РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.04.2021Справа № 910/18699/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Юстудіо"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн проперті групп"
простягнення 185 004, 94 грн
За зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн проперті групп"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Юстудіо"
про визнання частково недійсними додаткових угод
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Фойнецький О.Д. - представник за довіреністю;

від відповідача: Лавренчук Т.М. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/18699/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юстудіо" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Проперті Групп" про стягнення заборгованості з виплати винагороди за Ліцензійним договором про передачу невиключних майнових прав від 02.09.2016 у загальному розмірі 184 797, 94 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/18699/20, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.01.2021.

23.12.2020 ТОВ "Юкрейн Проперті Групп" письмово повідомило суд про свою адресу для направлення поштової кореспонденції.

Крім того, відповідач у клопотанні від 30.12.2020 просив суд про продовження йому строку для подання відзиву.

04.01.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Проперті Групп" надійшов зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юстудіо" про:

- визнання недійсними п. 11 та п. 12 Додаткової угоди від 01.11.2018 до Ліцензійного договору про передачу невиключних майнових прав від 02.06.2016;

- визнання недійсними п. 11 та п. 12 Додаткової угоди від 28.01.2019 до Ліцензійного договору про передачу невиключних майнових прав від 02.06.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Проперті Групп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юстудіо" про визнання частково недійсними додаткових угод об`єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юстудіо" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Проперті Групп" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 184 797, 94 грн по справі № 910/18699/20.

До зустрічного позову також додано клопотання про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи.

16.01.2021 Господарським судом міста Києва винесено ухвалу в порядку ст. 120 Господарського процесуального кодексу України та перенесено підготовче засідання у справі на 19.02.2021.

Крім того, 19.01.2021 на адресу суду від позивача за первісним позовом надійшли наступні заяви та клопотання:

- клопотання про долучення доказів від 15.01.2021;

- письмовий відзив на зустрічну позовну заяву;

- заява про збільшення розміру позовних вимог до 185 004,94 грн.

18.02.2021 ТОВ "Юстудіо" надало суду письмові заперечення проти розміру заявлених судових витрат та заявило клопотання про витребування доказів, а саме - детального опису робіт адвоката, договору про надання правової допомоги, актів виконаних робіт або наданих послуг, та інших доказів, що повинні підтверджувати заявлений ТОВ "Юкрейн Проперті Групп" розмір витрат на правничу допомогу у справі № 910/18699/20.

Відповідач за зустрічним позовом, у свою чергу, напередодні підготовчого засідання 19.02.2021 подав клопотання про відкладення судового засідання в якому, зокрема, просив:

- встановити строк для надання відповіді на відзив за зустрічним позовом;

- зобов`язати позивача направити акт звірки взаємних розрахунків на виконання вимог ухвали від 04.12.2020;

- повернути заяву про збільшення розміру позовних вимог від 19.01.2021 позивачу.

Безпосередньо в підготовчому судовому засіданні 19.02.2021 представники сторін надали усні пояснення стосовно заявлених у справі клопотань.

Суд звернув увагу учасників процесу на те, що розподіл судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, буде здійснено за результатами розгляду спору по суті. Відповідач за первісним позовом, заявляючи про витребування доказів понесення витрат на послуги адвоката, помилково керується положеннями ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, з метою дотримання прав та інтересів позивача та відповідача суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Юстудіо" направити на адресу листування Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн проперті групп" (01054, м. Київ, вул. Володимирська, 54, корп. 3 (літ. "Г") заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Також судом задоволено клопотання відповідача за первісним позовом, продовжено строк для подання відзиву та встановлено десятиденний строк для подання відповіді на відзив на зустрічний позов.

Враховуючи наявні в матеріалах справи фактичні дані, доводи учасників процесу, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого судового засідання відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України до 12.03.2021 та продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів.

10.03.2021 ТОВ "Юстудіо" долучило до справи докази відправлення заяви про збільшення позовних вимог на адресу листування ТОВ "Юкрейн проперті групп".

Крім того, напередодні підготовчого засідання відповідачем за первісним позовом надано відзив на позовну заяву та відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

Представник позивача за первісним позовом безпосередньо в підготовчому засіданні 12.03.2021 наполягав на прийнятті заяви про збільшення розміру позовних вимог та заперечував проти призначення експертизи.

Натомість, представник відповідача за первісним позовом проти збільшення позовних вимог заперечив та повідомив, що заяву не отримав, але переконував у необхідності призначення експертизи.

Крім того, представник позивача за первісним позовом усно наполягав на долученні доказів - актів, які не були завірені.

Враховуючи те, що дії позивача зі збільшення розміру позовних вимог не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про збільшення позовних вимог до розгляду, а спір у справі буде вирішений з урахуванням нової ціни первісного позову - 185 004, 94 грн.

Дослідивши наведені у клопотанні про призначення експертизи питання, суд дійшов висновку про відсутність доцільності та необхідності у призначенні комп`ютерно-технічної експертизи у цій справі, оскільки у даному випадку для встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, немає потреби у спеціальних знаннях, суд може вирішити спір на підставі поданих доказів.

Учасники процесу проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті не заперечували.

З огляду на те, що в судовому засіданні 12.03.2021 здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що не вирішених заяв та клопотань у справі не залишилося, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 09.04.2021.

08.04.2021 відповідач звернувся до суду із клопотанням про відкладення судового засідання.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення та заслухавши доводи представника позивача, суд дійшов висновку про можливість відкласти судове засідання на 23.04.2021.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальних дій, та відповідає завданню господарського судочинства.

Безпосередньо в судовому засіданні 23.04.2021 позивач та відповідач надали усні пояснення на обґрунтування їх позовних вимог за первісним та зустрічним позовами та навели доводи й заперечення проти заявлених до них позовних вимог.

Згідно зі ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

2 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юстудіо» (далі - також ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юкрейн проперті групп» (далі також - ліцензіат) було укладено Ліцензійний договір про передачу невиключних майнових прав на примірник комп`ютерної програми - інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний майданчик» (далі - ЛД від 02.06.2016 р.), за яким TOB «Юстудіо» передало, а TOB «Юкрейн проперті групп» прийняло примірник ITC «Електронний майданчик» та відповідні невиключні права на його використання.

Зміст Ліцензійного договору та відповідних господарських відносин, що встановлювались за ним, полягав в наступному (Розділи 5, 6 та 7 ЛД від 02.06.2016 року):

1) Ліцензіар за плату передає ліцензіату примірник ITC «Електронний майданчик» та надає дозвіл на його використання в якості «некінцевого користувача» в сфері відносин, що виникають при реалізації Закону України «Про публічні закупівлі»;

2) Модифікацію примірнику ITC «Електронний майданчик» ліцензіата має право здійснювати за плату виключно ліцензіар.

Як стверджує позивач за первісним позовом, ліцензіаром його зобов`язання з передачі примірнику ITC «Електронний майданчик» ліцензіату були виконані належним чином.

Так, відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі Україна від -4.11.2016 року №1960 Електронний майданчик «OPEN TENDER» (адреса в мережі Інтернет https://open-tender.com.uа., оператора - TOB «Юкрейн проперті групп», вул. Олеся Гончара, 71, м. Київ, 01054, код ЄДР: 34925642) - попередньо авторизовано за першим, другим, третім і четвертим рівнями акредитації.

Відповідно до Розділу 7 ліцензійного договору, ліцензіат за прийнятий примірник системи та передані права, сплачує ліцензіару винагороду у наступних розмірах:

- грошову суму в гривні, що еквівалентна 11 600,00 доларів США (фіксований платіж) - протягом 5 календарних днів з дня підписання ЛД від 02.06.2016 року;

- грошову суму в гривні, що еквівалентна 11 600,00 доларів США (фіксований платіж) - протягом 5 календарних днів з дня підписання Акту приймання-передачі невиключних майнових прав;

- протягом строку, на якій ліцензіату були передані відповідні права на систему - винагороду у розмір 10 (десяти) відсотків від усіх грошових коштів, що надійшли Ліцензіату в якості його винагороди (платіж у вигляді відсотків за використання)

Спір за первісним позовом виник у зв`язку з тим, що станом на дату звернення із заявою до суду, за період з 01.01.2018 по день розгляду справи, за ліцензіатом обліковується заборгованість за ЛД від 02.06.2016.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову з наступних підстав.

Виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору, він за своєю правовою природою є ліцензійним договором.

За вимогами 180 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, а тому відповідно до вимог ст. 837, 875 ЦК України.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

За ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч. 1 ст. 1109 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1109 Цивільного кодексу України, у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом з наявних у матеріалах справи фактичних даних, за ЛД від 02.06.2016, за фактичними показниками результатів діяльності ліцензіата з використанням ІТС "Електронний майданчик" (кількості проведених успішних аукціонів), за наслідками кожного календарного місяця, в якому відбувалися такі аукціони, складався Акт-розрахунок, в якому визначалися: розмір винагороди ліцензіата, як оператора електронного майданчику та розмір винагороди ліцензіара.

