ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 року м.Дніпро Справа № Б26-Б15/52/02 (904/2527/20)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Вечірка І.О., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІФАРБ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2020 (повне рішення складено 20.08.2020, суддя Камша Н.М.) у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІФАРБ", м. Дніпро

до відповідача-1 ОСОБА_1 , м. Кам`янське

відповідача-2 державного науково-виробничого підприємства "Цирконій", м. Кам`янське

третя особа, на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Донецька філія державного підприємства "Регіональні електричні мережі", м. Мирноград

про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна у межах справи №Б26-Б15/52/02 про банкрутство державного науково-виробничого підприємства "Цирконій", м. Кам`янське

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛІФАРБ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 15.05.2020 про визнання недійсним договору купівлі - продажу, в якій заявник просив визнати недійсним договір купівлі - продажу майна на аукціоні від 18.11.2019 в частині продажу об`єкту нерухомого майна - Будівлі 814, трансформаторної підстанції ТП - 66; трансформаторної підстанції КТП - 2 - 1000 ТП - 66; кабелю силового 10 кВ від РП - 53 до ТП - 66.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок проведеного аукціону відчужено об`єкти електроенергетики, які є частиною об`єднаної енергетичної системи України, що порушує цілісність цієї системи та створює загрозу фізичного знищення об`єкта електроенергетики. Продаж майна здійснено всупереч вимогам частини четвертої статті 6 Закону України Про електроенергетику, за приписами якої не підлягає приватизації майно, що забезпечує цілісність об`єднаної енергетичної системи України.

13.07.2020 товариством з обмеженою відповідальністю "ПОЛІФАРБ" подано до господарського суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу майна на аукціоні від 18.11.2019, укладений між ОСОБА_1 та ДНВП "Цирконій" по результатам аукціону з продажу майна від 13.11.2019.

Заява про збільшення позовних вимог мотивована посиланням на те, що 22.11.2005 між товариством з обмеженою відповідальністю ПОЛІФАРБ та товариством з обмеженою відповідальністю Придніпровська Енергетична Компанія укладено договір купівлі-продажу будівлі складів літ.А-2, №813, №814, №813Р, №814Р, №815Р, розташованих в АДРЕСА_1 . В будівлю №814 вбудована трансформаторна підстанція ТП-66.

В подальшому Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області було зареєстровано за ДП Цирконій право власності на виробничу будівлю №814 трансформаторної підстанції ТП-66.

Укладення договору купівлі-продажу майна на аукціоні від 18.11.2019 порушує право власності ТОВ Поліфарб на приміщення ТП-66.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 31 Закону України Про ринок електричної енергії забороняється приватизація об`єктів державної власності, що використовується оператором системи передачі у процесі провадження діяльності з передачі електричної енергії, а також підприємствами, установами, організаціями, утвореними внаслідок його реорганізації, та вчинення інших правочинів, що можуть призвести до відчуження таких об`єктів.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2020 у даній справі у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІФАРБ" до ОСОБА_1 , Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна на аукціоні від 18.11.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Державним науково-виробничим підприємством "Цирконій" за результатами аукціону з продажу майна від 13.11.2019, - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано посиланням на те, що договором купівлі-продажу майна та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи не підтверджується факт придбання позивачем за цим договором будівлі № 814 трансформаторної підстанції ТП-66 загальною площею 148,3 кв.м. У справі також відсутні докази в підтвердження вибуття будівлі 814 трансформаторної підстанції ТП-66 з державної власності до будь-якої іншої особи у встановленому порядку.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛІФАРБ", не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, заявник не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що придбавши склади у 2005 році, позивач не набув права власності на будівлю трансформаторної підстанції.

На думку скаржника, суд ототожнив набуття права власності чи його відсутність з даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно керуючись виключно різними реєстраційними номерами у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація це не підстава набуття права власності, а засвідчення державою вже набутого особою права власності і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе.

