ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021м. ДніпроСправа № 904/1451/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-ДОМАШНІЙ ТЕКСТИЛЬ", м.Київ

до Відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, м.Кривий Ріг

про стягнення заборгованості в сумі 198 958,05 грн.

Суддя Красота О.І.

без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК-ДОМАШНІЙ ТЕКСТИЛЬ" звернулося до Господарського суду з позовом до Відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради і просить суд стягнути 193 671,00 грн. - основного боргу, 2 517,72 грн. - інфляційних витрат, 922,82 грн. - 3% річних, 1 846,51 грн. - пені та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором поставки №70 ВТ про закупівлю товарів за державні кошти від 12.10.2020 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

17.03.2021 Позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог і просив суд стягнути заборгованість в сумі 7535,47 грн. та судовий збір, посилаючись на те, що 24.02.2021 Відповідач оплатив заборгованість в сумі 193 671,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №329 від 24.02.2021, у зв`язку з чим, Позивач зменшує розмір позовних вимог в частині сплачених Відповідачем платежів.

24.03.2021 Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та в позові просив відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що у Відповідача відсутня заборгованість, у зв`язку з оплатою, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат, 3% річних та пені.

На думку Відповідача, у зв`язку з оплатою заборгованості в сумі 193 671,00 грн., відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині судових витрат.

30.03.2021 Позивач подав відповідь на відзив, в якій просив суд стягнути заборгованість в розмірі 7535,47 грн. та судовий збір в сумі 2984,37 грн., оскільки часткова оплата заборгованості здійснена Відповідачем після відкриття провадження у справі.

02.04.2021 Відповідач на електронну адресу суду направив відзив на заяву про зменшення розміру позовних вимог і просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Судовий збір покласти на Позивача.

05.04.2021 Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив та просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на Позивача.

Крім того, 05.04.2021 Відповідач подав відзив на заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на Позивача.

20.04.2021 Позивач на електронну адресу направив заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог в частині суми розрахунку стягнення з Відповідача судового збору і просить суд стягнути з Відповідача заборгованість в сумі 7535,47 грн. та 2270,00 грн. судового збору з урахуванням зменшення позовних вимог.

22.04.2021 Позивач на електронну адресу направив заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог в частині суми розрахунку стягнення з Відповідача судового збору аналогічного змісту, яка надійшла до суду 20.04.2021.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК-ДОМАШНІЙ ТЕКСТИЛЬ" (далі-Позивач, Покупець) та Відділом освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради (далі-Відповідач, Замовник) укладено Договір №70ВТ про закупівлю товарів за державні кошти (далі-Договір, а.с.12-15).

Відповідно до п.1.1 Договору, Учасник зобов`язується поставити і передати у власність Замовникові за кодом ДК 021:2015:39510000-0 «Комплекти постільної білизни для закладів дошкільної освіти Саксаганського району», (далі - Товар), належної кількості та якості, а Покупець - прийти і оплатити такі товари.

Кількість Товару: згідно Специфікації (Додаток №1) (п.1.2. Договору).

Згідно п.3.1. Договору, ціна цього Договору становить: 193 671,00 грн., у тому числі ПДВ 32 278,50 грн. згідно Специфікації (Додаток №1).

Пунктом 3.5. Договору визначено, оплата товару здійснюється на підставі рахунку та видаткової накладної, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Учасника.

В п.3.6. Договору, оплата Товару здійснюється протягом 30 банківських днів з дати постачання кожної окремої партії товару та за умови наявності відповідного бюджетного фінансування.

У відповідності до п.4.1. Договору, строк (термін) поставки Товару до 01.12.2020.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2020, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами передбачених ним зобов`язань.

12.10.2020 сторонами укладено Специфікацію на поставку товару в кількості 1 350,00 шт. на загальну суму 193 671,00 грн. (з ПДВ) (а.с.16).

30.12.2020 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору, якою сторони внесли зміни до п.10.1 Договору, виклавши в наступній редакції: «Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2021, але у будь-якому разі до повного виконання Сторонами передбачених ним зобов`язань» (а.с.17).

09.11.2020 Відповідач поставив Позивачу товар згідно Специфікації, що підтверджується видатковою накладною №4590 від 09.11.2020 (а.с.19).

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару не виконав.

24.12.2020 Позивач на адресу Відповідача направив претензію №695 з вимогою оплатити заборгованість (а.с.20-21).

Відповідач на адресу Позивача направив відповідь на претензію №01-05/41, в якій повідомив, що оплата за товар не здійснена у зв`язку із затримкою бюджетного фінансування (а.с.22).

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 193 671,00 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно умов до п.3.6. Договору поставки, строк поставки товару є таким, що настав.

Під час розгляду справи Відповідачем оплачено суму заборгованості в сумі 193 671,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №329 від 24.02.2021 у зв`язку з чим 17.03.2021 Позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач посилаючись на ст.. 231 ГК України, Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» просить суд стягнути з Відповідача неустойку (пеню).

Розрахований Позивачем розмір пені, від суми основного зобов`язання, з урахуванням зменшених позовних вимог від 15.03.2021 складає суму у розмірі 2 037,53 грн.

Розглядаючи ці вимоги, суд не може погодитись з останніми з огляду на наступне.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З огляду на те, що укладеним між сторонами Договором не передбачено умов забезпечення виконання зобов`язання у вигляді обов`язку сплати пені відносно Відповідача, а її сплата стосується (п.7.2 Договору) лише Позивача, позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання Позивачем (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 15.03.2021) нараховані 3% річних за загальний період прострочки з 22.12.2020 по 23.02.2021 у сумі 1 018,33 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача 3% річних у розмірі 1018,33 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, Позивачем нараховано Відповідачу інфляційні витрати (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 15.03.2021) на загальну суму 4 479,61 грн., за період з 22.12.2020 по 23.02.2021.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок інфляційних витрат, приходить до висновку, що розрахунок зроблено вірно та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відсутність фінансування на яке посилається Відповідач, судом не приймається, оскільки не є підставою для звільнення від виконання зобов`язання.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню частково зі стягненням з Відповідача 1018,33 грн. - 3% річних, 4 479,61 грн. - інфляційних витрат. В решті позовних вимог - відмовити.

Враховуючи вищевикладені обставини та приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.193, 216, 217, 230, 265 Господарського Кодексу України, ст. ст. 509, 525-526, 530, 549, 610 - 612, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, (50071, м.Кривий Ріг, вул.Володимира, Великого, 32, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-ДОМАШНІЙ ТЕКСТИЛЬ", (02081, м.Київ, вул.Сортувальна, 2, ) 1 018,33 грн. - 3% річних, 4 479,61 грн. - інфляційних витрат та судовий збір у сумі 1 656,21 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

26.04.2021