ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" квітня 2021 р. Справа №924/233/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Потерба О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс", м. Київ

до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", м. Старокостянтинів

про стягнення 3935558,00 грн. за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р.

Представники сторін:

від позивача: Оніщук Є.О. згідно ордеру ХМ №024520 від 03.09.2019р.;

від відповідача: Карасьов О.С. член дирекції,

Зінкевич Д.В. - за довіреністю №21-10/20 від 21.10.2020р.;

Рішення виноситься 15.04.2021р., оскільки в судовому засіданні 16.03.2021р. та 01.04.2021р. оголошувалась перерва.

У судовому засіданні, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі:

30.03.2018р. до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" м. Шепетівка, Хмельницької області до дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", м. Старокостянтинів, в якій просить стягнути з дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" заборгованість за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3935558,00 грн. (3312859,00 грн. боргу, 395727,00 грн. пені, 39160,00 грн. 3% річних та 187812,00 грн. інфляційних втрат).

Ухвалою суду від 02.04.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №924/233/18 для її розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 30.05.2018р. продовжено строк проведення підготовчого засідання у справі на тридцять днів.

Ухвалою суду від 26.06.2018р. у справі призначено судову економічну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання результатів експертизи.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.08.2018р. ухвалу господарського суду Хмельницької області від 26.06.2018р. у справі №924/233/18 скасовано, справу №924/233/18 передано на розгляд господарському суду Хмельницької області.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14.08.2018р. розгляд справи призначено в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 20.08.2018р. призначено колегіальний розгляд справи та ухвалою суду від 21.08.2018р. справу прийнято до колегіального розгляду у складі: Вибодовський О.Д. - головуючий суддя, суддя Гладюк Ю.В., суддя Смаровоз М.В.; призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.09.2018р. у справі призначено судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі до отримання результатів експертизи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р. апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 18.09.2018р. у справі №924/233/18 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін; справу №924/233/18 повернуто до суду першої інстанції для надіслання до судово-експертної установи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р., залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.03.2019р., у справі було замінено сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс".

Ухвалою суду від 12.04.2019р. провадження у справі поновлено, ухвалено сторонам до 11.05.2019р. надати суду оригінали або належної якості завірені копії відповідних документів, ДП "Старокостянтинівський молочний завод" - виконати вимоги ухвали суду від 18.09.2019р. в частині оплати за проведення експертизи; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 26.06.2019р. у зв`язку з надходженням від Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повідомлення про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи провадження у справі №924/233/18 поновлено, продовжено строк проведення підготовчого засідання у справі на тридцять днів, призначено засідання.

Ухвалою суду від 31.07.2019р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 07.08.2019р.

Ухвалою суду від 28.08.2019р. прийнято справу до колегіального розгляду у складі: Вибодовський О.Д. - головуючий суддя, суддя Танасюк О.Є., суддя Смаровоз М.В.

22.10.2019р. на адресу господарського суду області від представника відповідача надійшла заява про здійснення процесуального правонаступництва.

Ухвалою суду від 22.10.2019р. замінено у справі №924/233/18 ТОВ "Органік Сідс", м.Київ (код 40794076) його правонаступником СВК "Перший національний виробничий кооператив", м.Шепетівка (код 40108269).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. відмовлено у позові Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив", м.Шепетівка, Хмельницької області до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", м. Старокостянтинів про стягнення заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3 935 558,00 грн.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.01.2020р. залишено без задоволення апеляційну скаргу ліквідатора Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" арбітражного керуючого Ведмедєва Сергія Сергійовича, рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019 року у справі №924/233/18 - без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2020р. здійснено заміну позивача у справі - Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс".

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2020р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" задоволено частково; постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.01.2020р. та рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.10.2019р. у справі №924/233/18 скасовано повністю; справу №924/233/18 направлено на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2020р. справу передано на новий розгляд судді Димбовському В.В.

Ухвалою суду від 27.07.2020р. прийнято справу №924/233/18 до свого провадження, справу №924/233/18 вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.09.2020р.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 16.10.2020р. вирішено призначити по справі №924/233/18 судову економічну експертизу, проведення якої доручити Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Хмельницький, вул. Володимирська, 109). На вирішення економічної експертизи поставлено наступне питання: чи підтверджується документально (документи бухгалтерського обліку, первинні бухгалтерські документи) заявлений позивачем у позовних вимогах розмір основної заборгованості - 3312859,00 грн. за поставлені Дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" товарно-матеріальні цінності - молоко, за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. за вказані у позові періоди? Вирішити інші питання, які виникнуть в процесі проведення експертизи. Провадження у справі №924/233/18 зупинено до отримання результатів експертизи.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020р. ухвалу господарського суду Хмельницької області від 16.10.2020р. у справі №924/233/18 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до господарського суду Хмельницької області, з посиланням на те, що для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування у цій справі відсутня дійсна потреба у спеціальних знаннях.

Ухвалою суду від 18.01.2021р. підготовче засідання у справі №924/233/18 призначено на 26.01.2021р.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Димбовського В.В. у період з 26.01.2021р. по 10.02.2021р., судове засідання у справі 26.01.2021р. не відбулося.

Ухвалою суду від 11.02.2021р. підготовче засідання призначено на 26.02.2021р.

Ухвалою суду від 26.02.2021р. закрито підготовче провадження по справі №924/233/18 та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 16.03.2021р.

Суть спору:

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. у розмірі 3935558,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем обов`язку з оплати продукції, поставленої за договором від 12.08.2016р. №49, посилаючись на ст. ст. 525, 526, 610, 611, 625, 629, 692, 712 ЦК України, ст. ст. 173-175, 193, 231, 265 ГК України.

У позовній заяві та у письмових поясненнях позивач зазначив, що на виконання умов договору №49 за період з серпня 2016р. по листопад 2017р. ним було поставлено молоко на суму 141916738,00 грн., а відповідач сплати лише частину суми, що підлягає сплаті. В подальшому позивач зазначив у письмових поясненнях, поданих по справі, що відповідач сплатив лише 126944500 грн., а заборгованість становить 15312859,00 грн., з яких 14972283,05 грн. за 2017р. та 340621,00 грн. за 2016р. При цьому посилався також на наявні у справі товарно-транспортні накладні, приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини, видаткові накладні, акти звірки розрахунків, податкові накладні.

Таким чином, просить суд стягнути з відповідача основна заборгованість в сумі - 3312859,00 грн., а також пеню в сумі - 395727,00 грн. загалом за період з 26.08.2017р. по 28.03.2018р., 3% річних в сумі 39160,00 грн. загалом за період з 26.08.2017р. по 28.03.2018р. та інфляційні втрати в сумі 187812,00 грн. за період вересень 2017 року - лютий 2018 року.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив звертає увагу на те, що подані позивачем документи містять суттєві недоліки, що не дають змоги визначити зміст та обсяг господарської операції. Зазначає, що пунктом 4.7 Договору поставки передбачено, що поставка Продукції вважається виконаною Постачальником з моменту передачі її Покупцю (перевізнику Покупця), про що буде свідчити відмітка на товарно-транспортній накладній, або на товарній накладній за формою 1-ТН (МС) (надалі за текстом - "ТТН"). Звертає увагу на те, що видаткові накладні №446 від 30.09.2017р., №713 від 31.10.2017р. та №797 від 30.11.2017р. не підписані з боку покупця - Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", а, отже, не підтверджують поставку продукції покупцю у кількості та вартості, які зазначені у даних видаткових накладних. Зауважує, що з наданих позивачем копій товарно-транспортних накладних убачається, що вони оформлені неналежним чином, а саме не містять усіх заповнень відповідних граф, відсутність значень взагалі кількості поставленого молока та ін. Крім цього, зазначає, що в якості додатків до позовної заяви позивачем додані акти звірки розрахунків по Договору №49 від 30.04.2017р., 31.05.2017р., 30.06.2017р., 31.07.2017р., 31.08.2017р., а згідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" акти звірки розрахунків не містять у собі дату і місця складання, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, одиницю виміру господарської операції, а, отже, не можуть бути доказом підтвердження наявності заборгованості.

Щодо основної суми боргу (тіла) відповідач зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останнім зазначено, що розмір боргу відповідача перед позивачем за поставлену продукцію за договором поставки молока №49 у період з лютого по листопад 2017 року становить 3312859,00 грн., при цьому позивачем у розрахунку заборгованості не конкретизується, яка саме партія продукції є неоплаченою, кількість та вартість. Посилання позивача на те, що розмір основної суми заборгованості спростовується обставинами, викладеними вище. Крім того, позивач суму боргу по різному визначає, оскільки у позовній заяві одна сума, у письмових поясненнях (в т.ч. у претензії) - інша, що, у свою чергу, підтверджує необґрунтованість пред`явлених вимог по заявленій сумі заборгованості.

Відповідач вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором поставки, підготовлений представником позивача, - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоведеного розміру всієї суми заборгованості за договором поставки.

Також відповідач стверджує, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно поставки продукції та часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також їх складові, зазначені в розрахунку, є правильними. Посилається на неправомірність збільшення позивачем ціни продукції в односторонньому порядку.

У відзиві на позов від 20.08.2020р. відповідач наголошував, що при новому розгляді справи суду слід звернути увагу, що предметом доказування в даному випадку виступають обставини, що підтверджують наявність заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016 року і виключно за період з лютого по листопад 2017 року. Наголошує на суттєвих недоліках у документах, посилаючись на повідомлення КНДІСЕ від 14.06.2019р. про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи за наявними в справі документами та висновком експерта Бутинця Ф.Ф. №30.07/19-1, який також не зміг встановити наявність заборгованості через наявність великої кількості суттєвих недоліків у документах. Вважає, що судовий експерт за наявними в матеріалах справи доказами, на які посилався позивач як на підставу своїх позовних вимог, не зміг встановити наявність заборгованості за договором №49. Наявність заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016 року за період лютий-листопад 2017 року не вдалося встановити ні експертами КНДІСЕ, що відображено у їх повідомленні від 14.06.2019 року, ні експертом Бутинець Ф.Ф., що відображено у його висновку №30.07/19-1, що є додатковим підтвердженням відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Також відповідач у відзиві на позов зазначив, що надані позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних є помилковими, базуються виключно на відомостях із Актів звірки розрахунків. Помилковість проявляється в тому, що всі Акти звірки в графі "Документ" містили посилання на видаткові накладні на щоденну а не помісячну поставку товару, тобто на ті документи, які були відсутні в матеріалах справи. Тобто, відповідно до позиції відповідача підтвердженням поставки за лютий-серпень 2017 року є видаткові накладні на місячну, а не щоденну поставку товару. Крім того, наявні в матеріалах справи інші документи, а саме товарно-транспортні накладні містили дані про помісячну поставку товару та не мали жодних посилань на договір поставки молока №49 від 12.08.2016 року. Саме на цій підставі експерт у своєму висновку №30.07/19-1 не зміг підтвердити заявлену суму пені, інфляційних втрат та 3% річних. Враховуючи викладене, правових підстав для нарахування пені у розмірі 395727,00 грн. згідно розрахунку позивача не має. Аналогічні порушення, як у викладеному вище розрахунку пені, допущенні також і під час нарахування 3% річних та інфляційних втрат, за виключенням деяких моментів. Враховуючи дефляцію за серпень 2017 року та помилкові розрахунки (інших матеріали справи не містять) підтвердити як заявлену суму 3% річних у розмірі 39160,00 грн. так і суму інфляційних втрат розмірі 187812,00 грн. не є можливим.

У письмових поясненнях представник відповідача також зазначив, що видаткові накладні на щомісячну поставку №446 від 30.09.2017р., №713 від 31.10.2017р., №797 від 30.11.2017р. не були підписані зі сторони ДП "Старокостянтинівський молочний завод", що вказує на відсутність у них обов`язкових реквізитів передбачених ч.2 ст.9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема щодо обов`язковості такого реквізиту як особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а тому такі документи не можуть взагалі прийматися до уваги як належні докази. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними, тобто відсутність відтиску печатки та підпису уповноважених осіб на видаткових накладних свідчить про відсутність здійснення господарські операції між позивачем та відповідачем в період з вересня 2017 року по листопад 2017 року. Таким чином дані документи як окремо так і у сукупності із іншими доказами не можуть підтверджувати факту постачання та отримання товару у вересні-листопаді 2017 року.

Також відповідач наголосив, що товарно-транспортні накладні та приймальні квитанції за лютий-листопад 2017 року не містили жодного посилання на договір №49, містили в собі суттєві недоліки, містили зазначення цін на продукцію, які не узгоджуються із протоколом погодження договірної ціни до договору №49. При цьому належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів про звернення до відповідача з пропозицією про зміну цін, надсилання відповідних проектів протоколів погодження договірної ціни, вчинення відповідачем дій, які би свідчили про прийняття конкретної пропозиції про зміну ціни позивачем не надано. Такі накладні можуть виписуватися виключно по одному договору, а не по декількох, а наявність між сторонами правовідносин також за іншими договорами, не надає можливості встановити достовірні, правильні та точні кількість і вартість поставленого відповідачу товару в 2017 році саме по договору №49, оскільки вони містять неконкретизовані (зведені) відомості про загальну кількість та вартість молока, поставленого відповідачу в 2017 році, а не чітко по договору №49, за яким стягується заборгованість у справі №924/233/18. Також, в окремих документах не вказано посади, прізвища, відсутні підписи відповідальних посадових осіб, які брали участь у здійсненні поставки молочної сировини, що не дає змоги їх ідентифікувати. В окремих товарних документах не вказано кількість та ціну вантажу, має місце виправлення вказаної кількості поставленої молочної сировини. Такі обставини вказують на відсутність у даних документах юридичної сили та доказового значення, а тому не можуть ні окремо, ні у сукупності із іншими документами підтверджувати факту поставки по Договору №49.

Відповідач звернув увагу суду на те, що податкові накладні виписувалися позивачем, а відповідач взагалі їх не отримував, тобто не мав можливості на подання скарг, заперечень, а тому посилання на відсутність скарг, заперечень на такі накладні є безпідставними. Покупець має право на подання скарги виключно, якщо постачальником було допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів або порушення термінів подання такої накладної, проте не факт відсутності господарських операцій. Відповідач не здійснював використання (формування) податкового кредиту щодо зареєстрованих позивачем податкових накладних у вересні-листопаді 2017 року, це зокрема вбачається із зареєстрованих податкових декларацій які чітко відображають відсутність інформації про формування та використання податкового кредиту по вказаним позивачем податкових накладним. Акти звірки розрахунків не можуть підтверджувати факту здійснення господарської операції, а дані зазначені в них містять інформацію про зовсім інші документи - щоденні видаткові накладні, а не помісячні, що містяться в матеріалах справи. Крім того, акти звірки розрахунків не охоплюють період вересень-листопад 2017 року, за яким по твердженням позивача і виникла заборгованість.

Також відповідач зауважив, що оборотно-сальдові відомості також не можуть підтверджувати будь-якої господарської операції по договору №49 за відсутності первинних документів, які підтверджують проведення господарської операції, а саме вони були відсутні в матеріалах справи. Протокол погодження договірної ціни №18 не узгоджується з цінами по видатковим накладним, що не були підписані відповідачем, а також із іншими документами, що долучені до справи, а тому не може бути свідченням здійснення господарської операції, а лише спростовує їх проведення. Вважає, що оскільки всі докази надані позивачем на підтвердження правомірності своїх вимог мають суттєві недоліки та не можуть реально підтверджувати факту проведення господарських операцій по договору поставки молока №49 від 12.08.2016 року за період січень-листопад 2017 року, то незалежно від застосування при їх оцінці такого стандарту доказування як "Вірогідності доказів" у задоволенні позовних вимог позивача в будь-якому разі слід відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи наявними в матеріалах доказами.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

12.08.2016р. між дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" (покупець/відповідач) в особі першого заступника генерального директора Жука Валерія Миколайовича, який діє на підставі довіреності №11 від 01.10.2015р., з однієї сторони, та сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" (постачальник/позивач) в особі голови кооперативу Потапчука Юрія Миколайовича , з другої сторони, укладено договір поставки молока №49 з терміном дії до 31.12.2016р.

Згідно з п. 1.1 договору №49 постачальник зобов`язується систематично поставляти і передавати у власність покупця натуральне коров`яче молоко незбиране на умовах визначених договором, а покупець зобов`язується приймати і своєчасно оплачувати вартість продукції.

Відповідно до п. 2.1 договору №49 загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачаються постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціалізованій товарній накладній складеній за формою 1-ТН (МС).

Згідно з п. п. 3.1, 3.2, 3.3 договору №49 асортимент, кількість та ціна конкретної партії продукції, що постачається за даним договором, визначається постачальником та покупцем у додатках (Протокол погодження ціни), що є невід`ємною частиною цього договору. Ціна партії Продукції є фіксованою на весь період дії Протоколу погодження ціни і у будь-якому випадку не підлягає зміні без письмового погодження Сторін. Протокол погодження ціни підписується сторонами при кожній зміні ціни на Продукцію.

Загальна кількість продукції, що поставляється за цим договором становить суму усіх поставок (які носять ритмічний характер) здійснених за цим договором (п. 4.1 договору №49).

Пунктом 4.2 договору №49 передбачено, що умови поставки визначаються Сторонами у Протоколі погодження договірної ціни (додаток 1), що є невід`ємною частиною цього договору.

Поставка Продукції вважається виконаною Постачальником з моменту передачі її Покупцю (перевізнику Покупця), про що буде свідчити відмітка на товарно-транспортній накладній, або на товарній накладній за формою 1-ТН (МС) (п. 4.7 договору №49).

Розділом 8 договору встановлено, що оплата здійснюється покупцем в безготівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання продукції покупцем. Загальна сума договору складається із загальної вартості Продукції, поставленої Постачальником Покупцю протягом строку дії даного договору.

Відповідно до п. 9.1 договору №49 у випадку порушення зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність визначену даним договором та чинним законодавством України.

У п. 9.2 договору №49 сторони погодили, що за прострочення виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого зобов`язання.

Додатковою угодою №1 від 27.12.2016р. сторони продовжили термін дії договору №49 до 31.12.2017р.

СВК "Перший національний виробничий кооператив" надано до позовної заяви Протоколи погодження договірної ціни, а саме:

Протокол погодження договірної ціни №7 від 16.10.2016р., яким, починаючи з 17.10.2016р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): 1 ґатунок - 7200,00 грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника) та 1 ґатунок - 7500,00 грн. на умовах поставки СРТ (склад покупця);

Протокол погодження договірної ціни №9 від 01.12.2016р., яким, починаючи з 01.12.2016р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): 1 ґатунок - 8800,00 грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника);

Протокол погодження договірної ціни №12 від 16.02.2017р., яким, починаючи з 20.02.2016р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%): 1,2 ґатунок - 7900,00 грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника) та неґатунокове - 7110,00 грн. на умовах поставки EXW (склад постачальника);

Протокол погодження договірної ціни №13 від 24.03.2017р., яким, починаючи з 01.04.2017р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):

Молоко з кислотністю від 16°Т до 21°Т, яке проходить тест на кип`ятіння приймається за ціною 7 200,00 грн. з ПДВ.

Неґатункове І - молоко з кислотністю 22°Т приймається за ціною 6480,00 грн. з ПДВ.

Неґатункове II - молоко, яке не пройшло тест на кип`ятіння, або надійшло з кислотністю

24°Т та приймається по ціні - 5040,00 грн. з ПДВ.

Неґатункове III - молоко з кислотністю 26°Т приймається по ціні 3600,00 грн. з ПДВ

З базисними умовами поставки продукції СРТ (склад покупця) згідно з Інкотермс-2010;

Протокол погодження договірної ціни №14 від 24.04.2017р., яким, починаючи з 01.05.2017р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):

1,2 ґатунок - 7 900,00 грн. з ПДВ.

Неґатункове І - молоко з кислотністю >22°Т приймається за ціною 7110,00 грн. з ПДВ.

Неґатункове II - молоко з кислотністю >26°Т приймається за ціною 3950,00 грн. з ПДВ

З базисними умовами поставки продукції СРТ (склад покупця) згідно з Інкотермс-2010.

Пунктом 3 протоколу сторони визначили строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко;

Протокол погодження договірної ціни №15 від 24.05.2017р., яким, починаючи з 01.06.2017р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):

Екстра ґатунок - 7800,00 грн. з ПДВ.

Вищий ґатунок - 7740,00 грн. з ПДВ.

1 ґатунок - 7620,00 грн.

2 ґатунок 7200,00 грн.

Неґатункове І - молоко з кислотністю 22°Т приймається за ціною - 6 480,00 грн. з ПДВ (дисконт 10%).

Неґатункове II - молоко, яке не пройшло тест на кип`ятіння, або надійшло з кислотністю

менше 16°Т - оформляється з кислотністю >24°Т та приймається по ціні - 5040,00 грн. з

ПДВ (дисконт 30%).

У пункті 3 потоколу сторони визначили строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко;

Протокол погодження договірної ціни №16 від 25.06.2017р., яким, починаючи з 01.07.2017р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):

Вищий ґатунок - 8000,00 грн. з ПДВ.

1 ґатунок - 8000,00 грн.

2 ґатунок 7800,00 грн.

Неґатункове І - молоко з кислотністю 22°Т приймається за ціною - 7020,00 грн. з ПДВ.

Неґатункове II - молоко з кислотністю 23-25°Т приймається за ціною - 5460,00 грн. з ПДВ.

Неґатункове ІII - молоко з кислотністю >26°Т приймається за ціною - 3900,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 3 протоколу визначено строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко;

Протокол погодження договірної ціни №17 від 25.07.2017р., яким, починаючи з 01.08.2017р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):

Екстра ґатунок - 8604,00 грн. з ПДВ.

Вищий ґатунок - 8304,00 грн. з ПДВ.

1 ґатунок - 8184,00 грн.

2 ґатунок 7440,00 грн.

Неґатункове І - молоко з кислотністю > 22°Т приймається за ціною - 2904,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 3 протоколу встановлено строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко;

Протокол погодження договірної ціни №18 від 23.08.2017р., яким, починаючи з 01.09.2017р., сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тонну молока (базисний жир-3,4%):

Вищий ґатунок - 8040,00 грн. з ПДВ.

1 ґатунок - 7902,00 грн.

2 ґатунок - 7800,00 грн.

Неґатункове - молоко з кислотністю > 22°Т приймається за ціною - 3900,00 грн. з ПДВ.

У пункті 3 протоколу сторони погодили строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

У вищезазначених протоколах вказано, що вони є додатком №1 до договору поставки молока №49 від 12 серпня 2016р., є його невід`ємною частиною та підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між Покупцем та Постачальником.

Протоколи погодження договірної ціни підписані представниками та завірені відтисками печаток обох сторін.

Крім того, 18.08.2017р. між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., якою сторони домовилися внести зміни до розділу 8 договору та викласти його в редакції:

"8.1. Оплата здійснюється Покупцем в безготівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання Продукції Покупцем або шляхом емісії векселя.

8.2. Загальна сума договору складається із загальної вартості Продукції, поставленої Постачальником Покупцю протягом строку дії даного договору.

8.3. Розрахунки між Покупцем та Постачальником за даним Договором здійснюються у наступному порядку:

8.3.1. Покупець здійснює розрахунки за фактично отриману Продукцію протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання Продукції та підписання Сторонами здавально-приймальних документів на шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника або шляхом видачі векселя (векселів). Вексель (векселі) видаються Постачальнику на суму фактично поставленої Продукції по Акту приймання-передачі векселя (векселів). Номінальна вартість векселя (векселів) не повинна бути більше суми фактично отриманої Продукції. В момент (день) оформлення векселя (векселів) зобов`язання оплатити отриману Продукцію у Покупця припиняються та виникає новий обов`язок оплатити вексель (векселі). Постачальник зобов`язаний прийняти оформлений вексель (векселі) та підписати акт прийому-передачі.

Всі інші умови Договору, незмінені даною Додатковою угодою, залишаються чинними у попередній редакції і Сторони підтверджують їх обов`язковість щодо себе".

У матеріалах справи наявні приймальні квитанції за 31.10.2016р. на суму 1491177,40 грн., за 30.11.2016р. на суму 1061640,00 грн., 31.12.2016р. на суму 1296143,20 грн.

На підтвердження поставки-приймання молока за договором №49 від 12.08.2016р. СВК "Перший національний виробничий кооператив" надано видаткові накладні:

за 2016р.: №39 від 31.08.2016р. на суму 1159132,00 грн., №64 від 31.10.2016р. на суму 1491177,40 грн., №75 від 30.11.2016р. на суму 1061640,00 грн., №95 від 21.12.2016р. на суму 1296143,20 грн. (видаткові накладні підписані представниками та звірені відтисками печаток обох сторін);

за 2017р.: №8 від 31.01.2017р. на суму 2592982,48 грн., №20 від 28.02.2017р. на суму 8471877,92 грн., №38 від 15.03.2017р. на суму 8435506,24 грн., №44 від 31.03.2017р. на суму 10089309,62 грн., №61 від 30.04.2017р. на суму 9611017,20 грн., №54 від 15.04.2017р. на суму 7495454,00 грн., №98 від 31.05.2017р. на суму 25565341,68 грн., №151 від 30.06.2017р. на суму 21897930,24 грн., №201 від 31.07.2017р. на суму 19612471,32 грн., №211 від 31.08.2017р. на суму 13967764,09 грн. (видаткові накладні підписані представниками та звірені відтисками печаток обох сторін);

за 2017р.: №446 від 30.09.2017р. на суму 9116987,10 грн. (загалом на 1182894 кг, з яких 1154795 кг по ціні 7,80 грн. з ПДВ, 28099 кг по ціні 3,90 грн. з ПДВ), №713 від 31.10.2017р. на суму 4448875,62 грн. (загалом на 524497 кг, з яких 519840 кг по ціні 8,52 грн. з ПДВ, 4657 кг по ціні 4,26 грн. з ПДВ) та №797 від 30.11.2017р. на суму 611220,54 грн. (загалом на 72736 кг, з яких 70743 кг по ціні 8,52 грн. з ПДВ, 1993 кг по ціні 4,26 грн. з ПДВ), видаткові накладні не підписані представниками та не завірені відтиском печатки зі сторони відповідача;

Всього за 2017 рік позивачем долучено до матеріалів справи видаткових накладних на загальну суму 141916738,05 грн.

При цьому відповідачем у матеріали справи надано підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток видаткові накладні: від 31.10.2017р. №630 на суму 4072916,30 грн. (загалом на 524497 кг, з яких 519840 кг по ціні 7,80 грн. з ПДВ, 4657 кг по ціні 3,90 грн. з ПДВ), від 797 від 30.11.2017р. на суму 559568,10 грн. (загалом на 72736 кг, з яких 70743 кг по ціні 7,80 грн. з ПДВ, 1993 кг по ціні 3,90 грн. з ПДВ), які містять посилання на договір №49 від 12.08.2016р.

СВК "Перший національний виробничий кооператив" у матеріали справи надано приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини: від 28.02.2017р. на суму 12999232,54 грн. (натуральної ваги - 1492060,00 кг.), від 31.03.2017р. на суму 31815192,84 грн. (натуральної ваги - 3887889,00 кг.), від 30.04.2017р. на суму 31517362,86 грн. (натуральної ваги - 4239331,00 кг.), від 31.05.2017р. на суму 45616272,43 грн. (натуральної ваги - 5579218,00 кг.), від 30.06.2017р. на суму 39325754,86 грн. (натуральної ваги - 5363842,00 кг.), від 31.07.2017р. на суму 39623269,70 грн. (натуральної ваги - 4956333,00 кг.), від 31.08.2017р. на суму 27205383,00 грн. (натуральної ваги - 3570200,00 кг.), від 30.09.2017р. на суму 13884452,40 грн. (натуральної ваги - 1671059,00 кг., в перерахунку на молоко базисної жирності - 1799294,00 кг.), від 31.10.2017р. на суму 5627407,50 грн. (натуральної ваги - 632998,00 кг., в перерахунку на молоко базисної жирності - 724418,00 кг.), від 30.11.2017р. на суму 634814,70 грн. (натуральної ваги - 71608,00 кг., в перерахунку на молоко базисної жирності - 82383,00 кг.).

Приймальні квитанції підписані зі сторони відповідача керівником Жук В.М. та головним бухгалтером Давидовою Т.А.

Також СВК "Перший національний виробничий кооператив" у матеріали справи надано товарно-транспортні накладні спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини (форма №1-ТН (МС)), в тому числі, за період вересень - листопад 2017 року: том 3, ст. ст. 61-250 - за вересень 2017 року; том 4, ст. ст. 1-250 - за вересень 2017 року; том 5, ст. ст. 1-250 - за вересень 2017 року; том 6, ст. ст. 1-250 - за вересень 2017 року; том 7, ст. ст. 1-250 - за вересень 2017 року; том 8, ст. ст. 1-231 - за жовтень 2017 року; том 9, ст. ст. 4-250 - за жовтень та листопад 2017 року; том 10, ст. ст. 1-250 - за жовтень 2017 року; том 11, ст. ст. 1-250 - за жовтень 2017 року; том 12, ст. ст. 1-250 - за жовтень 2017 року; том 13, ст. ст. 1-250 - за жовтень 2017 року; том 14, ст. 1-28 - за жовтень 2017 року.