Судом не надано оцінки наступним обставинам: ТП-66 вбудоване в приміщення будівлі № НОМЕР_1 ; в Державному реєстрі за адресою АДРЕСА_1 дві виробничі будівлі №814; факту розміщення приміщення трансформаторної підстанції ТП-66 на внутрішній загальній площі будівлі 814Р, право власності на яке повністю та одноособове належить ТОВ Поліфарб на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2005; висновку №2639-20 від 03.07.2020 експертного будівельного-технічного дослідження.

Господарським судом не зазначено жодних підстав чи доказів для висновку, що договором купівлі-продажу та іншими доказами не підтверджується факт придбання позивачем за цим договором будівлі №814 - трансформаторної підстанції ТП-66.

Суд невірно оцінив угоду між ТОВ Поліфарб та ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго про постачання електричної енергії №3683, відповідно до якої здійснювався продаж електричної енергії позивачу, оскільки ця угода жодним чином не стосується права власності на приміщення ТП-66, а стосується використання енергетичного обладнання ТП-66.

Суд безпідставно не застосував до оспорюваної угоди статті 31 Закону України Про ринок електричної енергії, а також не з`ясував обставини щодо нікчемності правочину, не вирішив питання застосування статті 228 Цивільного кодексу України.

3.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін. Відповідач 1 зазначає, що будівля №814 - трансформаторної підстанції ТП-66 була на законних підставах продана в межах ліквідаційної процедури ДНВП Цирконій, як така, що входить до складу ліквідаційної маси банкрута, перелік якої погоджено наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №24 від 24.05.2019.

ОСОБА_1 вважає безпідставним посилання скаржника на висновок №2639-20 від 03.07.2020 експертного будівельно-технічного дослідження, оскільки у висновку не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Крім того, дослідницька частина вказаного висновку не містить жодної інформації про те, як судовій експерт дійшов висновку, що приміщення трансформаторної підстанції ТП-66 було предметом договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.11.2005.

Відповідно до Ліцензійного реєстру Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ДНВП Цирконій на момент проведення вищевказаного аукціону та продажу майна не мав ліцензій на провадження діяльності з передачі електричної енергії та відповідно не є оператором системи передачі, і тому, на думку ОСОБА_1 , відчуження об`єктів державної власності в даному випадку не підпадає під заборону приватизації відповідно до ч.4 ст.31 Закону України Про ринок електричної енергії.

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Вечірко І.О., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020 апеляційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання доказів надіслання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів кредиторам у справі листом з описом вкладення.

23.09.2020 від скаржника до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги разом з доказами надіслання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів кредиторам у справі листом з описом вкладення.

Розпорядженням керівника апарату суду від 28.09.2020 № 1779/20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді - доповідача Кузнецова В.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Вечірко І.О., Чус О.В.

За розпорядженням керівника апарату суду від 05.10.2020 призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів: розгляд справ про банкрутство не відноситься до спеціалізації судді Чус О.В., за результатами якого для розгляду справи визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Вечірко І.О., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІФАРБ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2020.

Згідно до розпорядження керівника апарату суду від 13.10.2020, у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу, а саме, вихід на роботу судді-доповідача Кузнецова В.О., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Вечірко І.О., Коваль Л.А.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 19.10.2020 прийнято до свого провадження справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІФАРБ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2020, призначено справу до розгляду на 09.11.2020. У судових засіданнях оголошено перерву: з 09.11.2020 на 07.12.2020; з 07.12.2020 на 21.12.2020; з 21.12.2020 на 19.01.2021; з 19.01.2021 на 23.02.2021.

У зв`язку з перебуванням судді-доповідача Кузнецова В.О. у відпустці, відповідно до п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, розгляд справи, призначеної на 23.02.2021 не відбувся.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 26.03.2021, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 31.03.2021, розгляд справи призначено на 20.04.2021.

20.04.2021 у судове засідання з`явилися арбітражний керуючий Чикильдін О.М., представники позивача та відповідача-1.

Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників.

