення перевезення не забезпечив цілісність вантажних вагонів Товариства з обмеженою відповідальністю «Левада Карго», у зв`язку з чим позивачу завдано збитки у розмірі 90 710, 24 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/3910/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 19.04.2021 представник відповідача подав відзив, у якому просив суд поновити строк для подання відзиву. Суд задовольнив заяву про поновлення строку для подання відзиву та прийняв його до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно залізничних накладних № 40909707, № 36256634, № 42083923, № 42227413, № 41657503, № 48375786, № 46745733 відповідачем здійснювалось перевезення вагонів позивача № 94774668, № 94654787, № 94709557, № 94774031, № 94749272, № 94861176, № 54979331.

На станціях Тернопіль (код станції 360004), Лиман (код станції 490000) та Коменське (код станції 459900) позивач виявив пошкодження (розукомплектування) вагонів № 94774668, № 94654787, № 94709557, № 94774031, № 94749272, № 94861176, № 54979331, а саме - відсутність фітингових упорів та несправність повітророзподільника, що підтверджується повідомленнями форми ВУ-23М № 28 від 09.09.2020, № 44 від 14.09.2020, № 3945 від 16.10.2020, № 3946 від 18.10.2020, № 3942 від 13.10.2020, № 2525 від 05.04.2020 та актами форми ГУ-23.

Згідно пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

За фактом встановлення пошкодження (розукомплектування), вагони позивача були направлені на технічне обслуговування до структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», структурного підрозділу «Покровське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», вагонного депо Дніпродзержинськ Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс».

Позивач придбав деталі для встановлення на пошкоджені вагони загальною вартістю 40 715, 50 грн., що підтверджується договорами поставки № 46/18-237 від 14.06.2018, № 33/19 від 21.01.2019, № 21 від 14.04.2020, № 0707-20/20 від 07.07.2020, специфікаціями № 4 від 15.10.2020, № 5 від 21.10.2020, № 1 від 14.04.2020, від 21.01.2019, рахунками № 16 від 24.04.2020, № 1791 від 29.10.2018, № 21 від 06.02.2019, платіжними дорученнями № 646 від 29.04.2020, № 1672 від 31.10.2018, № 179 від 11.02.2019, актом приймання-передачі № 42 від 15.02.2019, накладними № 1073 від 06.11.2018, № 31 від 15.02.2019.

Згідно актів від 27.04.2020, № 7 від 21.04.2020, від 21.10.2020, від 29.10.2020, від 18.09.2020 вищезазначені деталі позивач передав структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», структурному підрозділу «Покровське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», вагонному депо Дніпродзержинськ Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс».

З матеріалів справи вбачається, що загальна сума робіт по встановленню (технічному обслуговуванню) деталей на пошкоджені вагони № 94774668, № 94654787, № 94709557, № 94774031, № 94749272, № 94861176, № 54979331 становить 15 023, 66 грн.

Крім того, вартість плати за користування вагонами № 94774668, № 94654787, № 94709557, № 94774031, № 94749272, № 94861176 за нормативний час перебування пошкоджених вагонів у ремонті за період часу з 05.04.2020 по 02.11.2020 становить 34 971, 08 грн., що підтверджується договором суборенди № 70/17 від 18.01.2017, актами приймання-передачі № 1 від 03.03.2017, № 6 від 27.03.2017, № 8 від 11.04.2017, № 11 від 04.05.2017, № 12 від 15.05.2017, актами наданих послуг № 10202001 від 31.10.2020, № 09202001 від 30.09.2020, № 04202001 від 30.04.2020, № 11202001.

Відповідач стверджує, що позивачем невірно розраховано нормативний час перебування пошкоджених вагонів у ремонті, оскільки у наданий позивачем розрахунок враховано дні передачі пошкоджених вагонів у ремонт та дні його завершення.

Суд відхиляє дане твердження, у зв`язку з тим, що у дні фактичної передачі вагонів у ремонт та у дні його завершення позивач у повній мірі не міг використовувати дані вагони.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок нормативного часу перебування пошкоджених вагонів у ремонті та розмір плати за їх користування суд встановив, що розрахунок є вірним.

Враховуючи незабезпечення відповідачем схоронності (збереження) вагонів при перевезенні, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 90 710, 24 грн. (40 715, 50 грн. (придбані деталі) + 15 023, 66 грн. (технічне обслуговування) + 34 971, 08 грн. (плата за користування рухомим складом під час здійснення ремонту).

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із статтею 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами пункту 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29.01.2015, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до пункту 4.1 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Відповідно до пункту 4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Відповідно до пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999 сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 551 від 15.11.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 828/4121 від 01.12.1999, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Суд зазначає, що статтею 924 Цивільного кодексу України встановлено принцип винності перевізника за втрату, нестачу, псування й пошкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту і обов`язок доведення своєї невинуватості лежить саме на перевізнику.

Твердження відповідача про те, що вагони зазнали пошкодження у зв`язку з діями невстановлених осіб суд відхиляє, оскільки належних та достовірних доказів того, що пошкодження вагонів сталось з вини невстановлених осіб або з незалежних від відповідача причин суду не надано. Таким чином, відповідачем не доведено суду, що пошкодження переданих для перевезення вагонів сталась не з його вини.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до статті 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно статті 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданих збитків, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 90 710, 24 грн. збитків.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Левада Карго» (01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 119, ідентифікаційний код 38464969) 90 710 (дев`яносто тисяч сімсот десять) грн. 24 коп. - збитків та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк