ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2406/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання Земляк А.В.,

за участю представників:

від Одеської міської ради Варбаногло Г.А.,

від Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" Мусієнко А.Ю.,

від державного реєстратора Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Тихонової Альони Станіславівни участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2020, прийняте суддею Лічманом Л.В., м. Одеса, повний текст складено 28.12.2020,

у справі №916/2406/20

за позовом: Одеської міської ради

до відповідачів:

-Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця";

-державного реєстратора Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Тихонової Альони Станіславівни

про визнання недійсним правочину та скасування рішення державного реєстратора

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 р. Одеська міська рада звернулася з позовом до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та державного реєстратора Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Тихонової Альони Станіславівни, в якому просила визнати недійсним оформлений актом приймання-передачі б/н від 24.04.2003 правочин щодо передачі Одеським дочірнім підприємством Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 794,1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, буд. 2-а підприємству "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", а також скасувати рішення державного реєстратора Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Тихонової Альони Станіславівни від 03.11.2017 за індексним номером 37919454 про державну реєстрацію права (з відкриттям розділу) приватної власності Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності вказаного дочірнього підприємства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані правочин та рішення державного реєстратора порушують право комунальної власності територіальної громади міста Одеси на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 794,1 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, буд. 2-а, а також унеможливлюють належне функціонування Одеського закладу дошкільної освіти "Ясла-садок" №16 "Чайка" Одеської міської ради Одеської області.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 25.08.2020 відкрито провадження у справі №916/2406/20.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.12.2020 у справі №916/2406/20 (суддя Лічман Л.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване неефективністю обраних позивачем способів захисту у вигляді вимог про визнання недійсним правочину та скасування рішення державного реєстратора, а також недоведеністю наявності у територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради права комунальної власності на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 794,1 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, буд. 2-а.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Одеська міська рада звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2020 у справі №916/2406/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на безпідставності висновку місцевого господарського суду про те, що у тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 Цивільного кодексу України (зокрема, вимоги щодо оспорювання договорів, інших правочинів стосовно спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право), є неефективними, оскільки позов у даній справі поданий володіючим власником, тобто особою, яка володіє та вільно користується спірними нежитловими приміщеннями, що виключає наявність правових підстав для звернення до суду з віндикаційним позовом, натомість обраний Одеською міською радою спосіб захисту є ефективним, адже до скасування державної реєстрації права власності Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 794,1 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, буд. 2-а, територіальна громада м. Одеси фактично позбавлена можливості зареєструвати відповідне право за собою. Водночас Одеська міська рада зауважує на тому, що остання відкрито володіла, користувалася і розпоряджалася житловим будинком за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, буд. 2-а, який з усіма вбудованими та прибудованими нежитловими приміщенням, у тому числі і з тими, які є спірними у даній справі, належать територіальній громаді м. Одеси на праві комунальної власності на підставі чинного рішення органу місцевого самоврядування.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 18.02.2021 (вх.№447/21/Д2 від 19.02.2021) Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. Вказаний відзив обґрунтований тим, що Одеська міська рада вже втретє з тих самих підстав звертається до суду з позовом, в якому безпідставно намагається оспорити право власності Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 794,1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, 2-а. Крім того, за твердженням відповідача, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення обґрунтовано врахував, що обставина відсутності права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на спірні нежитлові приміщення є преюдиційною, оскільки зазначена обставина встановлена чинними судовими рішеннями у справах №916/227/18 та №916/392/17. Даний відповідач також наголошує на правомірності набуття ним права власності на спірні нежитлові приміщення та законності проведення за ним державної реєстрації цього права, у той час як Одеська міська рада фактично здійснила протиправне розпорядження нерухомим майном Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" шляхом створення на базі вказаного майна юридичної особи (закладу дошкільної освіти) із зазначенням в установчих документах останньої про те, що майно цього закладу є комунальною власністю територіальної громади м. Одеса та закріплюється за ним на праві оперативного управління.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 15.02.2021 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 03.03.2021 справу №916/2406/20 призначено до розгляду на 07.04.2021 о 10:00.