Колегія суддів вважає, що неявка інших учасників справи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

20.04.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 11.10.2002 у справі № 2-2454-02 визнано дійсним правочин з придбання товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою ЛИК-Х міста Дніпропетровська з прилюдних торгів від 5 березня 2002 року нерухомого майна: будівель складів №№ 813, 814, 813Р, 814Р, 815Р, розташованих за адресою: місто Дніпродзержинськ, проспект Аношкіна, 179/813, визнано право власності за позивачем - виробничо-комерційною фірмою ЛИК-Х на вищевказане майно. Рішення місцевого суду набрало законної сили 12 листопада 2002 року.

22 листопада 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю Придніпровська енергетична компанія (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Поліфарб (покупець) укладено договір купівлі продажу № 3794, за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю, а покупець зобов`язався прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму (пункт 1.1 договору).

Будівля складів літ.А-2, № 813, №814, №813Р, №814Р, №815Р, що відчужується за даним договором розташована в м. Дніпродзержинськ по проспекту Аношкіна, 179/813 та має наступні характеристики: матеріал стін залізобетонні панелі, загальної площі 17 908,00 кв.м., що розташована на земельній ділянці 35 065 кв.м. (п.1.2 договору).

Відповідно до пункту 1.3 договору будівля складів належить продавцю на праві приватної власності та була отримана ним згідно з договором купівлі-продажу складів, посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. 22.09.2003, реєстр №2000. Зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно, номер запису 857, в книзі 10, реєстраційний номер 115988.

Договір купівлі продажу № 3794 від 22.11.2005 посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієенко В.М. та зареєстровано в реєстрі за №3794.

Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації складено технічний паспорт на будівлі складів №813, №814, №813Р, №814Р, №815Р (інвентаризаційна справа №30073).

Відповідно до Витягу № 9198138 від 07.12.2005 про реєстрацію права власності на нерухоме майно обласного комунального підприємства Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації, на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2005 №3794 здійснено реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю Поліфарб будівель складів №№ 813, 814, 813Р, 814Р, 815Р, розташованих за адресою: Дніпропетровська області, місто Дніпродзержинськ, проспект Аношкіна, 179/813. Форма власності приватна, частка 1/1, реєстраційний номер 115988.

Господарським судом відносно державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" 13.06.2002 порушено провадження у справі про банкрутство №Б26-Б15/52/02. На даний час провадження у справі перебуває на стадії ліквідації.

На замовлення Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" фізичною особою-підприємцем Пазій О.Л. 20.07.2017 виготовлено технічний паспорт на будівлю 814 трансформаторна підстанція ТП-66, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 179/813.

13.11.2019 Правобережною товарною біржою проведено аукціон з продажу нерухомого та іншого майна Державного науково-виробничого-підприємства "Цирконій", предметом якого, зокрема, була будівля 814 - трансформаторна підстанція ТП-66, розташована за адресою Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Аношкіна, будинок 179/813.

Відповідно до протоколу №1 про проведення аукціону від 13.11.2019 переможцем торгів визнано ОСОБА_1 .

18.11.2019 між Державним науково-виробничим підприємством "Цирконій" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу майна на аукціоні, за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця нерухоме та інше майно державного науково-виробничого підприємства "Цирконій", у тому числі: об`єкт нерухомого майна будівля 814 - трансформаторна підстанція ТП-66, загальною площею 148,3 кв.м, розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 179/813. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна є державною власністю і закріплений за продавцем (п.1.1 договору).

Вказаний договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №862.

18.11.2019 між сторонами договору було підписано акт №3 про передання права власності на нерухоме майно по договору купівлі-продажу майна на аукціоні від 18.11.2019, за яким продавець передав, а покупець прийняв об`єкт нерухомого майна - будівля 814 трансформаторна підстанція ТП-66, загальною площею 148,3 кв.м, розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 179/813.