У період січень-листопад 2017р. СВК "Перший національний виробничий кооператив" відповідно до квитанцій про реєстрацію зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідачу податкові накладні, а саме: податкова накладна №18 від 12.01.2017р. на суму 59379,20 грн., №59 від 31.01.2017р. на суму 2533600,08 грн., №32 від 28.02.2017р. на суму 8471877,92 грн., №1/2 від 15.03.2017р. на суму 8435506,24 грн., №4/2 від 31.03.2017р. на суму 10089309,62 грн., №2/2 від 15.04.2017р. на суму 7495454,00 грн., №6/2 від 30.04.2017р. на суму 9611017,20 грн., №5/2 від 31.05.2017р. на суму 25565341,68 грн., №13/2 від 30.06.2017р. на суму 21897930,24 грн., №22/2 від 31.07.2017р. на суму 19612471,32 грн., №20/2 від 31.08.2017р. на суму 13967764,08 грн., №6/2 від 30.09.2017р. на суму 9116987,10 грн., №7/2 від 31.10.2017р. на суму 4448875,62 грн. та №11/2 від 31.11.2017р. на суму 611220,54 грн.

Відповідачем долучено до матеріалів справи податкові декларації з податку на додану вартість із розрахунками коригування сум податку на додану вартість та розшифровками податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за вересень, жовтень та листопад 2017 року.

В матеріалах справи наявні акти звірки розрахунків між сторонами, підписані представниками СВК "Перший національний виробничий кооператив" та ДП "Старокостянтинівський молочний завод" (бухгалтер Заблоцька Т.О.) Зокрема, суду надано акти звірки: станом на 30.04.2017р., станом на 31.05.2017р., станом на 30.06.2017р., станом на 31.07.2017р., станом на 31.08.2017р., станом на 30.09.2017р. (т. 1 ст. ст. 117 - 166; т. 17 ст. ст. 141-148). Зокрема, згідно з актом звірки розрахунків станом на 31.08.2017р. за відповідачем станом на 01.08.2017р. рахувався борг в сумі 18868011,50 грн., а станом на 31.08.2017р. - 16835775,59 грн., загальна сума поставки - 13967764,09 грн.; згідно з актом звірки розрахунків станом на 30.09.2017р. за відповідачем станом на 01.09.2017р. рахувався борг в сумі 16835775,59 грн., а станом на 30.09.2017р. - 12252762,69 грн., загальна сума поставки - 9116987,10 грн.

Також додано довідку відповідача щодо розрахунків сторін в рамках договору №49 від 12.08.2016р.

Позивачем в матеріали справи надано картку рахунків №361 за квітень 2017 року, у якій зазначено, що оплати 24.04.2017р. на суму 1200000,00 грн., 25.04.2017р. на суму 800000,00 грн., 25.04.2017р. на суму 7000000,00 грн. та 26.04.2017р. №13906 на суму 1000000,00 грн. зараховані в якості погашення заборгованості по договору №3 від 31.01.2017р.

Відповідачем до матеріалів справи надано, зокрема, оборотно-сальдові відомості по рахунку; платіжні доручення у підтвердження здійснення проплат за отримане від позивача молоко за договором №49 від 12.08.2016р., з яких:

у 2016 році: №СТК1705 від 17.08.2016р. на суму 21247,70 грн., №СТК1907 від 19.08.2016р. на суму 21963,20 грн., №СТК1832 від 18.08.2016р. на суму 22000,00 грн., №СТК2204 від 22.08.2016р. на суму 63578,80 грн., №СТК2302 від 23.08.2016р. на суму 100000,00 грн., № від 26.08.2016р. на суму 100000,00 грн., №СТК2912 від 29.08.2016р. на суму 377000,00 грн., №СТК3034 від 30.08.2016р. на суму 160000,00 грн., №СТК3125 від 31.08.2016р. на суму 117583,50 грн., №4357 від 01.09.2016р. на суму 184307,70 грн., №СТК0606 від 06.09.2016р. на суму 500000,00 грн., №11870 від 14.09.2016р. на суму 520000,00 грн.. №СТК2034 від 20.09.2016р. на суму 435000,00 грн., №СТК2741 від 27.09.2016р. на суму 397259,58 грн., №4669 від 04.10.2016р. на суму 275000,00 грн. №СТК1206 від 11.10.2016р. на суму 549000,00 грн., №СТК1201 від 12.10.2016р. на суму 445000,00 грн., №СТК1872 від 18.102016р. на суму 350000,00 грн., №СТК2534 від 25.10.2016р. на суму 260000,00 грн., №5107 від 08.11.2016р. на суму 200000,00 грн., №5157 від 10.11.2016р. на суму 200000,00 грн., №5205 від 14.11.2016р. на суму 200000,00 грн., №СТК0198 від 15.11.2016р. на суму 212904,80 грн., №СТК2309 від 23.11.2016р. на суму 293245,92 грн., №СТК2942 від 29.11.2016р. на суму 226123,00 грн., №СТК3012 від 30.11.2016р. на суму 40976,12 грн., №5454 від 07.12.2016р. на суму 200000,00 грн., №5490 від 09.12.2016р. на суму 115000,00 грн., №5515 від 12.12.2016р. на суму 100000,00 грн., №5610 від 15.12.2016р. на суму 110000,00 грн., №5807 від 28.12.2016р. на суму 250000,00 грн., №5826 від 29.12.2016р. на суму 220000,00 грн. (т. 2, ст. ст. 110-239, т. 15 ст. ст. 28-154);

у 2017 році:

№5906 від 11.01.2017р. на суму 200000,00 грн., №СТК1232 від 12.01.2017р. на суму 200000,00 грн., №СТК2005 від 20.01.2017р. на суму 200000,00 грн., №13096 від 01.02.2017р. на суму 500000,00 грн., №СТК0222 від 02.02.2017р. на суму 200000,00 грн., №6077 від 07.02.2017р. на суму 669500,00 грн., №6226 від 22.02.2017р. на суму 200000,00 грн., №6239 від 23.02.2017р. на суму 700000,00 грн., №13316 від 24.02.2017р. на суму 500000,00 грн., №СТК1514 від 27.02.2017р. на суму 1475000,00 грн., №6297 від 02.03.2017р. на суму 400000,00 грн., №13366 від 03.03.2017р. на суму 500000,00 грн., №13377 від 06.03.2017р. на суму 100000,00 грн., №6324 від 06.03.2017р. на суму 2000000,00 грн., №13379 від 06.03.2017р. на суму 1000000,00 грн., №6343 від 09.03.2017р. на суму 800000,00 грн., №6362 від 10.03.2017р. на суму 1800000,00 грн., №6380 від 13.03.2017р. на суму 1000000,00 грн., №6390 від 14.03.2017р. на суму 300000,00 грн., №6416 від 15.03.2017р. на суму 500000,00 грн., №13513 від 16.03.2017р. на суму 800000,00 грн., №13546 від 17.03.2017р. на суму 1500000,00 грн., №13558 від 20.03.2017р. на суму 1200000,00 грн., №6477 від 21.03.2017р. на суму 800000,00 грн., №6494 від 22.03.2017р. на суму 500000,00 грн., №6498 від 23.03.2017р. на суму 800000,00 грн., №13599 від 24.03.2017р. на суму 650000,00 грн., №13608 від 27.03.2017р. на суму 600000,00 грн., №6561 від 28.03.2017р. на суму 800000,00 грн., №6574 від 29.03.2017р. на суму 850000,00 грн., №13643 від 31.03.2017р. на суму 800000,00 грн., №13663 від 03.04.2017р. на суму 800000,00 грн., №6619 від 04.04.2017р. на суму 250000,00 грн., №6618 від 04.04.2017р. на суму 550000,00 грн., №6640 від 05.04.2017р. на суму 2000000,00 грн., №13704 від 07.04.2017р. на суму 300000,00 грн., №13709 від 10.04.2017р. на суму 800000,00 грн., №13729 від 11.04.2017р. на суму 2000000,00 грн., №13767 від 12.04.2017р. на суму 1000000,00 грн., №395220155 від 13.04.2017р. на суму 900000,00 грн., №13783 від 14.04.2017р. на суму 1500000,00 грн., №СТК1421 від 14.04.2017р. на суму 2500000,00 грн., №СТК1831 від 18.04.2017р. на суму 1500000,00 грн., №СТК1911 від 19.04.2017р. на суму 1600000,00 грн., №395220234 від 20.04.2017р. на суму 2000000,00 грн., №395220269 від 21.04.2017р. на суму 2500000,00 грн., №СТК1918 від 19.05.2017р. на суму 1000000,00 грн., №СТК2407 від 24.05.2017р. на суму 1500000,00 грн., №395220560 від 25.05.2017р. на суму 1500000,00 грн., №14199 від 26.05.2017р. на суму 1500000,00 грн., №14221 від 30.05.2017р. на суму 1800000,00 грн., №14231 від 31.05.2017р. на суму 1100000,00 грн., №14247 від 01.06.2017р. на суму 1800000,00 грн., №СТК149 від 01.06.2017р. на суму 1500000,00 грн., №395220604 від 02.06.2017р. на суму 6000000,00 грн., №14269 від 06.06.2017р. на суму 1000000,00 грн., №14292 від 08.06.2017р. на суму 2200000,00 грн., №СТК0839 від 08.06.2017р. на суму 1600000,00 грн., №СТК1209 від 12.06.2017р. на суму 3000000,00 грн., №СТК1375 від 13.06.2017р. на суму 500000,00 грн., №14451 від 22.06.2017р. на суму 2000000,00 грн., №14570 від 04.07.2017р. на суму 1500000,00 грн., №14573 від 05.07.2017р. на суму 500000,00 грн., №14586 від 06.07.2017р. на суму 1000000,00 грн., №25 від 06.07.2017р. на суму 5000000,00 грн., №14594 від 07.07.2017р. на суму 2500000,00 грн., №32 від 11.07.2017р. на суму 100000,00 грн., №60 від 17.07.2017р. на суму 1600000,00 грн., №80 від 18.07.2017р. на суму 400000,00 грн., №79 від 18.07.2017р. на суму 2600000,00 грн., №14808 від 21.07.2017р. на суму 1800000,00 грн., №14822 від 24.07.2017р. на суму 300000,00 грн., №СТК 1846 від 18.07.2017р. на суму 300000,00 грн., №СТК2808 від 28.07.2017р. на суму 5000000,00 грн., №СТК3110 від 31.07.2017р. на суму 1000000,00 грн., № від 01.08.2017р. на суму 5000000,00 грн., №СТК1035 від 10.08.2017р. на суму 300000,00 грн., №15002 від 11.08.2017р. на суму 1000000,00 грн., №15010 від 14.08.2017р. на суму 700000,00 грн., №15121 від 18.08.2017р. на суму 2000000,00 грн., №15124 від 21.08.2017р. на суму 2000000,00 грн., №15135 від 22.08.2017р. на суму 1000000,00 грн., №15153 від 23.08.2017р. на суму 1500000,00 грн., №15166 від 28.08.2017р. на суму 1500000,00 грн., №15176 від 29.08.2017р. на суму 1000000,00 грн., №338 від 05.09.2017р. на суму 2500000,00 грн., №524 від 12.09.2017р. на суму 1500000,00 грн., №544 від 13.09.2017р. на суму 200000,00 грн., №СТК1456 від 14.09.2017р. на суму 1700000,00 грн., №567 від 15.09.2017р. на суму 200000,00 грн., №589 від 18.09.2017р. на суму 500000,00 грн., №608 від 19.09.2017р. на суму 1200000,00 грн., №СТК1910 від 18.09.2017р. на суму 1200000,00 грн., №СТК2143 від 21.09.2017р. на суму 1000000,00 грн., №СТК2514 від 25.09.2017р. на суму 1000000,00 грн., №СТК2647 від 26.09.2017р. на суму 200000,00 грн., №670 від 26.09.2017р. на суму 2500000,00 грн., №15587 від 09.10.2017р. на суму 2000000,00 грн. (на загальну суму 126944500,00 грн.). (т. 2, ст. ст. 110-239, т. 15 ст. ст. 28-154).

Крім того, СВК "Перший національний виробничий кооператив" у матеріали справи надано платіжні доручення, зокрема, від 24.04.2017р. №13892 на суму 1200000,00 грн., від 25.04.2017р. №13902 на суму 800000,00 грн. та №395220316 на суму 7000000,00 грн., від 26.04.2017р. №13906 на суму 1000000,00 грн. (всього на суму 10000000,00 грн.).

Враховуючи зміни до договору №49, внесені додаткової угодою №2 від 18.08.2017р., сторонами складено, підписано та завірено печатками акт прийому-передачі векселя (векселів) від 18.08.2017р., згідно з яким відповідач передав, а позивач прийняв векселі прості в кількості 12 штук номіналом 1000000,00 грн. кожен, на загальну суму 12000000,00 грн. Також в акті сторони погодились вважати умови договору №49 від 12.08.2016р. виконаними та зазначили, що претензій одна до одної не мають.

Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи Висновок експерта (Бутинець Ф.Ф., м.Житомир, д.е.н. проф. заслужений діяч науки і техніки України) №30.07/19-1 за результатами проведення економічної експертизи відповідно до заяви №78-1 від 23.07.2019р. по справі №924/233/18, згідно якого експертом встановлено, що документи, які долучені до Заяви №78-1 від 23.07.2019р. не відповідають вимогам Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №457від 01.12.2015р., Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24.05.1995р. (із змінами), Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996, у зв`язку з чим не дають можливість експерту встановити факт поставки молочної сировини на Дочірнє підприємство "Старокостянтипівськии молочний завод" в рамках договору поставки №49 від 12.08.2016р. за період з 01.09.2017р. по 28.11.2017р. та визначити розмір заборгованості яка заявлена в сумі 3935558,00 грн. (основна заборгованість в сумі - 3312859,00 грн., пеня в сумі - 395727,00 грн., три відсотки річних 39160,00 грн. та інфляційні втрати в сумі -187812,00 грн.).

Відповідачем долучено до матеріалів справи протоколи погодження договірної ціни №19 від 24.09.2017р. та №20 від 24.10.2017р., які підписані зі сторони позивача та не підписані зі сторони відповідача.

Вважаючи, що відповідач не в повному обсязі здійснив оплату за поставлену відповідно до договору №49 від 12.08.2016р. продукцію та з порушенням визначеного строку, СВК "Перший національний виробничий кооператив" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3935558,00 грн., з яких 3312859,00 грн. основного боргу, 395727,00 грн. пені, 39160,00 грн. 3% річних та 187812,00 грн. інфляційних втрат.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

Предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 3935558,00 грн. за договором поставки молока, з яких: 3312859,00 грн. боргу, 395727,00 грн. пені, 39160,00 грн. 3% річних та 187812,00 грн. інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем як покупцем взятих на себе зобов`язань за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р., відповідно до якого Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" у межах договору №49, у 2016-2017 році поставлено товар, за який Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" розрахувалось лише частково, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 3312859,00 грн.

У якості підстави заявлених вимог позивачем визначено обставини неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору №49 від 12.08.2016р. щодо повної оплати поставленого йому товару.

На підтвердження відповідних обставин СВК "Перший національний виробничий кооператив" долучено до матеріалів справи товарні накладні за формою №1-ТН (МС), товарно-транспортні накладні, приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини, видаткові накладні, акти звірки розрахунків, податкові накладні.

Відповідно до приписів частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори.

Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором поставки товару, регулювання правовідносин за яким здійснюється на підставі норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Тлумачення наведених норм свідчить, що договір поставки товару за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У даних правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару корелює обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару.

У справі, що розглядається спірним, з огляду на природу та характер правовідносин, зміст заявлених вимог та доводів сторін, є питання обсягу (кількості) поставленого відповідачу товару за договором №49 від 12.08.2016р., його ціни, розміру оплати та як результат суми боргу за поставлений товар, стягнення якої є предметом даного позову.

Для з`ясування наведених питань, а відтак і правильного вирішення спору суду в межах наданих йому повноважень процесуальним законом потрібно дослідити умови укладеного між сторонами договору, якими опосередковувалися спірні правовідносини, зміст наданих сторонами доказів на підтвердження своїх аргументів щодо позову, і на підставі цього встановити наявність (відсутність) підстав для стягнення з відповідача як покупця заборгованості за договором №49 від 12.08.2016р.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.06.2020р. по справі №924/233/18, направляючи на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області дану справу.

Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" ГПК України.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019р. набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997р. наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Згідно з частиною четвертою статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Відповідно, суд при розгляді даної справи враховує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, положення ст. 79 ГПК України, стандарт доказування "баланс імовірностей" (balance of probabilities).

У контексті вищезазначеного, судом приймаються до уваги положення ст. 86 ГПК України, якою передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Суд зауважує, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази у сукупності, судом встановлено та сторонами не заперечується, що у період січень - серпень 2017 року за договором №49 від 12.08.2016р. СВК "Перший національний виробничий кооператив", правонаступником якого є ТОВ "Органік Сідс" в межах договору №49, поставлено товар на загальну суму 127739654,79 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: №8 від 31.01.2017р. на суму 2592982,48 грн., №20 від 28.02.2017р. на суму 8471877,92 грн., №38 від 15.03.2017р. на суму 8435506,24 грн., №44 від 31.03.2017р. на суму 10089309,62 грн., №61 від 30.04.2017р. на суму 9611017,20 грн., №54 від 15.04.2017р. на суму 7495454,00 грн., №98 від 31.05.2017р. на суму 25565341,68 грн., №151 від 30.06.2017р. на суму 21897930,24 грн., №201 від 31.07.2017р. на суму 19612471,32 грн., №211 від 31.08.2017р. на суму 13967764,09 грн.

В свою чергу, у 2017 році відповідачем сплачено за договором №49 від 12.08.2016р. 126944500,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (т. 2, ст. ст. 110-239, т. 15 ст. ст. 28-154), зокрема: №5906 від 11.01.2017р. на суму 200000,00 грн., №СТК1232 від 12.01.2017р. на суму 200000,00 грн., №СТК2005 від 20.01.2017р. на суму 200000,00 грн., №13096 від 01.02.2017р. на суму 500000,00 грн., №СТК0222 від 02.02.2017р. на суму 200000,00 грн., №6077 від 07.02.2017р. на суму 669500,00 грн., №6226 від 22.02.2017р. на суму 200000,00 грн., №6239 від 23.02.2017р. на суму 700000,00 грн., №13316 від 24.02.2017р. на суму 500000,00 грн., №СТК1514 від 27.02.2017р. на суму 1475000,00 грн., №6297 від 02.03.2017р. на суму 400000,00 грн., №13366 від 03.03.2017р. на суму 500000,00 грн., №13377 від 06.03.2017р. на суму 100000,00 грн., №6324 від 06.03.2017р. на суму 2000000,00 грн., №13379 від 06.03.2017р. на суму 1000000,00 грн., №6343 від 09.03.2017р. на суму 800000,00 грн., №6362 від 10.03.2017р. на суму 1800000,00 грн., №6380 від 13.03.2017р. на суму 1000000,00 грн., №6390 від 14.03.2017р. на суму 300000,00 грн., №6416 від 15.03.2017р. на суму 500000,00 грн., №13513 від 16.03.2017р. на суму 800000,00 грн., №13546 від 17.03.2017р. на суму 1500000,00 грн., №13558 від 20.03.2017р. на суму 1200000,00 грн., №6477 від 21.03.2017р. на суму 800000,00 грн., №6494 від 22.03.2017р. на суму 500000,00 грн., №6498 від 23.03.2017р. на суму 800000,00 грн., №13599 від 24.03.2017р. на суму 650000,00 грн., №13608 від 27.03.2017р. на суму 600000,00 грн., №6561 від 28.03.2017р. на суму 800000,00 грн., №6574 від 29.03.2017р. на суму 850000,00 грн., №13643 від 31.03.2017р. на суму 800000,00 грн., №13663 від 03.04.2017р. на суму 800000,00 грн., №6619 від 04.04.2017р. на суму 250000,00 грн., №6618 від 04.04.2017р. на суму 550000,00 грн., №6640 від 05.04.2017р. на суму 2000000,00 грн., №13704 від 07.04.2017р. на суму 300000,00 грн., №13709 від 10.04.2017р. на суму 800000,00 грн., №13729 від 11.04.2017р. на суму 2000000,00 грн., №13767 від 12.04.2017р. на суму 1000000,00 грн., №395220155 від 13.04.2017р. на суму 900000,00 грн., №13783 від 14.04.2017р. на суму 1500000,00 грн., №СТК1421 від 14.04.2017р. на суму 2500000,00 грн., №СТК1831 від 18.04.2017р. на суму 1500000,00 грн., №СТК1911 від 19.04.2017р. на суму 1600000,00 грн., №395220234 від 20.04.2017р. на суму 2000000,00 грн., №395220269 від 21.04.2017р. на суму 2500000,00 грн., №СТК1918 від 19.05.2017р. на суму 1000000,00 грн., №СТК2407 від 24.05.2017р. на суму 1500000,00 грн., №395220560 від 25.05.2017р. на суму 1500000,00 грн., №14199 від 26.05.2017р. на суму 1500000,00 грн., №14221 від 30.05.2017р. на суму 1800000,00 грн., №14231 від 31.05.2017р. на суму 1100000,00 грн., №14247 від 01.06.2017р. на суму 1800000,00 грн., №СТК149 від 01.06.2017р. на суму 1500000,00 грн., №395220604 від 02.06.2017р. на суму 6000000,00 грн., №14269 від 06.06.2017р. на суму 1000000,00 грн., №14292 від 08.06.2017р. на суму 2200000,00 грн., №СТК0839 від 08.06.2017р. на суму 1600000,00 грн., №СТК1209 від 12.06.2017р. на суму 3000000,00 грн., №СТК1375 від 13.06.2017р. на суму 500000,00 грн., №14451 від 22.06.2017р. на суму 2000000,00 грн., №14570 від 04.07.2017р. на суму 1500000,00 грн., №14573 від 05.07.2017р. на суму 500000,00 грн., №14586 від 06.07.2017р. на суму 1000000,00 грн., №25 від 06.07.2017р. на суму 5000000,00 грн., №14594 від 07.07.2017р. на суму 2500000,00 грн., №32 від 11.07.2017р. на суму 100000,00 грн., №60 від 17.07.2017р. на суму 1600000,00 грн., №80 від 18.07.2017р. на суму 400000,00 грн., №79 від 18.07.2017р. на суму 2600000,00 грн., №14808 від 21.07.2017р. на суму 1800000,00 грн., №14822 від 24.07.2017р. на суму 300000,00 грн., №СТК 1846 від 18.07.2017р. на суму 300000,00 грн., №СТК2808 від 28.07.2017р. на суму 5000000,00 грн., №СТК3110 від 31.07.2017р. на суму 1000000,00 грн., № від 01.08.2017р. на суму 5000000,00 грн., №СТК1035 від 10.08.2017р. на суму 300000,00 грн., №15002 від 11.08.2017р. на суму 1000000,00 грн., №15010 від 14.08.2017р. на суму 700000,00 грн., №15121 від 18.08.2017р. на суму 2000000,00 грн., №15124 від 21.08.2017р. на суму 2000000,00 грн., №15135 від 22.08.2017р. на суму 1000000,00 грн., №15153 від 23.08.2017р. на суму 1500000,00 грн., №15166 від 28.08.2017р. на суму 1500000,00 грн., №15176 від 29.08.2017р. на суму 1000000,00 грн., №338 від 05.09.2017р. на суму 2500000,00 грн., №524 від 12.09.2017р. на суму 1500000,00 грн., №544 від 13.09.2017р. на суму 200000,00 грн., №СТК1456 від 14.09.2017р. на суму 1700000,00 грн., №567 від 15.09.2017р. на суму 200000,00 грн., №589 від 18.09.2017р. на суму 500000,00 грн., №608 від 19.09.2017р. на суму 1200000,00 грн., №СТК1910 від 18.09.2017р. на суму 1200000,00 грн., №СТК2143 від 21.09.2017р. на суму 1000000,00 грн., №СТК2514 від 25.09.2017р. на суму 1000000,00 грн., №СТК2647 від 26.09.2017р. на суму 200000,00 грн., №670 від 26.09.2017р. на суму 2500000,00 грн., №15587 від 09.10.2017р. на суму 2000000,00 грн.

При цьому, згідно вищезазначених платіжних доручень, у квітні 2017 року відповідачем сплачено за договором №49 від 12.08.2016р. 20200000,00 грн., що також підтверджується інформацією, відображеною в оборотно-сальдовій відомості відповідача, актом звірки розрахунків від 30.04.2017р., карткою рахунків №361 за квітень 2017 року.

З огляду на викладене, кошти, сплачені за платіжними дорученнями від 24.04.2017р. на суму 1200000,00 грн., від 25.04.2017р. на суму 800000,00 грн., від 25.04.2017р. на суму 7000000,00 грн. та від 26.04.2017р. №13906 на суму 1000000,00 грн. (всього на суму 10000000,00 грн.) були зараховані в якості погашення заборгованості по договору №3 від 31.01.2017р., що також підтверджується карткою рахунків відповідача №361 за квітень 2017 року по договору №3.

Таким чином, кошти в розмірі 10000000,00 грн., сплачені у квітні 2017 року за вищезазначеними платіжними дорученнями не можуть бути враховані судом в якості доказів погашення заборгованості за договором №49 від 12.08.2016р.

При цьому, судом враховується, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2020р. по даній справі зазначено про передчасність висновків судів попередніх інстанцій щодо перерахування відповідачем у квітні 2017 року позивачу в якості оплати поставленого товару за договором суми коштів в розмірі 30200000,00 грн., тоді як згідно інформації відображеної в оборотно-сальдовій відомості відповідача, акті звірки розрахунків від 30.04.2017р., картках рахунків 361 за квітень 2017 розмір перерахованої суми за цим договором складає 20200000,00 грн.

З огляду на здійснені СВК "Перший національний виробничий кооператив" поставки та здійснені відповідачем розрахунки, станом на 01.01.2017р. за відповідачем рахувалася заборгованість за поставлений товар на загальну суму 340620,80 грн., що також не заперечується позивачем (письмові пояснення - том 14, ст. 46) та знайшло своє відображення в долученому до матеріалів справи разом з відзивом оборотно-сальдовій відомості відповідача за січень 2017 року - лютий 2018 року (том 2, ст. 6), за якою за договором №49 від 12.08.2016р. кредит (борг) відповідача за період до січня 2017 року складав 340620,80 грн.

В свою чергу, за період з 01.01.2017р. по 31.08.2017р. СВК "Перший національний виробничий кооператив" здійснено поставки на суму 127739654,79 грн., відповідачем за період з 01.01.2017р. по 31.08.2017р. здійснено оплату на суму 111244500,00 грн.

Відповідно до укладеної 18.08.2017р. між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та СВК "Перший національний виробничий кооператив" додаткової угоди №2 до договору поставки молока №49 від 12.08.2016р., сторони обумовили можливість здійснення розрахунків шляхом видачі векселів.

За актом прийому-передачі векселів від 18.08.2017р. ДП "Старокостянтинівський молочний завод" передав, а СВК "Перший національний виробничий кооператив" прийняв векселі прості в кількості 12 штук номіналом 1000000,00 грн. кожен, на загальну суму 12000000,00 грн.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, станом на 31.08.2017р. борг відповідача за договором №49 від 12.08.2016р. становив 4835775,59 грн. (127739654,79 грн. + 340620,80 грн. - 111244500,00 грн. - 12000000,00 грн.).

Таким чином, спір у даній справі стосується встановлення наявності або відсутності між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та СВК "Перший національний виробничий кооператив", правонаступником якого є ТОВ "Органік Сідс" в межах договору №49, правовідносин щодо поставки молочної продукції за договором поставки №49 від 12.08.2016р. у період вересень 2017 року - листопад 2017 року та її оплати.

Судом враховується, що за п. 2.1 договору №49 загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачаються постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціалізованій товарній накладній складеній за формою 1-ТН (МС).

Згідно з п. п. 3.1, 3.2, 3.3 договору №49 асортимент, кількість та ціна конкретної партії продукції, що постачається за даним договором, визначається постачальником та покупцем у додатках (Протокол погодження ціни), що є невід`ємною частиною цього договору. Ціна партії продукції є фіксованою на весь період дії протоколу погодження ціни і у будь-якому випадку не підлягає зміні без письмового погодження сторін. Протокол погодження ціни підписується сторонами при кожній зміні ціни на продукцію.

Пунктом 4.2 договору №49 передбачено, що умови поставки визначаються сторонами у протоколі погодження договірної ціни (додаток 1), що є невід`ємною частиною цього договору.

В контексті вищезазначених положень договору, судом враховується, що саме протокол погодження ціни, який є невід`ємною частиною договору №49 від 12.08.2016р., визначає ціну партії продукції, яка є фіксованою на весь період дії протоколу, і у будь-якому випадку не підлягає зміні без письмового погодження сторін.

Враховуючи визначений спірний період вересень 2017 року - листопад 2017 року, судом враховується, що у протоколі погодження ціни №18 від 23.08.2017р. встановлено сторонами планову закупівельну ціну за 1 тонну молока з 01.09.2017р.: вищий ґатунок - 8040,00 грн. з ПДВ, 1 ґатунок - 7902,00 грн., 2 ґатунок - 7800,00 грн., неґатункове - молоко - 3900,00 грн. з ПДВ.