Так, за наслідками фактичної діяльності ліцензіата та за наявними первинними документами, за даними ТОВ "Юстудіо" згідно з ЛД від 02.06.2016, ТОВ "Юкрейн проперті групп" у 2018-2020 роках була нарахована винагорода ліцензіара у загальному розмірі 17 745, 06 грн.

Як стверджує позивач за первісним позовом та не спростовано відповідачем, у 2018-2020 роках від відповідача були сплачені кошти в якості винагороди ліцензіара на загальну суму 16 480, 50 грн.

Відповідно до доводів первісної позовної заяви з урахуванням заяви про збільшення розмірупозовних вимог, наразі заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати винагороди за право на використання примірнику ІТС "Електронний майданчик" становить 1 264, 56 грн.

Позивач за первісним позовом стверджує, що на час подання позову до суду за відповідачем обліковується заборгованість за послуги модифікації на загальну суму 183 740, 38 грн. Крім того, у розділі 5 ЛД від 02.06.2016 сторони погодили, що модифікація примірнику ІТС може здійснюватися виключно ліцензіаром на підставі окремого оплатного договору, що укладається ліцензіаром та ліцензіатом окремо.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги ТОВ "Юкрейн проперті групп" посилається, зокрема, на таке:

- п.п. 11-12 додаткової угоди від 01.11.2018 до ліцензійного договору від 02.06.2016 та додаткової угоди від 28.01.2019 до ліцензійного договору від 02.06.2016 підлягають визнанню недійними як такі, що вчинені під впливом помилки;

- сторони узгодили, що ліцензіар в межах дії ЛД від 02.06.2016 та договору на здійснення технічної підтримки системи, у випадку пред`явлення технічними вимогами відповідних вимог зобов`язується безкоштовно здійснити додаткову модифікацію системи (та/або її компонентів) та їх наступну технічну (у тому числі й функціональну) підтримку виключно у випадку впровадження технічної реалізації закупівлі за рамковими угодами;

- оскаржувані умови додаткових угод суперечать приписам ліцензійного договору та вчинені під впливом помилки.

Відповідно до положень ст. 229 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним і у разі встановлення судом певних обставин може бути визнаний недійсним. Водночас при вирішенні такого спору слід ураховувати, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення та має істотне значення.

У разі якщо сторона спірного правочину була обізнана або не могла не бути обізнана стосовно обставин, щодо яких стверджує про наявність помилки, це виключає застосування наведених норм статті 229 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 911/1171/18, від 04.06.2019 у справі № 910/9070/18.

З наявних у справі фактичних даних вбачається, що станом на дату укладення ліцензійного договору 02.06.2016 не існувало технічних вимог до програмного забезпечення електронного майданчика.

Так, у розділі 1 ЛД від 02.06.2016 року, було зазначено наступне:

"Застереження про застосування принципу "Як є"

Принцип "Як є" - означає те, що Система (та/або її компоненти) та відповідні права на неї передаються ліцензіату на дату укладання цього Договору у стані тієї функціональної та/або технічної спроможності, рівень якої сформований дійсними поточними Технічними (у тому числі й функціональними) вимогами електронної системи закупівель.

Передаючи Систему (та/або її компоненти) ліцензіату ліцензіар гарантує:

- що дійсні поточні технічні (у тому числі й функціональні) вимоги електронної системи закупівель на дату укладання цього Ліцензійного договору відрізняються від Технічних вимог;

- що дійсні поточні технічні (у тому числі й функціональні) вимоги електронної системи закупівель на дату укладання цього Ліцензійного договору визначаються адаптованими сценаріями тестування, погодженими адміністратором електронної системи закупівель;

- Система (та/або її компоненти), права на які передаються на цим Ліцензійним договором, на дату його укладання, в цілому відповідає дійсним поточним технічним (у тому числі й функціональним) вимогам електронної системи закупівель.

Застосовуючи принцип «Як є». ліцензіар гарантує відповідність Системи (та/або її компонентів) дійсним поточним технічним (у тому числі й функціональним) вимогам електронної системи закупівель на дату укладання цього Ліцензійного договору, та не гарантує (без проведення додаткової модифікації Системи (та/або її компонентів) таку відповідність Системи (та/або її компонентів) технічним (у тому числі й функціональним) вимогам електронної системи закупівель, що будуть висуватись в майбутньому.

Застосовуючи принцип «Як є», ліцензіар обмежено гарантує відповідність Системи (та/або її компонентів), за умови проведення Ліцензіаром додаткової модифікації Системи (та/або її компонентів), технічним (у тому числі й функціональним) вимогам електронної системи закупівель, що будуть висуватись в майбутньому виключно у таких випадках:

- впровадження технічної реалізації процедури конкурентного діалогу;

- впровадження технічної реалізації закупівлі за рамковими угодами;

- впровадження технічної реалізації надання можливості замовнику та/або учаснику управляти документами, які були створені на одному авторизованому електронному майданчику, у разі перереєстрації замовника та/або учасника на іншому авторизованому електронному майданчику (міграція)».

Отже, з наведеного можна дійти висновку, що TOB «Юстудіо», і TOB «Юкрейн проперті групп», при укладанні ЛД від 02.06.2016 року домовились про безкоштовне впровадження технічної реалізації закупівлі за рамковими угодами, за фактичної відсутності технічних вимог щодо такого впровадження.

У жовтні 2017 року набрав чинності наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15.09.2017 № 1372 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 жовтня 2017 р. за № 1236/31104) «Про затвердження Порядку укладання і виконання рамкових угод» - далі Порядок, який визначив технічні особливості укладання і виконання рамкових угод відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі".

При цьому, згідно п. 4 вказаного Наказу було доручено ДП "ПРОЗОРРО" як адміністратору веб-порталу публічних закупівель у двомісячний строк забезпечити перегляд і адаптацію електронної системи закупівель для здійснення закупівель за рамковими угодами.

При цьому, технічне завдання на функціонал закупівлі за рамковими угодами (1 етап) було оприлюднено ДП «ПРОЗОРРО» для розробників лише 10.08.2018 року.

Саме з цього часу, у сторін за ЛД від 02.06.2016 року з`явились підстави для зміни домовленостей, зафіксованих у первісній редакції ЛД від 02.06.2016 року.

Таким чином, враховуючи обсяги робіт з модифікації примірнику ITC ліцензіата, сторонами за ЛД від 02.06.2016 року було досягнуто нової домовленості про оплатність робіт з модифікації примірнику ITC TOB «Юкрейн проперті групп», яка була відображена в:

1) Додатковій угоді від 01.11.2018 року до ЛД від 02.06.2016 року, сторони узгодили, що вартість робіт Виконавця з модифікації «Розробка додаткової функціональності ПЗ, що реалізує процедуру планування та проведення рамкових угод (1 етап), складає: 36 000,00 (тридцять шість тисяч гривень нуль копійок) грн, без ПДВ»;

2) Додатковій угоді від 28.01.2019 року до ЛД від 02.06.2016 року, сторони узгодили, що вартість робіт Виконавця з модифікації «Доопрацювання програмного забезпечення, що реалізує процедуру укладання рамкових угод (2етап), складає: 18 000,00 (вісімнадцять тисяч гривень нуль копійок) грн, без ПДВ».

Крім того, обізнаність TOB «Юкрейн проперті групп» про зміст та характер робіт з модифікації примірнику ITC, в тому числі й з модифікації примірнику ITC ліцензіата, пов`язаних з впровадженням закупівлі за рамковими угодами, підтверджуються Актом приймання-передачі виконаних робіт від 30.11 2018 та Актом приймання-передачі виконаних робіт від 30.06.2019, які підписані уповноваженим представником TOB «Юкрейн проперті групп».

З огляду на наведені вище обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача за зустрічним позовом про вчинення спірних правочинів під впливом помилки, оскільки наявні у матеріалах справи фактичні дані підтверджують обізнаність ТОВ "Юкрейн проперті групп" зі змістом, характером, властивостями послуг за додатковими угодами. Більше того, надані послуги прийняті без зауважень та використовуються відповідачем за зустрічним позовом.

Зустрічні позовні вимоги ТОВ "Юкрейн проперті групп" задоволенню не підлягають.

Оскільки, з огляду на наявні у матеріалах справи фактичні дані, відсутні підстави для визнання недійсними пунктів 11-12 Додаткової угоди від 01.11.2018 та Додаткової угоди від 28.01.2019 до Ліцензійного договору про передачу невиключних майнових прав від 02.06.2016, а відповідачем за первісним позовом не спростовано факт наявності заборгованості перед позивачем за первісним позовом, тоді суд дійшов висновку про задоволення первісних позовних вимог та стягнення з ТОВ "Юкрейн проперті групп" заборгованості з послуг модифікації в розмірі 183 740, 38 гре та заборгованості за винагородою в розмірі 1 264,56 грн, що разом складає 185 004, 94 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача за первісним позовом.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юстудіо" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн проперті групп" (01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, 71; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юстудіо" (04073, м. Київ, вул. Фрунзе, 160, літ. А; ) заборгованість з виплати винагороди в загальному розмірі 185 004,94 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 775, 07 грн. Видати наказ.

3. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн проперті групп" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.04.2021 року.

Суддя Ю.О.Підченко