З наявного в матеріалах справи свідоцтва вбачається, що 21.11.2019 приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю. посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності нерухоме майно, що складається з будівлі 814 трансформаторна підстанція ТП-66, загальною площею 148,3 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що раніше належало державі в особі Міністерства палива та енергетики України та знаходилося на балансі Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" на праві господарського відання, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №94536217, виданим 15.08.2017 Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, номер запису про право власності 21870206, реєстраційний номер нерухомого майна 104.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №189681963, будівля 814 трансформаторна підстанція ТП-66, загальною площею 148,3 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом спору в даній справі є вимога товариства з обмеженою відповідальністю "Поліфарб" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 18.11.2019, укладеного за результатами аукціону.

Оголошення про продаж майна банкрута - ДНВП Цирконій опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 15.10.2019, тобто до дня введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства (21.10.2019), тому у відповідності до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства реалізація майна боржника здійснюється відповідно до положень Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до частини шостої статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Провадження у справах про банкрутство у відповідності до статті 2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з частиною першою статті 650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

У частині четвертій статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей та цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їх суті.

Згідно з рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майна від 15.08.2017 №16613693 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності державна, на будівлю 814 - трансформаторна підстанція ТП-66, що розташована: Дніпропетровська область, м. Кам`янске, пр. Аношкіна, будинок 179/813, за об`єктом: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна Міністерства енергетики та вугільної промисловості, Державне науково-виробниче підприємство "Цирконій" є балансоутримувачем державного майна, зокрема, будівлі 814 - трансформаторна підстанція ТП-66, що розташована: Дніпропетровська область, м. Кам`янске, пр. Аношкіна, будинок 179/813.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 24.05.2019 №224 погоджено перелік майна, що внесено до ліквідаційної маси державного науково-виробничого підприємства "Цирконій", у тому числі будівлі 814 - трансформаторна підстанція ТП-66 (інвентарний номер 1010773).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Поліфарб" щодо визнання частково недійсним договору купівлі - продажу майна від 18.11.2019, укладеного на аукціоні, суд першої інстанції визнав недоведеним факт власності позивача на об`єкт нерухомого майна - будівлю 814 - трансформаторну підстанцію ТП-66, у зв`язку з чим зазначив, що оспорюваним правочином права і законні інтереси позивача не порушені.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком господарського суду, виходячи з наступного.

Згідно пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Положеннями статті 316 Цивільного кодексу України унормовано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Підстави набуття права власності визначені в статті 328 Цивільного кодексу України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (частина третя статті 319 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами першою, другою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97?ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За договором купівлі-продажу від 07.12.2005 товариство з обмеженою відповідальністю Поліфарб придбало будівлі складів №№ 813, 814, 813Р, 814Р, 815Р, розташованих за адресою: Дніпропетровська області, місто Дніпродзержинськ, проспект Аношкіна, 179/813, у загальному розмірі без будь-якого винятку та обмеження щодо їх приміщень, у тому числі будівлі складу №814.

За договором купівлі-продажу від 18.11.2019 ОСОБА_1 придбав на аукціоні будівлю 814 - трансформаторна підстанція ТП-66, загальна площа 148,3 кв.м.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліфарб" надало місцевому господарському суду підготовлений на його замовлення висновок експерта, який оцінюється судом апеляційної інстанції з урахуванням загальних положень Господарського процесуального кодексу України щодо належності та допустимості доказів.

Частинами першою та другою статті 98 Господарського процесуального кодексу України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (частина третя статті 98 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

За змістом статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Так, у мотивувальній частині висновку №2639-20 від 03.07.2020 експертного будівельно-технічного дослідження експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, на який посилається позивач, зазначено, що згідно даним технічної документації та даним натурального обстеження, досліджувані приміщення №№813, 814, 813Р, 814Р, 815Р розташовані по пр. Аношкіна, 179/813 у м. Кам`янське.

Згідно даними технічної документації та даним натурного обстеження, досліджувана будівля складів №813, №814, №813Р, №814Р, №815Р розташована на огородженій території з охороною, візуально виробничо-складського використання, де згідно публічної кадастрової карти досліджувана будівля безпосередньо розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :03:035:0126, площею 4,1431га, з цільовим призначенням 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості для розміщення будівлі складів №813, №814, №813Р, №814Р, №815Р.

Згідно матеріалів технічної інвентаризації та даними візуально-інструментального дослідження, досліджуване приміщення (трансформаторна підстанція) розташована всередині будівлі складу, зокрема в будівлі 814Р; виконано як внутрішнє прибудоване до зовнішньої стіни складу приміщення спільно з приміщенням 28 (вестибюль); внутрішні стіни - цегляні, оштукатурені; перекриття з ребристих з/б плит вкладених поздовжньо на металеві ригелі з двотаврового перетину, які у свою чергу вкладені на цегляні стіни приміщення, у т.ч. і на спільну стану з приміщенням 28 (вестибюль); два входи до приміщення 27 виконані у зовнішній стіні будівлі складу, прорізи в залізобетонній стіні заповнені дерев`яними стулковими розпашними дверними блоками (воротами) з вентиляційними решітками, по периметру заповнених цегляною кладкою; габаритні розміри приміщення 27, приміряних з середини приміщення 814Р по зовнішнім стінам, складають ~ 18,65 х 8,93 м.

Враховуючи матеріали технічних інвентаризацій експертом вказано, що є наявна різниця у площі приміщення 148,3 кв.м (за паспортом від 20.07.2017) і 132,1 м.кв. (2005, 2011,2016 роки) при цьому, зовнішні габарити будівлі проміряних експертом та за паспортом від 20.07.2017 - збігаються, внутрішні за паспортом від 20.07.2017 та паспортами від 2005, 2011, 2016 років - не збігаються, що категорично встановити неможливо і причиною даних розбіжностей може бути як якість вимірювань, так і підходи та вимоги до вимірювань, у т.ч. з роками, що враховують конструктивні особливості приміщення та їх урахування (не урахування) у загальній площі (колони, фундаменти під обладнання, інші будівельні конструкції тощо), а також і результат можливого здійснення перепланувань тощо.

За паспортом від 20.07.2017 загальні контури приміщення трансформаторної показано, майже, як по фактичному розташуванню і приміщення №27 у будівлі №814Р, окрім загального неоднозначного сприйняття об`єкту, що за відсутності схеми забудови, плану земельної ділянки, назв та нумерації сусідніх будівель, приміщень тощо, унеможливлює характеризувати та ідентифікувати приміщення трансформаторної по паспорту від 20.07.2017 в якості вбудованого приміщення в об`ємі іншої будівлі, а приміщення показано і сприймається як прибудова до іншої будівлі, що, на думку експерта, не відповідає Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна.

За паспортом від 20.07.2017 на плані виробничого будинку об`єкт визначено як будівля 814, що не відповідає технічній документації від 2005, 2011, 2016 років, де приміщення трансформаторної розташоване у будівлі №814Р. І якщо мова у технічному паспорті від 20.07.2017 на виробничий будинок будівля 814 - трансформаторна підстанція ТП-66, №179/813, пр. Аношкіна, м. Кам`янське, виконаного фізичною особою-підприємцем Пазієм О.Л., йде про одне і те саме приміщення трансформаторної підстанції №27, що і за технічними паспортами від 2005 року, від 2011 року та від 2016 року, то назва об`єкту вказана невірно і креслення не відповідає фактичній ситуації, що не відповідає Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна.

У судовому засіданні представники сторін при дослідженні фотокарток складських приміщень, визнали факт того, що трансформаторна підстанція ТП-66 розташована у будівлі складу №814, власником якої є товариство з обмеженою відповідальністю "Поліфарб", а в технічних документах з цієї обставини допущена помилка.

Враховуючи матеріали справи суд визнає доведеним, що трансформаторна підстанція ТП-66, вбудована у приміщення будівлі складу №814 та займає 148,3 кв.м. від його загальної площі.