Оскільки вищезазначений протокол погодження ціни №18 від 23.08.2017р. являється останнім протоколом, яким визначено закупівельну ціну за продукцію, а відповідно до п. 3.2 договору №49 ціна партії продукції є фіксованою на весь період дії протоколу погодження ціни й письмового погодження сторін на зміну такої ціни не відбулося, суд приймає встановлені протоколом ціни в якості фіксованих цін на продукцію за договором №49 від 12.08.2016р. за період з 01.09.2017р. по дату останньої поставки за договором.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.06.2020р. по справі №924/233/18, направляючи на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області дану справу зробив висновок, що місцевим господарським судом, як і судом апеляційної інстанції в межах наданих повноважень, не надано оцінку тій обставині, що окрім наведених вище видаткових накладних за вересень-листопад 2017 року (від 30.09.2017 №446 на суму 9116987,10 грн., від 31.10.2017 №713 на суму 4448875,62 грн., та від 30.11.2017 №797 на суму 611220,54 грн.), до матеріалів справи відповідачем надані підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток видаткові накладні від 31.10.2017 №630 на суму 4072916,30 грн., від 30.11.2017 №797 на суму 559568,10 грн., в яких відображена аналогічну кількість поставленого товару, а також ціну на продукцію, що відповідає умовам чинного на момент вчинення господарських операцій протоколу погодження договірної ціни від 23.08.2017 №18.

В матеріалах справи наявні подані позивачем видаткові накладні за вересень, жовтень та листопад 2017 року (від 30.09.2017 №446 на суму 9116987,10 грн., від 31.10.2017 №713 на суму 4448875,62 грн., та від 30.11.2017 №797 на суму 611220,54 грн.), які підписані представником СВК "Перший національний виробничий кооператив" та не підписані представником ДП "Старокостянтинівський молочний завод".

При цьому, у видатковій накладній від 30.09.2017 №446 за вересень 2017 року на суму 9116987,10 грн. відображена ціна на продукцію, що відповідає умовам чинного на момент вчинення господарських операцій протоколу погодження договірної ціни від 23.08.2017 №18.

В свою чергу, видаткові накладні за жовтень та листопад 2017 року (від 31.10.2017 №713 на суму 4448875,62 грн., та від 30.11.2017 №797 на суму 611220,54 грн.) не відповідають умовам чинного на момент вчинення господарських операцій протоколу погодження договірної ціни від 23.08.2017 №18, який є невід`ємною частиною договору №49 від 12.08.2016р.

Як зазначав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.06.2020р. по даній справі, як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним. Крім того, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі суд повинен враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця, щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.

Відповідно до пункту 201.7 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом приймається до уваги, що СВК "Перший національний виробничий кооператив" зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №6/2 від 30.09.2017р. на суму 9116987,10 грн., №7/2 від 31.10.2017р. на суму 4448875,62 грн. та №11/2 від 31.11.2017р. на суму 611220,54 грн. (т. 3, ст. ст. 51-57).

При цьому, відповідачем долучено до матеріалів справи податкові декларації з податку на додану вартість із розрахунками коригування сум податку на додану вартість та розшифровками податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за вересень, жовтень та листопад 2017 року (том 20 ст. ст. 36-69), у яких податковий кредит по податковим накладним позивача за вищезазначені місяці не відображався; з огляду на зазначене, беручи до уваги пояснення відповідача, відповідачем податкові накладні за вказаний період не отримувались, податковий кредит не формувався, уточнюючі декларації щодо безпідставного нарахування податкового кредиту продавцем за оспорюваними накладними не подавались.

В контексті викладеного вище, як вже зазначалось, при розгляді даної справи судом враховується баланс імовірностей та оцінюються докази в їх сукупності.

Так, судом приймається до уваги наявна в справі підписана та сформована відповідачем приймальна квитанція на закупівлю молока від 30.09.2017р., в якій відображено кількість прийнятого молока в обсягах більших у порівняно з тими, що вказані у видатковій накладній за вересень 2017 року, яка не підписана зі сторони відповідача (видаткова накладна від 30.09.2017 №446 товар кількістю 1182894 кг на суму 9116987,10 грн., тоді як приймальна квитанція від 30.09.2017 загальна кількість продукції 1671059 кг на суму - 13884452,40 грн.).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.06.2020р. по даній справі.

Як зазначав Верховний Суд, що стосується наявних в справі актів звірки розрахунків станом на 30.04.2017, на 31.05.2017, на 30.06.2017, на 31.07.2017, на 31.08.2017, на 30.09.2017, акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звіряння розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Відповідно до частини сьомої статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер), зокрема, забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Отже, відповідно до вимог Закону бухгалтер, який підписав акт звіряння, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків (аналогічний правовий висновок викладено постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 10.09.2019 у справі №916/2403/18).

Відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами відсутність повноважень у особи, яка підписувала вказані акти звірки розрахунків - бухгалтера Заблоцької Т.О. станом на 30.04.2017, на 31.05.2017, на 30.06.2017, на 31.07.2017, на 31.08.2017, на 30.09.2017 та скріплені відтиском печатки відповідача.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, оцінивши докази в сукупності та враховуючи принцип вірогідності, суд приходить до висновку, що між СВК "Перший національний виробничий кооператив" та ДП "Старокостянтинівський молочний завод" здійснювались поставки за договором №49 від 12.08.2016р. у вересні 2017 року на суму 9116987,10 грн. (товар кількістю 1182894 кг).

В свою чергу, подані представником позивача видаткові накладні за жовтень та листопад 2017 року (від 31.10.2017 №713 на суму 4448875,62 грн., та від 30.11.2017 №797 на суму 611220,54 грн.) не можуть бути прийняті судом в якості доказу поставки молока у жовтні та листопаді 2017 року за договором №49 від 12.08.2016р., оскільки у вказаних видаткових накладних зазначена ціна молочної продукції не відповідає умовам протоколу погодження договірної ціни від 23.08.2017 №18, який є невід`ємною частиною договору №49 від 12.08.2016р., право вимоги за яким було відступлено від СВК "Перший національний виробничий кооператив" на користь ТОВ "Органік Сідс".

Тобто, подані представником позивача видаткові накладні за жовтень та листопад 2017 року (від 31.10.2017 №713 на суму 4448875,62 грн., та від 30.11.2017 №797 на суму 611220,54 грн.) не відповідають умовам договору №49 від 12.08.2016р., за яким, в свою чергу, має право вимоги ТОВ "Органік Сідс" в межах даної справи.

Разом з відзивом на позов від 19.04.2018р. за підписом генерального директора Гордійчука Ю.А. подано підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток видаткові накладні від 31.10.2017 №630 на суму 4072914,30 грн., від 30.11.2017 №797 на суму 559568,10 грн., в яких відображена ціна на продукцію, що відповідає умовам чинного на момент вчинення господарських операцій протоколу погодження договірної ціни від 23.08.2017 №18, а також оборотно-сальдова відомість відповідача за січень 2017 року - лютий 2018 року.

В подальшому, під час підготовчого засідання та під час розгляду справи по суті представники відповідача зазначали, що відзив на позов від 19.04.2018р. за підписом генерального директора Гордійчука Ю.А. подано помилково, представникам відповідача не відомо, яким чином генеральний директор Гордійчук Ю.А. долучив до матеріалів справи разом з відзивом підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток видаткові накладні від 31.10.2017р. №630 на суму 4072914,30 грн., від 30.11.2017р. №797 на суму 559568,10 грн., зазначаючи, що такі докази є неналежними, оскільки підписані особами без відповідних повноважень та їх копії не посвідчені у встановленому чинним законодавством порядку. З огляду на неналежність видаткових накладних від 31.10.2017р. №630 на суму 4072914,30 грн., від 30.11.2017р. №797 на суму 559568,10 грн., як доказів по справі, а також відсутність підписів та відтисків печаток у поданих відповідачем видаткових накладних за вересень - жовтень 2017 року, заперечували щодо того, що у період вересень, жовтень та листопад 2017 року між СВК "Перший національний виробничий кооператив" та ДП "Старокостянтинівський молочний завод" здійснювались поставки за договором №49 від 12.08.2016р.

Вказані доводи відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки на копіях зазначених документів (видаткові накладні від 31.10.2017 №630 на суму 4072914,30 грн., від 30.11.2017 №797 на суму 559568,10 грн., оборотно-сальдова відомість відповідача за січень 2017 року - лютий 2018 року) міститься відтиск печатки ДП "Старокостянтинівський молочний завод", та вказані документи зазначені у переліку додатків відзиву на позов, підписаного генеральним директором Гордійчуком Ю.А.

Крім того, відповідачем не подано жодного доказу в підтвердження відсутності повноважень посадових осіб відповідача, підписи яких містяться в зазначених накладних за жовтень та листопад 2017 року.

В свою чергу, видаткові накладні від 31.10.2017 №630 на суму 4072914,30 грн. та від 30.11.2017 №797 на суму 559568,10 грн., які підписані представниками сторін, відповідають умовам договору №49 від 12.08.2016р., оскільки ціна молочної продукції відповідає умовам протоколу погодження договірної ціни від 23.08.2017р. №18, який є невід`ємною частиною договору №49 від 12.08.2016р., право вимоги за яким було відступлено від СВК "Перший національний виробничий кооператив" на користь ТОВ "Органік Сідс".

Також судом приймаються до уваги наявні в справі підписані та сформовані відповідачем приймальні квитанції на закупівлю молока від 31.10.2017р. та від 30.11.2017р., в яких відображена кількість прийнятого молока в обсягах більших у порівнянні з тими, що вказані у видаткових накладних за жовтень-листопад 2017 року, які підписані зі сторони відповідача: видаткова накладна від 31.10.2017р. товар кількістю 524497 кг на суму 4072914,30 грн., тоді як приймальна квитанція від 31.10.2017р. - 632998 кг натуральної ваги (724418 кг в перерахунку на молоко базисної жирності) на суму 5627407,50 грн., видаткова накладна від 30.11.2017р. №797 товар кількістю 72736 кг. на суму 559568,10 грн., тоді як приймальна квитанція від 30.11.2017р. - 71608 кг натуральної ваги (82383 кг в перерахунку на молоко базисної жирності) на суму 634814,70 грн.