З метою повного та всебічного розгляду апеляційної скарги з забезпеченням принципу змагальності та надання учасникам справи необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи, а також правильного застосування законодавства Південно-західним апеляційним господарським судом у судовому засіданні 07.04.2021 шляхом постановлення протокольної ухвали було вирішено розглянути апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2020 у справі №916/2406/20 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній з урахуванням обставин справи для здійснення її своєчасного апеляційного перегляду відповідно до завдань господарського судочинства згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, та оголошено перерву до 11:00 год 28.04.2021.

У судовому засіданні 28.04.2021 представник Одеської міської ради апеляційну скаргу підтримав, представник Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" висловив заперечення проти її задоволення, представник державного реєстратора Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Тихонової Альони Станіславівни участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т.ІІІ а.с.234-237).

Державний реєстратор Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Тихонова Альона Станіславівна своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалася, відзивів на апеляційну скаргу не надала, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників Одеської міської ради та Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Президії Ради Федерації незалежних професійних спілок України №П-ІІ-І від 22.11.1991 "Про створення Акціонерного товариства лікувально-оздоровчих установ профспілок України "Укрпрофоздоровниця" створено на базі санаторно-курортних закладів, підприємств, об`єднань та установ профспілок України за пайовим внеском Фонду соціального страхування України Акціонерне товариство лікувально-оздоровчих установ профспілок України "Укрпрофоздоровниця" з акціонерним капіталом 1089,384 тис. карбованців; доручено голові Ради Федерації незалежних професійних спілок України затвердити статут Акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" та підписати інші необхідні для його діяльності установчі документи.

За актом прийому-передачі майна Федерації незалежних професійних спілок України у власність Акціонерного товариства лікувально-оздоровчих установ профспілок України "Укрпрофоздоровниця" б/н від 24.01.1992 відповідно до постанови Президії Ради Федерації незалежних професійних спілок України №П-ІІ-І від 22.11.1991 "Про створення Акціонерного товариства лікувально-оздоровчих установ профспілок України "Укрпрофоздоровниця" Федерація незалежних професійних спілок України передає, а Акціонерне товариство лікувально-оздоровчих установ профспілок України "Укрпрофоздоровниця" приймає майно територіальних санаторно-курортних закладів професійних спілок, санаторіїв, будинків відпочинку, пансіонатів, лікувальних та підсобно-допоміжних об`єктів, підвідомчих колишній Українській республіканській раді з управління курортами професійних спілок, в обсязі та сумі згідно з додатком. Вказане майно, включене до відповідного переліку, який є додатком до зазначеного акту прийому-передачі б/н від 24.01.1992, передається Акціонерному товариству "Укрпрофоздоровниця" станом на 01.01.1992.

Відповідно до вищенаведеного Переліку у власність Акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" було передано, зокрема, санаторій "Лермонтовський" за адресою: м. Одеса, пров. Лермонтовський, 2 та дитячий садок №2 по вул. Гефта, 2а (без зазначення його площі).

Рішенням ради Акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" №2 від 28.01.1992 "Про створення Одеського відділення Акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" було створено Одеське відділення Акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця", яке діє на повному госпрозрахунку і має у своєму підпорядкуванні оздоровниці, допоміжні господарства та інші санаторно-курортні заклади на правах дочірніх підприємств, а також затверджено положення про діяльність останнього.

31.05.1999 за результатами наради з питання прийняття на баланс місцевою радою відомчого житла Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця", проведеної, зокрема, за участі голови правління Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" та голови Одеської міської ради, було прийнято рішення про передачу відомчого житла загальною площею 20,85 тис. кв.м, яке знаходиться на балансі Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця", на баланс Одеської міської ради.

23.06.1999 зборами акціонерів Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" було прийнято рішення, яким дозволено передати у комунальну власність міста Одеси житловий фонд Одеського дочірнього підприємства Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" площею 20,85 тис. кв.м та три оздоровниці санаторії "Фонтан", "Жемчужина" та будинок відпочинку "Маяк" як компенсацію витрат на реконструкцію, ремонт та утримання житла, що передається, а також доручено голові правління Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" укласти договір з Одеським міськвиконкомом про передачу вказаних об`єктів в комунальну власність з врахуванням умов погашення боргів та сплати податків, при цьому умови договору необхідно попередньо погодити з управлінням майном Федерації профспілок України.

09.12.1999 Одеською міською радою було прийнято рішення №460-ХХІІІ "Про передачу будівель та споруд здравниць Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця", відповідно до підпункту 1.2.1 пункту 1.2 якого вирішено прийняти до комунальної власності територіальної громади м. Одеси після повного погашення заборгованості Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" житлові будинки, розташовані по вул. Піонерській, 28, вул. Тополевій, 17, пров. Обсерваторному, 6 та вул. Чорноморській, 2а.

Пунктом 4 вищенаведеного рішення Одеської міської ради №460-ХХІІІ від 09.12.1999 "Про передачу будівель та споруд здравниць Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" скасовано рішення Виконавчого комітету Одеської міськради №601 від 09.07.1999 "Про передачу відомчого житлового фонду, будівель та споруд здравниць Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" до комунальної власності міста".

01.03.2000 за результатами наради з питання приймання на баланс місцевою радою відомчого житла та санаторіїв Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" ("Жемчужина" і "Фонтан"), проведеної, зокрема, за участі представника Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" та представників Одеської міської ради, було прийнято рішення про передачу відомчого житла загальною площею 20,85 тис. кв.м, у тому числі житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Чорноморська дорога, 2а, на баланс Одеської міської ради.

В подальшому 31.03.2000 Одеським міським головою було прийнято розпорядження №243-01р "Про прийняття на баланс житлових підприємств Приморської, Суворовської, Київської районних адміністрацій зовнішніх інженерних мереж, житлових будинків, сімейних гуртожитків, будівель Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця", пунктом 1 якого уповноважено голів Приморської, Суворовської та Київської районних адміністрацій, Управління житлово-комунального господарства провести прийом-передачу на баланс житлових підприємств житлових будинків, сімейних гуртожитків, будівель за адресами: вул. Піонерська, 3, 28, 28/1, вул. Тополева, 17, АДРЕСА_1 , вул. Чорноморська, 2а, вул. Затонського, 19, вул. Дача Ковалевського, 81 з усіма вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями, зовнішніми мережами тепло-, водопостачання, водовідведення в існуючому технічному стані.

Згідно з пунктом 3 зазначеного розпорядження Одеського міського голови №243-01р від 31.03.2000 Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості доручено внести зміни у реєстраційні документи із зазначенням Одеської міської ради власником житлових будинків, сімейних гуртожитків та будівель.

18.05.2000 Приморською районною адміністрацією Виконавчого комітету Одеської міської ради було видано розпорядження №474 "Про видачу свідоцтв ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" про право власності на житлові будинки по вул. Чорноморська, 2а; Тополева, 17; Піонерська, 3, 28; пров. Обсерваторний, 2, 6", яким вирішено видати Закритому акціонерному товариству "Укрпрофоздоровниця" свідоцтва про право власності на житлові будинки та господарські будівлі, які розташовані на прибудинкових територіях за адресами: вул. Чорноморська, 2а; Тополева, 17; Піонерська, 3, 28; АДРЕСА_2 , 6, а також зобов`язано Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості провести реєстрацію вказаних свідоцтв.

На підставі зазначеного розпорядження Приморською районною адміністрацією Виконавчого комітету Одеської міської ради Закритому акціонерному товариству "Укрпрофоздоровниця" було видано свідоцтво про право власності №8 від 18.05.2000 на багатоквартирний будинок №2а по вул. Чорноморській у м. Одесі, житлова площа якого становить 1652 кв.м, загальна площа 3194 кв.м, форма власності колективна. Дане свідоцтво зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 26.06.2000 за №3298-стр.41-кн.20м/с.

22.01.2003 загальними зборами акціонерів Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" було прийнято, оформлене протоколом №3 від 22.01.2003, рішення №3/1 "Про зміни організаційно-правової структури Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця", яким, зокрема, вирішено реорганізувати шляхом виділення філію "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Одеського дочірнього підприємства Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" в Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", затвердити статут останнього, ліквідувати Одеське дочірнє підприємство Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та доручити правлінню Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" здійснити перерозподіл майна, активів та пасивів ліквідованих дочірніх підприємств та представництв, а також здійснити реєстрацію у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до акта прийому-передачі майна цілісного майнового комплексу б/н від 24.04.2003, затвердженого головою правління Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця", Одеське дочірнє підприємство Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" передає, а Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" приймає у володіння і користування майно, без права прийняття рішення про відчуження основних засобів, що належать на праві власності Закритому акціонерному товариству "Укрпрофоздоровниця", інших активів, зобов`язань, власного капіталу і складає цілісний майновий комплекс Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Лермонтовський" за адресою: м. Одеса, пров. Лермонтовський, 2, згідно з передаточним балансом станом на 31.03.2003 та додатками до нього.

24.04.2003 між Одеськім дочірнім підприємством Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" та Дочірнім підприємством "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" також було підписано акт приймання-передачі б/н, за яким Одеське дочірнє підприємство Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" передало, а Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" прийняло нежитлові приміщення першого поверху №101 загальною площею 794,1 кв.м, які розташовані в місті Одесі по вулиці Чорноморській за №2-а. Даний акт приймання-передачі 24.04.2003 був затверджений головою правління Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця".

Головним лікарем Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" 12.03.2007 було затверджено Положення про філію "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) "Чайка" Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця".

Відомості про створення даної філії було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; місцезнаходженням останньої визначено адресу м. Одеса, вул. Чорноморська, 2а.

28.09.2011 Управління освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації видало Дочірньому підприємству "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" (для філії "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) "Чайка") ліцензію серії АВ №586601 на надання освітніх послуг, пов`язаних з одержанням дошкільної освіти за напрямом: виховання і навчання дітей дошкільного віку, зі строком дії з 21.09.2011-20.09.2021.

31.10.2017 державним реєстратором Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Тихоновою Альоною Станіславівною було проведено державну реєстрацію права приватної власності Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на нежитлові приміщення першого поверху (ясла-садок "Чайка") загальною площею 794,1 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська (вул. Гефта), 2а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; номер запису про право власності: 23163576), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №102481687 від 03.11.2017.

Підставою для внесення запису про право власності стало рішення вищенаведеного державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 37919454 від 03.11.2017, а підставами виникнення права власності зазначено акт приймання-передачі нерухомого майна б/н від 24.04.2003, виданий Одеським дочірнім підприємством Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" та Дочірнім підприємством "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця"; акт приймання-передачі нерухомого майна від 24.01.1992, виданий Федерацією незалежних профспілок України та Акціонерним товариством "Укрпрофоздоровниця"; рішення загальних зборів Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" №3/1, оформлене протоколом №3 від 22.01.2003.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.03.2017 у справі №916/392/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2017, відмовлено у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" з нежитлових приміщень першого поверху №101 загальною площею 794,1 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, 2-а, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Вищенаведені рішення господарських судів обґрунтовані тим, що чинним судовим рішенням у справі №137/7 за позовом Фонду державного майна України до Федерації профспілок України, Фонду соцстраху України та Акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" про визнання недійсним установчих документів Акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" встановлена законність набуття профспілками права власності на майнові комплекси санаторно-курортних складів, до яких, зокрема, увійшов багатоквартирний житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, №2-а, та правомірність передання зазначеного майна у статутний капітал Акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця", у той час як позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що територіальна громада м. Одеси є власником спірних нежитлових приміщень. Водночас суди врахували, що позов у вказаній справі Департаментом комунальної власності Одеської міської ради було подано за відсутності на те повноважень, визначених його положенням, оскільки з позовом про усунення перешкод у користуванні комунальним майном шляхом виселення в інтересах територіальної громади могла звернутись виключно Одеська міська рада, яка уособлює власника, а не департамент, до компетенції якого це питання не віднесено.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.11.2019 у справі №916/227/18, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 та постановою Верховного Суду від 17.06.2020, відмовлено у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" та Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" про визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності №8 від 18.05.2000, виданого Приморською районною адміністрацією Виконавчого комітету Одеської міської ради Закритому акціонерному товариству "Укрпрофоздоровниця" на багатоквартирний будинок, що розташований у м. Одеса, вул. Чорноморська, 2-а; про скасування запису про право власності №23163576 від 31.10.2017 Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на вказані нежитлові приміщення та про витребування останніх з незаконного володіння вказаного дочірнього підприємства на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Дані судові рішення мотивовані недоведеністю факту набуття територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на нежитлові приміщення першого поверху №101 загальною площею 794,1 кв.м, розміщені за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, 2-а. Водночас суди врахували, що позовна вимога Одеської міської ради про скасування свідоцтва про право власності звернена до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", якому спірне свідоцтво не видавалось, у зв`язку з чим дана вимога заявлена до неналежного відповідача.

З матеріалів справи також вбачається, що Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на підставі відповідних розпоряджень Комунального підприємства "Міське агентство з приватизації житла" були видано низку свідоцтв про право власності на житло, а саме:

- ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності від 01.11.2001 на квартиру площею 44,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_2 та членам його сім`ї було видано свідоцтво про право власності від 05.02.2004 на квартиру площею 56,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_3 та членам її сім`ї було видано свідоцтво про право власності від 07.12.2004 на квартиру площею 42,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_4 та членам його сім`ї було видано свідоцтво про право власності від 23.08.2005 на квартиру площею 42,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_6 ;

-Григор`євій Т.П. та ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності від 26.01.2006 на квартиру площею 56,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_7 ;

- ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право власності від 19.08.2006 на квартиру площею 43 кв.м за адресою: АДРЕСА_8 .

21.09.2016 Одеською міською радою було прийнято рішення №1108-VІІ "Про передачу багатоквартирних жилих будинків, що обліковуються на балансі комунальних підприємств житлово-комунального сервісу Одеської міської ради, в управління (на баланс) об`єднань співвласників багатоквартирних будинків", додатком до якого є Перелік багатоквартирних жилих будинків, що обліковуються на балансі комунальних підприємств житлово-комунального сервісу Одеської міської ради та передаються в управління (на баланс) об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

В силу пункту 79 вищенаведеного Переліку з балансу Комунального підприємства "ЖКС "Фонтанський" в управління (на баланс) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Чорноморська-2А" передається жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

28.04.2017 на виконання рішення Одеської міської ради №1108-VІІ від 21.09.2016 "Про передачу багатоквартирних жилих будинків, що обліковуються на балансі комунальних підприємств житлово-комунального сервісу Одеської міської ради, в управління (на баланс) об`єднань співвласників багатоквартирних будинків" між Комунальним підприємством "ЖКС "Фонтанський" та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Чорноморська-2А" було підписано акт приймання-передачі житлового будинку №2А по вул. Чорноморська в управління (на баланс) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Чорноморська-2А".

30.10.2019 на адресу Департаменту освіти та науки Одеської міської ради надійшов лист Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" №9 від 30.10.2019, в якому останнє просило не вчиняти жодних незаконних дій по заволодінню належними даному дочірньому підприємству нежитловими приміщення першого поверху (ясла-садок "Чайка") загальною площею 794,1 кв.м, розташованими за адресою: АДРЕСА_2 , та припинити підготовку документів для винесення на розгляд сесії Одеської міської ради проекту рішення про надання згоди на прийняття до комунальної власності зазначених приміщень або будь-яких інших рішень щодо розпорядження цими приміщеннями.

11.12.2019 Одеською міською радою було прийнято рішення №5508-VІІ "Про створення Одеського закладу дошкільної освіти "Ясла-садок" №16 "Чайка" Одеської міської ради Одеської області та затвердження його статуту", яким вирішено створити Одеський заклад дошкільної освіти "Ясла-садок" №16 "Чайка" Одеської міської ради Одеської області за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, 2-А, затверджено статут останнього та доручено Департаменту освіти та науки Одеської міської ради здійснити заходи з державної реєстрації даного статуту відповідно до чинного законодавства України.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання недійсним оформленого актом приймання-передачі б/н від 24.04.2003 правочину щодо передачі Одеським дочірнім підприємством Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 794,1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, буд. 2-а підприємству "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", а також про скасування рішення державного реєстратора Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Тихонової Альони Станіславівни від 03.11.2017 за індексним номером 37919454 про державну реєстрацію права (з відкриттям розділу) приватної власності Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності вказаного дочірнього підприємства.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з неефективності обраних позивачем способів захисту у вигляді вимог про визнання недійсним правочину та скасування рішення державного реєстратора, а також з недоведеності наявності у територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради права комунальної власності на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 794,1 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, буд. 2-а.

Колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України.

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Отже, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права.

Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Відповідно до частини першої статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів.

Підстави недійсності правочину встановлені статтею 215 Цивільного кодексу України.

За умовами частин першої, третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Цивільний кодекс України імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку, при цьому визнання такого правочину недійсним відбувається судом, по-перше, за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, а по-друге, якщо в результаті судового розгляду такого звернення буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі невідповідність волі та волевиявлення.

В силу норм статей 215, 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред`явлена однією зі сторін правочину або заінтересованою особою, права яких були порушені укладенням спірного правочину.

У розумінні наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, але на час розгляду справи судом має право власності чи інше речове право на предмет правочину та/або претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи також може полягати в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала (перебували) у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним правочину, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси, як заінтересованої особи, безпосередньо порушені спірним правочином та в результаті визнання недійсним останнього майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені. Позивач, реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним правочин порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Колегія суддів вбачає, що сторонами оспорюваного у даній справі правочину, оформленого актом приймання-передачі б/н від 24.04.2003, виступають Одеське дочірнє підприємство Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" та Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця", у той час як Одеська міська рада не є стороною останнього, проте наголошує на тому, що вказаний правочин порушує право комунальної власності територіальної громади міста Одеси на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 794,1 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, буд. 2-а.

З огляду на викладене, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає за необхідне спочатку надати оцінку доводам позивача стосовно порушення оспорюваним правочином, який оформлений актом приймання-передачі б/н від 24.04.2003, прав та законних інтересів Одеської міської ради.

В силу статті 41 Конституції України держава гарантує належне забезпечення захисту права власності на нерухоме майно.

Частиною першою статті 318 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права (частина друга статті 2 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За умовами статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (частини друга, п`ята, восьма статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Положеннями статті 328 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності набуття права власності на певне майно, відповідно до якої право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Як зазначалося вище, 24.01.1992 на підставі акту прийому-передачі майна б/н Федерацією незалежних професійних спілок України у власність Акціонерного товариства лікувально-оздоровчих установ профспілок України "Укрпрофоздоровниця" було передано майно територіальних санаторно-курортних закладів професійних спілок, санаторіїв, будинків відпочинку, пансіонатів, лікувальних та підсобно-допоміжних об`єктів, підвідомчих колишній Українській республіканській раді з управління курортами професійних спілок, в обсязі та сумі згідно з додатком.

Відповідно до Переліку об`єктів (станом на 01.01.1992), який є додатком до вищенаведеного акту прийому-передачі б/н від 24.01.1992, у власність Акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" були передані, зокрема, санаторій "Лермонтовський" за адресою: м. Одеса, пров. Лермонтовський, 2 та дитячий садок №2 по вул. Чорноморській (колишня назва вул. Гефта), 2а.

31.05.1999 за результатами наради з питання прийняття на баланс місцевою радою відомчого житла Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця", проведеної, зокрема, за участі голови правління Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" та голови Одеської міської ради, було прийнято рішення про передачу відомчого житла загальною площею 20,85 тис. кв.м, яке знаходиться на балансі Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця", на баланс Одеської міської ради.

23.06.1999 зборами акціонерів Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" було прийнято рішення, яким дозволено передати у комунальну власність міста Одеси житловий фонд Одеського дочірнього підприємства Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" площею 20,85 тис. кв.м та три оздоровниці санаторії "Фонтан", "Жемчужина" та будинок відпочинку "Маяк" як компенсацію витрат на реконструкцію, ремонт та утримання житла, що передається, а також доручено голові правління Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" укласти договір з Одеським міськвиконкомом про передачу вказаних об`єктів в комунальну власність з врахуванням умов погашення боргів та сплати податків, при цьому умови договору необхідно попередньо погодити з управлінням майном Федерації профспілок України.