Між тим за договором купівлі-продажу від 07.12.2005 товариство з обмеженою відповідальністю Поліфарб придбало у приватну власність нерухоме майно, у тому числі приміщення складу №814 у повному розмірі відповідно до технічних документів. Будь-які відомості про виключення частини цього приміщення у зазначеному договорі відсутні.

Таким чином, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відокремлення частини приміщення площею 148,3 кв.м., де розміщене обладнання трансформаторної підстанції ТП-66, із загального розміру приміщення складу №814 на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.2019 порушує суб`єктивне матеріальне право власника будівлі складу ТОВ Поліфарб у розумінні положень статті 319 Цивільного кодексу України.

Цивільне законодавство розрізняє право володіння, користування та розпорядження як складові повноважень власника (частина перша статті 317 Цивільного кодексу України), як різновид речових прав.

Володіння нерухомим речами може бути підтверджене фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України.

У вказаній нормі матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17).

Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист їх прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються. Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації права, встановленого вищевказаними нормами.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Відповідно до частини першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, зазначена норма права оспорювати правочин в судовому порядку наділяє "заінтересованих осіб", які не є сторонами, але які вважають, що їх права порушені і підлягають захисту.

Власний інтерес "заінтересованої особи" полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (правова позиція Верховного суду України у справі №6-605цс16 від 25.05.2016 року, постанова Великої палати Верховний Суду від 18.04.2018 у справі №439/212/14-ц).

Право власності ТОВ Поліфарб на приміщення складу №№ 814 , на думку колегії суддів апеляційної інстанції, доведено належними доказами. При цьому укладення договору купівлі-продажу на частину належного йому приміщення привело до порушення його право власності.

Системний аналіз положень Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство, він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми цього Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Продаж майна на аукціоні оформляється договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів. Укладений на аукціоні договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню (частини перша, четверта статті 50 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

За правилами частини першої статті 75 Закону про банкрутство передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформляється відповідно до законодавства.

Таким чином, результат прилюдних торгів (аукціону) у справі про банкрутство є оформлення протоколу про проведення прилюдних торгів, укладення договору купівлі-продажу, складання акту про передання права власності на нерухоме майно та видача нотаріусом свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні або в разі отримання переможцем аукціону рухомого майна - оформлення протоколу про проведення прилюдних торгів, укладення договору купівлі-продажу рухомого майна.

Всі ці процедурні етапи є складовою частиною проведення прилюдних торгів та завершальним етапом придбання майна боржника покупцем майна у справі про банкрутство.

Частиною третьою статті 55 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено, що результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними.

У постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 5006/5/39б/2012 Верховний Суд у складі суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду послався на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 14.12.2016 у справі №904/9284/14, згідно якої правова природа процедури реалізації майна на торгах у формі аукціону в межах провадження у справі про банкрутство полягає в продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - переможця торгів (аукціону), невід`ємною і завершальною стадією якої є оформлення результатів такого продажу договором купівлі-продажу, що укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів. Отже, особливості процесу, передбачені законодавством щодо проведення аукціону, полягають у сукупності дій його учасників, спрямованих на досягнення певного результату, тобто є обставиною, з настанням якої закон пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин, а тому є правочином. Таким чином, правова природа продажу майна з торгів (аукціону) дає підстави для визнання (за наявності підстав) результатів таких торгів (аукціону) недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, у тому числі й на підставі норм цивільного законодавства.

Тобто, процедура з конкурентного продажу майна боржника (банкрута) на аукціоні у справі про банкрутство за своєю правовою природою є одним зі способів захисту сторін та учасників в провадженні у справі про банкрутство, яка направлена на найбільш повне задоволення вимог кредиторів.

Приймаючи до уваги, що укладення договору купівлі-продажу майна з переможцем є оформлення результатів проведеного аукціону, який є підставою виникнення відповідного права, законом передбачено право оскарження саме результатів таких торгів, а не тільки його завершальної стадії.

При цьому наслідком визнання результатів аукціону недійсним та визнання, укладеного з переможцем торгів договору купівлі-продажу недійсним є повернення покупця та продавця до первісного стану тобто реституція як спосіб захисту, що характерно для зобов`язальних відносин. з особливостями, які визначені частиною другою та частиною третьою статті 20 Закону про банкрутство.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що відповідно до законодавства у тих випадках, коли спеціальна норма закону встановила інший, ніж визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Однак, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, вважаючи себе власником проданого на аукціоні оспорюваного нерухомого майна, товариство з обмеженою відповідальністю Поліфарб з позовними вимогами про визнання результатів цього аукціону недійсними до суду не звертався.

За таких обставин проведений Правобережною товарною біржою аукціон від 13.01.2019, за результатами якого ОСОБА_1 визнано переможцем з купівлі нерухомого майна - будівля 814 - трансформаторна підстанція ТП-66, розташована за адресою Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Аношкіна, будинок 179/813, є чинним.

При цьому укладення договору купівлі-продажу майна з переможцем є оформленням результатів проведеного аукціону, який є підставою виникнення відповідного права, тобто похідним від результат самого аукціону.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, господарський суд визнає, що законні підстави для визнання недійсним договору купівлі - продажу оспорюваного майна на аукціоні від 18.11.2019 відсутні, тому позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграф» у даному випадку не підлягають задоволенню.

Що стосується посилання скаржника в апеляційній скарзі на не з`ясування господарським судом нікчемності спірного правочину та вирішення питання застосування положень статті 228 Цивільного кодексу України, то суд зазначає наступне.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що при зверненні з позовом до суду ТОВ «Поліграф» не вважав оспорюваний правочин нікчемним, тому відповідні доводи не досліджувались господарським судом першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання скаржника про те, що реалізація трансформаторної підстанції відбулась в порушення вимог частини четвертої ст.31 Закону України «Про ринок електричної енергії», згідно з якою приватизація об`єктів державної власності, що використовуються оператором системи передачі у процесі провадження діяльності з передачі електричної енергії та вчинення інших правочинів, що можуть призвести до відчуження таких об`єктів забороняється.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 31 України «Про ринок електричної енергії» оператором системи передачі є суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з передачі електричної енергії. Ліцензія на провадження діяльності з передачі електричної енергії видається після прийняття остаточного рішення про сертифікацію оператора системи передачі відповідно до цього Закону.

ДНВП «Цирконій» на момент проведення аукціону 13.11.2019 не отримував ліцензії на провадження діяльності з передачі електричної енергії, тому не було оператором системи передачі.

При цьому, зміни до Закону України «Про ринок електричної енергії» (доповнення ст.31 частиною четвертою) набрали чинності 17.11.2019, тобто після проведення аукціону.

Крім того, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що пояснення позивача, які надійшли до суду 17.08.2020 та у яких позивач наполягав на тому, що договір купівлі-продажу майна на аукціоні від 18.11.2019 є нікчемним на підставі ч.1,2 ст. 228 Цивільного кодексу України, оскільки порушує публічний порядок, спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, незаконне заволодіння ним, свідчать про зміну підстав позову, що недопустимо на даній стадії провадження у справі згідно з положеннями статті 46 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що підготовче провадження у справі закрито 03.08.2020.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, учасниками справи надані додаткові докази, які, за відсутністю заперечень учасників справи, приймаються судом до уваги та приєднуються до матеріалів справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, мотивація суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, встановленим під час апеляційного перегляду.

За таких обставин колегія суддів, керуючись положеннями ч. 4 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України приходить до висновку щодо наявності підстав для зміни мотивувальної частини оскаржуваного рішення та викладення її в редакції цієї постанови з залишенням без змін її резолютивної частини.

4.5. Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІФАРБ" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2020 у справі №Б26-Б15/52/02 (904/2527/20) змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку

Постанова складена у повному обсязі 30.04.2021.

Головуючий В.О.Кузнецов

Судді І.О.Вечірко

Л.А.Коваль