При цьому, приймальні квитанції на закупівлю молока від 30.09.2017р., від 31.10.2017р. та від 30.11.2017р. підписані зі сторони відповідача головним бухгалтером Давидовою Т.А. та керівником Жук В.М., яким було підписано договір №49 від 12.08.2016р.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.06.2020р. по даній справі з посиланням на постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, при розгляді справи слід дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо.

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №916/922/19).

Такий факт повинен оцінюватися в сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає приписам процесуального законодавства.

Суд вважає за потрібне надати належну оцінку товарно-транспортним накладним та спеціалізованим товарним накладним на перевезення молочної сировини за формою №1-ТН (МС), які підписані обома сторонами спору.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції щодо заповнення Прийомної квитанції на закупівлю молочної сировини (форма №3-ПК (МС)), затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 01.12.2015 №457 прийомна квитанція - документ, у якому приймальник на підставі Спеціалізованої товарної накладної на перевезення молочної сировини (форма №1-ТН (МС)) вказує кількість і вартість молочної сировини та розрахунки з продавцем за минулий місяць. Тобто, дані про кількість та вартість прийнятого молока, відображаються молокоприймальною організацією в прийомній квитанції на підставі спеціалізованих товарних накладних форми №1-ТН (МС).

В сукупності з наявними в матеріалах справи приймальними квитанціями, судом враховується наявність підписаних сторонами товарно-транспортних накладних та спеціалізованих товарних накладних за формою №1-ТН (МС), в тому числі за період вересень - листопад 2017 року: том 3, ст. ст. 61-250 - за вересень 2017 року; том 4, ст. ст. 1-250 - за вересень 2017 року; том 5, ст. ст. 1-250 - за вересень 2017 року; том 6, ст. ст. 1-250 - за вересень 2017 року; том 7, ст. ст. 1-250 - за вересень 2017 року; том 8, ст. ст. 1-231 - за жовтень 2017 року; том 9, ст. ст. 4-250 - за жовтень та листопад 2017 року; том 10, ст. ст. 1-250 - за жовтень 2017 року; том 11, ст. ст. 1-250 - за жовтень 2017 року; том 12, ст. ст. 1-250 - за жовтень 2017 року; том 13, ст. ст. 1-250 - за жовтень 2017 року; том 14, ст. 1-28 - за жовтень 2017 року.

Щодо оплат відповідача в межах договору №49, судом встановлено, що відповідачем сплачено у 2017 році 138944500,00 грн. (126944500,00 грн. згідно платіжних доручень та 12000000,00 грн. за векселями в кількості 12 штук номіналом 1000000,00 грн. кожен).

В свою чергу, судом встановлено, що СВК "Перший національний виробничий кооператив" у 2017 році за договором №49 від 12.08.2016р. поставлено товару на загальну суму 141489124,29 грн. (на суму 127739654,79 грн. за період січень - серпень 2017 року, на суму 9116987,10 грн. у вересні 2017 року, на суму 4072914,30 грн. у жовтні 2017 року та на суму 559568,10 грн. у листопаді 2017 року).

Поставка на суму 141489124,29 грн. за договором №49 від 12.08.2016р. також підтверджується оборотно-сальдовою відомістю відповідача за січень 2017 року - лютий 2018 року, яка була подана генеральним директором Гордійчуком Ю.А. додатком до відзиву на позов від 19.04.2018р.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про поставку товару за договором №49 від 12.08.2016р. у жовтні 2017 року на суму 4448875,62 грн. та листопаді 2017 року на суму 611220,54 грн. та доводи відповідача про відсутність поставок за договором №49 від 12.08.2016р. у вересні, жовтні та листопаді 2017 року.

Судом встановлено, що з огляду на обсяг здійснених поставок (на загальну суму 141489124,29 грн.), погашення заборгованості відповідачем за договором №49 від 12.08.2016р. на суму 138944500,00 грн. та віднесення відповідачем з зазначеної суми 340620,80 грн. в рахунок погашення заборгованості за 2016 рік (період до січня 2017 року) за договором №49, сума заборгованості за вказаним договором ДП "Старокостянтинівський молочний завод" перед СВК "Перший національний виробничий кооператив", правонаступником якого за вказаним договором №49 від 12.08.2016р. є ТОВ "Органік Сідс", складає 2885245,09 грн.

Таким чином позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором №49 від 12.08.2016р. є обґрунтованим в сумі 2885245,09 грн.

Зазначена сума боргу за договором №49 від 12.08.2016р. відображена у оборотно-сальдової відомості відповідача за січень 2017 року - лютий 2018 року.

Щодо заявлених в позові вимог про стягнення з відповідача 395727,00 грн. пені, 39160,00 грн. 3% річних та 187812,00 грн. інфляційних втрат, судом враховується таке.

У пункті 3 протоколу №18 сторони погодили строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

Загальна кількість продукції, що поставляється за цим договором становить суму усіх поставок (які носять ритмічний характер) здійснених за цим договором (п. 4.1 договору №49).

Поставка Продукції вважається виконаною Постачальником з моменту передачі її Покупцю (перевізнику Покупця), про що буде свідчити відмітка на товарно-транспортній накладній, або на товарній накладній за формою 1-ТН (МС) (п. 4.7 договору №49).

Здійснюючи перевірку правильності розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що позивачем такий розрахунок здійснено не вірно.

При перерахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат судом врахована сума усіх здійснених поставок за договором №49, у тому числі - у вересні 2017 року вона складала 9116987,10 грн., жовтні - 4072914,30 грн. та у листопаді - 559568,10 грн.; відповідачем здійснювалися оплати не вчасно та не в повному обсязі, зокрема, у серпні 2017 року сплачено 16000000,00 грн., у вересні 2017 року сплачено 13700000,00 грн. та у жовтні 2017 року сплачено 2000000,00 грн.

Щодо розрахунку пені, судом враховується періодичне погашення відповідачем заборгованості за попередні періоди з огляду на п. 9.2 договору №49, у якому сторони погодили, що за прострочення виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого зобов`язання.

Щодо інфляційних втрат, судом враховано, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 12.03.2020р. у справі №916/190/18, від 14.01.2020р. у справі №924/532/19.

З огляду на визначений сторонами у договорі №49 від 12.08.2016р. та протоколі погодження договірної ціни №18 від 23.08.2017р. порядок розрахунків, приймаючи до уваги товарно-транспортні накладні та спеціалізовані товарні накладні за формою №1-ТН (МС), враховуючи періодичне погашення відповідачем заборгованості за попередні періоди та беручи до уваги визначені позивачем періоди нарахувань пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд, здійснивши перерахунок вказаних сум, приходить до висновку, що вірною буде сума пені в розмірі 343423,75 грн. загалом за період з 26.08.2017р. по 28.03.2018р., сума 3% річних в розмірі 34284,92 грн. загалом за період з 26.08.2017р. по 28.03.2018р., сума інфляційних втрат в розмірі 141002,73 грн. за період вересень 2017 року - лютий 2018 року, які є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини "Олюджіч проти Хорватії"). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Мала проти України", "Богатова проти України").

Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (рішення ЄСПЛ у справах "Дюлоранс проти Франції", "Донадзе проти Грузії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

Якщо подані стороною доводи є вирішальними для результату провадження, такі доводи вимагають прямої конкретної відповіді за результатом розгляду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" та у справі "Руїз Матеос проти Іспанії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.04.1993 у справі "Краска проти Швейцарії" вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Де Куббер проти Бельгії" та у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (рішення Європейського суду з прав людини "Хамідов проти Росії").

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, з огляду на стандарт доказування "вірогідності доказів" та беручи до уваги позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 25.06.2020р. по даній справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 2885245,09 грн. заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р., 34284,92 грн. 3% річних, 343423,75 пені, 141002,73 грн. інфляційних втрат.

В решті позову щодо стягнення з відповідача 427613,91 грн. заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р., 52303,25 грн. пені, 4875,08 3% річних та 46809,27 грн. інфляційних втрат належить відмовити.

При вирішенні питання про прийняття справи до свого провадження судом було встановлено, що справа №924/232/18 перебувала в апеляційній інстанції, а в подальшому - в касаційній інстанції, тому вирішення питання щодо об`єднання справ в одне провадження в порядку статті 173 ГПК України на стадії підготовчого провадження не було можливим.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", (31104, Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул.Франка, буд. 47, код 31952591) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс", (01032, м. Київ, провулок Алли Горської, буд. 5, код: 40794,09 грн. (два мільйона вісімсот вісімдесят п`ять тисяч двісті сорок п`ять гривень 09 коп.) - заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р., 34284,92 грн. (тридцять чотири тисячі двісті вісімдесят чотири гривні 92 коп.) 3% річних, 343423,75 (триста сорок три тисячі чотириста двадцять три гривні 75 коп.) пені, 141002,73 грн. (сто сорок одна тисяча дві гривні 73 коп.) інфляційних втрат та 51059,35 грн. (п`ятдесят одна тисяча п`ятдесят дев`ять гривень 35 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст складено 26.04.2021р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Відрук. 4 прим. (рек. з повід):

1 - до справи

2 - позивачу - ТОВ "Органік Сідс" (м. Київ, Шевченківський р-н, Провулок Алли Горської, буд. 5);

3 - відповідачу (31104, м.Старокостянтинів Хмельницької області, вул.Івана Франка, 47);

4 - СВК "Перший національний виробничий кооператив" (м.Шепетівка, 30403, м.Шепетівка Хмельницької області, Старокостянтинівське шосе, 31).

Всім рек. з пов.