В подальшому 09.12.1999 Одеською міською радою було прийнято рішення №460-ХХІІІ "Про передачу будівель та споруд здравниць Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця", відповідно до підпункту 1.2.1 пункту 1.2 якого вирішено прийняти до комунальної власності територіальної громади м. Одеси після повного погашення заборгованості Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" житлові будинки, розташовані по вул. Піонерській, 28, вул. Тополевій, 17, пров. Обсерваторному, 6 та вул. Чорноморській, 2а.

За умовами статті 4 Житлового кодексу Української РСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Таким чином, враховуючи приписи статті 4 Житлового кодексу Української РСР та з огляду на наявні у матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що нежитлові приміщення першого поверху ясла-садка "Чайка" загальною площею 794,1 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, 2-а, до комунальної власності територіальної громади міста Одеси не передавались.

Аналогічний висновок Верховного Суду щодо спірного майна викладено в постанові від 17.06.2020 у справі №916/227/18.

Посилання апелянта на здійснення громадянами приватизації квартир у житловому будинку за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, 2-а, як на підтвердження наявності у Одеської міської ради права комунальної власності на спірні нежитлові приміщення загальною площею 794,1 кв.м, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки громадянами здійснювалась приватизація квартир у вказаному будинку, тобто приватизація об`єктів житлового фонду, а не спірних нежитлових приміщень першого поверху ясел-садка "Чайка", які до вказаного фонду на належать.

Доводи скаржника про те, що перебування нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 794,1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, буд. 2-а у комунальній власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради підтверджується чинним розпорядженням Одеського міського голови №243-01р від 31.03.2000, є безпідставними, оскільки вказаним розпорядженням лише доручено виконавчим органам Одеської міської ради провести прийом-передачу на баланс житлових підприємств житлових будинків, сімейних гуртожитків, будівель за адресами: вул. Піонерська, 3, 28, 28/1, вул. Тополева, 17, пров. Обсерваторний, 6, вул. Чорноморська, 2а, вул. Затонського, 19, вул. Дача Ковалевського, 81 з усіма вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями, зовнішніми мережами тепло-, водопостачання, водовідведення в існуючому технічному стані. При цьому в силу приписів законодавства сам по собі факт передачі майна на баланс не зумовлює одночасний перехід права власності на це майно до балансоутримувача.

За таких обставин, враховуючи недоведеність позивачем факту набуття територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права комунальної власності на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 794,1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, буд. 2-а, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що ані оформлений актом приймання-передачі б/н від 24.04.2003 правочин щодо передачі Одеським дочірнім підприємством Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 794,1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, буд. 2-а Дочірньому підприємству "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", ані рішення державного реєстратора Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Тихонової Альони Станіславівни від 03.11.2017 за індексним номером 37919454 про державну реєстрацію права (з відкриттям розділу) приватної власності Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на вищенаведений об`єкт нерухомого майна жодним чином не порушують прав та законних інтересів Одеської міської ради, що свідчить про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

При цьому, з огляду на відсутність порушеного права, доводи апелянта про належність та ефективність обраного ним способу захисту колегією суддів до уваги не приймаються.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 21.01.2021 у справі №925/1222/19.

Предметом спору у даній справі не є оскарження дій державного реєстратора Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Тихонової Альони Станіславівни, і цей спір не є спором з суб`єктом владних повноважень з приводу виконання ним владних управлінських функцій, оскільки позовні вимоги Одеської міської ради у даній справі обґрунтовані порушенням права комунальної власності та спрямовані на захист цього речового права, при цьому спірні правовідносини виникли саме між позивачем та Дочірнім підприємством "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" у зв`язку з відсутністю, за твердженням апелянта, правових підстав для набуття вказаним підприємством права власності на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 794,1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморська, буд. 2-а.

Отже, позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора у даній справі не може бути звернена до самого державного реєстратора, якого позивач визначив співвідповідачем, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до державного реєстратора Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Тихонової Альони Станіславівни.

Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі в якості відповідача або третьої особи. Водночас належним відповідачем у даному приватноправовому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 17.12.2020 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2020 у справі №916/2406/20 без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Одеську міську раду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.04.2021.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук