ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2021 р. Справа№ 911/1267/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників зазначених в протоколі від 14.04.2021р.

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи"

на рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017

по справі №911/1267/17 (судді: Христенко О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія

"ІНВЕСТ РЕСУРС"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні

системи"

2. Приватного акціонерного товариства "Вентиляційні системи"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1.Публічного акціонерного товариства

"Українська інноваційна компанія",

2.Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. ОСОБА_1 ,

2. ОСОБА_2 ,

3. ОСОБА_3 ,

4. ОСОБА_4

5. Публічне акціонерне товариства „Український інноваційний

банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів

фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства

«Український інноваційний банк»

про стягнення 77 483 258,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.09.2017 по справі №911/1267/17 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Водостічні системи» та Приватного акціонерного товариства «Вентиляційні системи» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АФІНАЖ» 37 298 204 (тридцять сім мільйонів двісті дев`яносто вісім тисяч двісті чотири) грн. 83 коп. заборгованості по кредиту. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Водостічні системи» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АФІНАЖ» 57 764 (п`ятдесят сім тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 54 коп. судового збору. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Вентиляційні системи» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АФІНАЖ» 57 764 (п`ятдесят сім тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 54 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Водостічні системи» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 скасувати в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 13.11.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Водостічні системи» передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Чорної Л.В., Разіної Т.І.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Водостічні системи» на рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 до провадження, розгляд справи призначено на 12.12.2017 року.

27.11.2017 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ РЕСУРС» надійшла заява про зміну сторони у справі.

12.12.2017 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

12.12.2017 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача 1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 р. зупинено апеляційне провадження у справі №911/1267/17 до вирішення по суті Господарським суду міста Києва справи №910/21943/17 та набрання законної сили рішення суду у зазначені справі. Зобов`язано сторін невідкладно повідомити Київський апеляційний господарський суд про результати розгляду справи №910/1267/17.

Разом з цим суд зазначає, що Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 р. визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03.10.2018 р., про що в газеті «Голос України» № 185 (6940) від 03.10.2018 р. опубліковано відповідне повідомлення. Отже в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 р. справу № 91/1267/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 р. апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Водостічні системи» передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2018 р. справу № 911/1267/17 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду. Роз`яснено учасникам справи, що апеляційне провадження у справі № 911/1267/17 зупинено відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 р. Запропоновано учасникам справи надати Північному апеляційному господарському суду інформацію стосовно вирішення по суті Господарським суду міста Києва справи №910/21943/17 та набрання законної сили рішення суду у зазначені справі.06.03.2020 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи.

12.12.2018 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 1 надійшло повідомлення, про те що станом на 12.12.2018 року Північним апеляційним господарським судом ухвалою від 12.11.2018 року прийнято до провадження апеляційну скаргу на рішення у справі №910/21943/7 та призначено розгляд справи на 16.01.2019 року.

11.08.2020 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача надійшла заява з повідомленням, що справа №910/21943/17 не розглянута, рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2020 року не набрало законної сили.

03.11.2020 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника від представника третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача надійшло клопотання про поновлення розгляду справи.

Розпорядження № 09.1-08/4601/20 Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2020 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1267/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2020 р апеляційну скаргу у справі №911/1267/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2020 р. поновлено провадження у справі №911/1267/17. Прийнято справу №911/1267/17 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П. та розгляд справи призначено на 09.12.2020 р.

03.12.2020 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 1 надійшли пояснення по справі.

03.12.2020 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 2 надійшли пояснення по справі.

07.12.2020 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» надійшла заява про залучення третьої особи, в якій просить залучити до участі у справі ПАТ «УКРІНБАНК» в ліквідації державою, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог.

09.12.2020 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника третьої особи 1 надійшло клопотання про відкладення.

13.01.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника третьої особи 1 надійшло клопотання про зупинення розгляду справи.

03.02.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника третьої особи 1 надійшли письмові пояснення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 р. задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ РЕСУРС» та здійснено заміну позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АФІНАЖ» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ РЕСУРС» на підставі договору факторингу №01/11-17 від 22.11.2017 р., за яким позивач - ТОВ «Фінансова компанія «АФІНАЖ» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ РЕСУРС» своє право грошової вимоги до відповідача 1, яке виникло на підставі Кредитного договору №4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.08.2013 року, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповнення до них тощо, що є його невід`ємною частиною, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк», , як Кредитором, та ТОВ «Водостічні системи» як боржником, в загальному розмірі 1 335 660 (один мільйон триста тридцять п`ять тисяч шістсот шістдесят) гривень 85 копійок та 3 595 012 (три мільйони п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч двадцять) доларів США 90 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на 22.11.2017 (який склав 26,64 грн. за 1 долар США) становить 95 771 143 (дев`яносто п`ять мільйонів сімсот сімдесят одна тисяча сто сорок три) гривні, 65 копійок та суми судового збору в розмірі 57 764 (п`ятдесят сім тисяч сімсот шістдесят чотири) гривні 54 копійки за рішенням Господарського суду м. Києва від 12.09.2017 в справі №911/1267/17, а також вимоги до Боржника сплатити грошові кошти за вищезазначеним кредитним договором, що виникнуть в майбутньому у зв`язку з нарахуванням процентів та/або пені чи інших штрафних санкцій, акту приймання-передачі права грошової вимоги і акту приймання-передачі документів за Договором факторингу №01/11-17 від 22.11.2017, а також договору факторингу №02/11-17 від 22.11.2017 р., за яким Позивач - ТОВ «Фінансова компанія «АФІНАЖ» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ РЕСУРС» право грошової вимоги до відповідача 2 за зобов`язанням, передбаченим в додатку №1 до цього договору, а саме: зобов`язання по відшкодуванню витрат по сплаті судового збору, що виникло з рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі №911/1267/17 в загальному розмірі 57 764,54 грн., та акту приймання-передачі права грошової вимоги і акту приймання-передачі документів за Договором факторингу №02/11-17 від 22.11.2017 р., і договору від 22.11.2017 про відступлення прав за Договором поруки №1 від 14.08.2013 р., за яким ТОВ «Фінансовою компанією «АФІНАЖ» відступило права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ РЕСУРС» за Договором поруки №1 від 14.08.2013 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» про залучення третьої особи та залучено його до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів та розгляд апеляційної скарги відкласти на 03.03.2020 р.

02.03.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача-1 надійшли письмові пояснення-заперечення на пояснення ПАТ УКРІНКОМ від 28.01.2021 року та заява на виконання умов ухвали, докази відправлення.

03.03.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника третьої особи 1 на стороні відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Розпорядження № 09.1-08/867/21 Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 р., у зв`язку з перебуванням судді Поляк О.І. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1267/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 р апеляційну скаргу у справі №911/1267/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 справу №911/1267/17 прийняти до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 справу №911/1267/17 оголошено перерву у судовому засіданні до 17.03.2021р.

15.03.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача-2 заперечення на клопотання про зупинення провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 справу розгляд справи №911/1267/17 призначено на 31.03.2021р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021 справу призначено судове засідання на 14.04.2021р.

03.03.2021 ТОВ «ФК «Інвест Ресурс» та Публічним акціонерним товариством "Українська інноваційна компанія" подано клопотання про зупинення провадження у справі №911/1267/17 до перегляду Північним апеляційним господарським судом справи №910/12966/20, №910/19334/20 та № 910/21943/17.

Подібне за змістом клопотання цього ж дня було подане також і ПАТ «Укрінком».

Пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинене.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати, як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме зумовлена неможливість розгляду справи.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Правові висновки щодо застосування пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України та пункту 4 частини 1 статті 229 ГПК України викладено у постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.01.2021 в справі №906/129/20

З відкритих джерел - Єдиного державного реєстру судових рішень, який запроваджений Законом України «Про доступ до судових рішень», колегією суддів з`ясовано, що предметом розгляду судової справи №910/12966/20 є вимоги відповідача 2 до ТОВ «ФК «Інвест Ресурс» та ТОВ «Компанія Афінаж» про припинення протиправних дій останніх та визнання припиненим договору поруки №1 від 14.08.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» та Приватним акціонерним товариством «Вентиляційні системи». Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2021 позов відповідача 2 задоволено частково, а саме визнано припиненим як Договір поруки №1 від 14.08.2013, так і поруку ПрАТ «Вентиляційні системи» за ним. Не погодившись з даним рішенням ТОВ «ФК «Інвест Ресурс» подало апеляційну скаргу.

З огляду на предмет судового спору в справі №910/12966/20 колегія суддів зазначає, що в межах даного спору про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором №4976 апеляційний суд може самостійно оцінити чи пред`явлена Позивачем вимога до Відповідача 2 з дотриманням строків, передбачених умовами Договору поруки №1 від 14.08.2013 та вимогами чинного законодавства, а відтак самостійно визначити чи є припиненою порука, що не свідчить про наявність об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи №910/12966/20.

Керуючись викладеним підстави для зупинення провадження в цій справі до вирішення справи №910/12966/20 відсутні.

Також з відкритих джерел - Єдиного державного реєстру судових рішень, який запроваджений Законом України «Про доступ до судових рішень», колегією суддів з`ясовано, що предметом розгляду судової справи №910/19334/20 є вимоги відповідача 2 до ТОВ «ФК «Інвест Ресурс» та ТОВ «Компанія Афінаж» про визнання недійсними Договору від 13.01.2017 про відступлення права вимоги за Договором поруки №1 від 14.08.2013, Договору від 22.11.2017 про відступлення прав за Договором поруки та Договору факторингу від 22.11.2017. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 позовні вимоги позивача задоволено повністю.

Крім того, з огляду на предмет спору у справі №910/19334/20 колегія суддів відмічає, що в обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «Водостічні системи» зазначило, що в силу вимог статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договори про відступлення права вимоги за Кредитним договором №4976 та Договором поруки №1 від 14.08.2013 є нікчемними. Отже, питання нікчемності зазначених договорів підлягає з`ясуванню судом апеляційної інстанції у даній справі. Нікчемний правочин є нікчемним в силу закону та не може бути визнаним недійсним. В свою чергу, в разі встановлення судом апеляційної інстанції дійсності даних договорів, учасники справи не будуть позбавлені можливості переглянути судовий акт за нововиявленими обставинами (схожі висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.01.2021 в справі №906/129/20 та від 16.12.2020 в справі №908/1908/19).

При цьому слід зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий ті ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Виходячи з аналізу положень статті 2 ГПК України, на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони - неприпустимість зловживання процесуальними правами. Крім того, виходячи з аналізу статті 5 ГПК України, звернення до господарського суду повинно мати ефективний спосіб захисту порушених прав.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національна судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопаде 2006 року у справі "Красношапка проти України").

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 910/31771/18, від 02.06.2020у справі № 910/6674/19.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги те, що зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду у даній справі, а сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішеннями у справах №910/12966/20 та №910/19334/20, оскільки незалежно від результату їх розгляду, апеляційний господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи, а тому колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №910/12966/20 та №910/19334/20.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.10.2021р. у справі № 910/21943/17 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 910/21943/17 залишено без змін з урахуванням мотивів, наведених у даній постанові.

Додатково до викладеного вище колегія зазначає, що судом першої інстанції рішення в даній справі ухвалено 12.09.2017, апеляційне провадження відкрито 15.11.2017, а тому керуючись одним з основних принципів господарського судочинства, а саме розумністю строків розгляду справи, запереченнями представників відповідачів проти задоволення цих клопотань, за ініціативою одного з яких й відкритті провадження у справах №910/12966/20 та №910/19334/20, а також з огляду на тривалий час невизначеності сторін спору, суд вважає, що повторне зупинення провадження у даній справі призведе до порушення права особи на доступ до судочинства, що є недопустимим.

Представники відповідачів-1, 2 та третьої особи-5 у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, просили суд її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017р. у справі №911/1267/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи-1 у поясненнях, наданих у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

14.04.2021р. представники третьої особи на стороні позивача та треті особи-1, 2, 3, 4 на стороні відповідачів у судове засідання не з`явились. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодекс) України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників третьої особи на стороні позивача та треті особи-1, 2, 3, 4 на стороні відповідачів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила таке.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України (далі - ГК України) кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

14.08.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» («банк», далі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Водостічні системи» («позичальник», далі - відповідач 1) укладено Кредитний договір № 4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі - Кредитний договір №4976 від 14.08.2013), відповідно до умов якого банк надає відповідачу 1 кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 3 350 000,00 доларів США на термін по 13.08.2017.

В подальшому між банком та відповідачем 1 укладалися додаткові угоди до Кредитного договору № 4976 від 14.08.2013 р., якими змінювалися умови цього договору.

Додатковою угодою № 2 від 16.06.2014 р. до Кредитного договору № 4976 назву договору виклали в наступній редакції: «Кредитний договір № 4976 про відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії».

Додатковою угодою № 7 від 12.10.2015 до Кредитного договору №4976 п. 3.1 зазначеного договору викладено в наступній редакції: «Відповідно до положень та умов цього Договору Банк надає відповідачу 1 кредит на умовах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом у розмірі 3 137 211,64 доларів США або еквівалент в грн., по курсу Національного банку України на дату видачі кредитних коштів, на термін по 10.12.2017 року, з наступним графіком погашення: - до 12.10.2015 погашення в сумі не менше 2 000 000,00 грн.; - до 25.10.2015 погашення в сумі не менше 3 000 000,00 грн.; щомісячно до 10 числа кожного місяця, починаючи з - травень - грудень 2016 року погашення в сумі, не менше, ніж 100 000,00 доларів США еквівалент по курсу НБУ на дату погашення; - січень 2017 р. - травень 2017 р. - погашення в сумі не менше, ніж 150 000,00 доларів США еквівалент по курсу НБУ на дату погашення; - червень - листопад 2017 р. - погашення в сумі, не менше 170 000,00 доларів США еквівалент по курсу НБУ на дату погашення; - та до 10.12.2017 - повне погашення.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач 1 отримав від ПАТ «Український інноваційний банк» кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку з 15.08.2013 по 14.07.2016, доданою до позовної заяви.

Відповідно до довідки позивача від 17.05.2017 про стан заборгованості відповідача 1 станом на 11.05.2016 заборгованість згідно Кредитного договору №4976 від 14.08.2013 р. за кредитом наданим в гривні становить 958 999,00 грн., станом на 11.04.2017 заборгованість за кредитом наданим в доларах США становить 1 358 133,09 доларів США (гривневий еквівалент станом на 21.04.2017 становить 36 339 205,83 грн.); станом на дату звернення позивача з позовом строкова заборгованість за кредитом наданим в доларах США становить 1 501 866,91 доларів США (гривневий еквівалент станом на 21.04.2017 становить 40 185 053,41 грн.), однак строк її повернення на момент звернення до суду не настав, що вбачається з Додаткової угоди № 7 від 12.10.2015.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

14.08.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» («Кредитор») та Приватним акціонерним товариством «Вентиляційні системи» («Поручитель», далі - відповідач 2) укладений Договір поруки № 1 (далі - Договір поруки №1 від 14.08.2013 р.), відповідно до якого відповідач 2 поручається перед кредитором за виконання відповідачем 1 в повному обсязі зобов`язань по Кредитному договору № 4976 від 14.08.2013 та всіх додаткових угод до нього, що будуть укладені в майбутньому протягом строку його дії між Банком та відповідачем 1.

В подальшому між ПАТ «Український інноваційний банк» та відповідачем 2 укладалися додаткові угоди до Договору поруки № 1 від 14.08.2013 р.

Пунктом 4.1. Договору поруки № 1 від 14.08.2013 р. передбачено, що він набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання прийнятих на себе зобов`язань.

13.01.2017 р. між Публічним акціонерним товариством «УКРІНКОМ» («первісний кредитор») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АФІНАЖ» («новий кредитор», позивач) укладено Договір про відступлення права вимоги № 13/01/17-1, відповідно до умов якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за Кредитним договором № 4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.08.2013 року зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до них, договорами забезпечення тощо, що є його невід`ємною частиною, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Водостічні системи».

Відповідно до п. 1.2 Договору про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 від 13.01.2017 право вимоги за Кредитним договором відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: - право вимоги основної суми заборгованості за Кредитним договором; - право вимоги суми нарахованих процентів за Кредитним договором, строк платежу яких настав на дату укладання цього договору; - процентів, неустойки, штрафів, пені; - тощо.

Згідно п. 1.3 Договору про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 від 13.01.2017 загальна сума заборгованості боржника за договором кредиту станом на дату укладення цього договору становить 996 468,09 грн. та 3 037 195,37 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на 13.01.2017 становить 82 768 521,42 грн. в т.ч. прострочені проценти, пеня за погашення термінів погашення кредиту та процентів по ньому відповідно до умов Кредитного договору.

Пунктом 1.4 Договору про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 від 13.01.2017 передбачено, що новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитним договором та одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх без виключення зобов`язань за Кредитним договором, які існували та існують на момент укладення цього Договору. При цьому Новий кредитор також набуває статусу заставодержателя (іпотекодержателя) за всіма зобов`язаннями, що забезпечують виконання Боржником його зобов`язань за Кредитним договором в разі їх наявності.

Права вимоги за Кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання сторонами цього Договору та Акту прийому-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною Договору (п. 3.1 Договору про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 від 13.01.2017).

13.01.2017 р. між Публічним акціонерним товариством «УКРІНКОМ» («первісний кредитор») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АФІНАЖ» («новий кредитор») укладено Додаток № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 13/01/17-1, відповідно до п. 1 якого сторони передбачили, що оплата ціни відступлення права вимоги за Договором становить 83 764 989,51 грн. та здійснюється на умовах відстрочення платежу. Новий кредитор оплачує ціну відступлення права вимоги протягом 12 місяців з моменту підписання цього Договору та Акту приймання-передачі документів та права вимоги.

Докази виконання умов вказаного вище пункту Договору про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 від 13.01.2017 р. в матеріалах справи відсутні.

13.01.2017 р. між позивачем та Публічним акціонерним товариством «УКРІНКОМ» підписано Акт прийому-передачі прав та документів згідно Договору про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 від 13.01.2017 р.

13.01.2017 р. між Публічним акціонерним товариством «УКРІНКОМ» («первісний кредитор») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АФІНАЖ» («новий кредитор», позивач) укладено Договір про відступлення прав за Договором поруки № 1 від 14.08.2013 р., відповідно до умов якого у зв`язку з укладенням між Первісним кредитором та Новим кредитором Договору про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 від 13.01.2017, відповідно до якого первісний кредитор відступив Новому кредитору всі права вимоги за Кредитним договором №4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.08.2013 року, разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями та викладеними у новій редакції, що є його невід`ємною частиною, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Водостічні системи», Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває права Первісного кредитора, належних Первісному кредитору згідно з Договором поруки № 1 від 14.08.2013, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» та Приватним акціонерним товариством «Вентиляційні системи».

Відповідно до п. 1.2 Договору про відступлення прав за Договором поруки № 1 від 14.08.2013 за цим Договором Новий кредитор набуває замість Первісного кредитора право вимоги до відповідача 2, в порядку визначеному Договором поруки та Цивільним кодексом України, щодо задоволення всіх свої вимог (повернення суми основної заборгованості, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків, тощо), які випливають з умов Кредитного договору, та за виконання яких Боржник та Поручитель несуть солідарну відповідальність перед Первісним кредитором.

Згідно п. 3.1 Договору про відступлення прав за Договором поруки № 1 від 14.08.2013 право вимоги за цим Договором вважається відступленим в повному обсязі з моменту підписання цього Договору, скріплення печатками сторін (в разі наявності), а також складання та підписання сторонами Акту прийому-передачі прав та документів у відповідності до вимог п. 3.1 Договору про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 від 13.01.2017, а також п. 2.2.3 цього Договору.

Пунктом 4.1 Договору про відступлення прав за Договором поруки № 1 від 14.08.2013 Новий кредитор не здійснює на користь Первісного кредитора будь-яких додаткових платежів за виключенням тих, що визначені Договором про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 від 13.01.2017.

21.12.2015 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Водостічні системи» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передає відповідачу 1, а відповідач 1 набуває право вимоги та інші права, що належать ОСОБА_1 в момент укладення цього Договору і стає кредитором по відношенню до ПАТ «Український інноваційний банк» по зобов`язаннях, що виходять з заяви-договору про розміщення банківського вкладу №10-1389029 від 28.09.2015 (термін розміщення вкладу з 28.09.2015 по 29.10.2015). За цим Договором відповідач 1 одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за Основним договором у розмірі 143 032,33 доларів США.

Згідно п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги від 21.12.2015 відповідач 1 сплачує ОСОБА_1 за відступлення права вимоги відшкодування у розмірі вкладу ОСОБА_1 на дату укладення цього Договору. Оплата всієї суми відшкодування має бути здійснена відповідачем 1 не пізніше 31.12.2025 (п. 2.3 Договору).

21.12.2015 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Водостічні системи було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передає відповідачу 1, а відповідач 1 набуває право вимоги та інші права, що належать ОСОБА_2 в момент укладення цього Договору і стає кредитором по відношенню до ПАТ «Український інноваційний банк» по зобов`язаннях, що виходять з Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1389023 від 28.09.2015 (термін розміщення вкладу з 28.09.2015 по 29.10.2015). За цим Договором відповідач 1 одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за Основним договором у розмірі 141 578, доларів США.

Відповідно до п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги від 21.12.2015 відповідач 1 сплачує ОСОБА_2 за відступлення права вимоги відшкодування у розмірі вкладу ОСОБА_2 на дату укладення цього Договору. Оплата всієї суми відшкодування має бути здійснена відповідачем 1 не пізніше 31.12.2025 (п. 2.3 Договору).

21.12.2015 р. між ОСОБА_4 , що діє від імені ОСОБА_3 , та ТОВ «Водостічні системи» було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передає відповідачу 1, а відповідач 1 набуває право вимоги та інші права, що належать ОСОБА_3 в момент укладення цього Договору і стає кредитором по відношенню до ПАТ «Український інноваційний банк» по зобов`язаннях, що виходять з: заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-2352424 від 28.05.2015 р. у розмірі 23 661,49 доларів США, а також нараховані та не сплачені відсотки за цим Договором (термін розміщення вкладу з 28.05.2015 безстроково); заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-2378330 від 04.09.2015 р. (термін розміщення вкладу з 04.09.2015 безстроково) у розмірі 50 000,00 євро, а також нараховані та не сплачені відсотки за цим Договором; заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-2378340 від 04.09.2015 р. (термін розміщення вкладу з 04.09.2015 по 07.03.2016) у розмірі 250 000,00 євро, а також нараховані та не сплачені відсотки за цим Договором; заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1352423 від 28.05.2015 р (термін розміщення вкладу з 28.05.2015 по 31.05.2016) у розмірі 1 350 000,00 доларів США, а також нараховані та не сплачені відсотки за цим Договором. За цим Договором відповідач 1 одержує право (замість ОСОБА_3 ) вимагати від ПАТ «Українській інноваційний банк» належного виконання зобов`язань за Основним договором, а також нараховані та не сплачені відсотки за цим Договором.

Згідно п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги від 21.12.2015 р. відповідач 1 сплачує ОСОБА_3 за відступлення права вимоги відшкодування у розмірі вкладу ОСОБА_3 на дату укладення цього Договору. Оплата відшкодування здійснюється за рахунок прибутку відповідача 1 за підсумками роботи за календарний рік, затвердженого загальними зборами учасників відповідача 1 (п. 2.3 Договору). Оплата всієї суми відшкодування має бути здійснена відповідачем 1 не пізніше 31.12.2025 р. (п. 2.4 Договору).

21.12.2015 р. між ОСОБА_4 («первісний кредитор») та ТОВ «Водостічні системи» («новий кредитор») було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передає відповідачу 1, а відповідач 1 набуває право вимоги та інші права, що належать ОСОБА_4 в момент укладення цього Договору і стає кредитором по відношенню до ПАТ «Український інноваційний банк» по зобов`язаннях, що виходять з Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-2338815 від 30.03.2015 р. (термін розміщення вкладу з 30.03.2015 по 02.10.2015), укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Українській інноваційний банк». За цим Договором відповідач 1 одержує право (замість ОСОБА_4 ) вимагати від ПАТ «Українській інноваційний банк» належного виконання зобов`язань за Основним договором у розмірі 600 009,59 євро, а також нараховані та не сплачені відсотки за цим Договором.

Згідно п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги від 21.12.2015 р. відповідач 1 сплачує ОСОБА_4 за відступлення права вимоги відшкодування у розмірі вкладу ОСОБА_4 на дату укладення цього Договору. Оплата всієї суми відшкодування має бути здійснена відповідачем 1 не пізніше 31.12.2025 р. (п. 2.3 Договору).

Постановою Правління Національного банку України від 24.12.2015 № 934 «Про віднесення ПАТ «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Український інноваційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Українській інноваційний банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» розпочато процедуру виведення ПАТ «Український інноваційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 по 24.03.2016, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Український інноваційний банк» Білій Ірині Володимирівні.

Як підтверджується відомостями, що містяться у відритих джерелах, зокрема на офіційному веб. сайті: https://www.fg.gov.ua, 22.03.2016 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 385 «Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК».

22.03.2016 на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Правлінням Національного банку України винесено постанову №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК».

Разом з цим, судом апеляційної інстанції з відкритих джерел - Єдиного державного реєстру судових рішень, який запроваджений Законом України «Про доступ до судових рішень» також встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016, визнано незаконною та скасовано з моменту прийняття постанову Правління Національного банку України від 24.12.2015 № 934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних», та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», суд зобов`язав НБУ надати 95 днів на відновлення платоспроможності цього банку.

Постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 у справі №826/1162/16 задоволено заяву Національного банку України, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання протиправними постанови № 934 Правління Національного банку України від 24.12.2015 і рішення № 239 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 відмовлено.

З наданої ПАТ «Укрінком» постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 у справі №826/5325/16, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що судами адміністративної юрисдикції визнано протиправною та скасовано з моменту їх прийняття постанову Правління Національного банку України від 22.03.2016 №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.03.2016 № 385 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», суд зобов`язав НБУ вчинити всі необхідні дії щодо відновлення функціонування ПАТ «Український інноваційний банк» у якості банківської установи - в обсязі та стані, який існував на 22.03.2016. З відкритих джерел - Єдиного реєстру судових рішень, який запроваджений Законом України «Про доступ до судових рішень», судом апеляційної інстанції з`ясовано, що НБУ до Верховного Суду України подано заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016, однак постановою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 24.02.2021 у задоволенні цієї заяви відмовлено.

З наданої ПАТ «Укрінком» постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №826/14033/17, залишеної без змін постановами Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 та Верховного Суду від 09.08.2019, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційні компанія» задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних». Визнано протиправною та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2015 року № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витягу зі статуту ПАТ «Укрінком», затвердженого протоколом №3 від 22.11.2016, витягу зі статуту ПАТ «Українська інноваційна компанія», затвердженого протоколом №6 від 28.03.2017 та не заперечується учасниками справи, 13.07.2016 вчинено реєстраційні дії про перейменування ПАТ «УКРІНБАНК» на ПАТ «УКРІНКОМ», 24.11.2016 вчинено реєстраційні дії щодо зміни керівника, зміни найменування та місцезнаходження і зареєстровані зміни до установчих документів, в подальшому 29.03.2017 вчинено реєстраційні дії про зміну повного та скороченого найменування та зазначено в статуті, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» продовжує свою діяльність згідно цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ «УКРІНКОМ» на ПАТ «Українська інноваційна компанія», яке є набувачем всіх прав і обов`язків ПАТ «УКРІНКОМ» та ПАТ «Український інноваційний банк».

З наданих ПАТ «Укрінком» постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2017 у справі №826/11199/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 та постановою Верховного Суду від 03.11.2020, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовлено повністю у задоволенні позову до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. та Скульської Т.А., треті особи: Національний банк України; Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві; ПАТ «УКРІНБАНК»; ПАТ «УКРІНКОМ», про визнання протиправними та скасування дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 13.07.2016 р. 7038947; Сазонова Олена Миколаївна; приватний нотаріус Сазонова О.М. ; зміна керівника юридичної особи; скасування реєстраційної дії за судовим рішенням; 13.07.2016 р. 8038947 4038947); Сазонова Олена Миколаївна; приватний нотаріус Сазонова О.М. ; державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; 13.07.2016 р. 2038947; Сазонова Олена Миколаївна; приватний нотаріус Сазонова О.М. ; зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження, зміна видів діяльності; внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 13.07.2016 р. 3038947; Сазонова Олена Миколаївна; приватний нотаріус Сазонова О.М. ; зміна відомостей про керівника юридичної особи; про визнання протиправними та скасування дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.І. щодо щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; 09.08.2016 р. 4038947; Скульська Тетяна Анатоліївна; приватний нотаріус Скульська Т. А.; інші зміни.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №826/18320/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 та постановою Верховного Суду від 03.11.2020, про які зазначено відповідачем 1 у наданих суду поясненнях та які розміщено у відкритому джерелі - Єдиному державному реєстрі судових рішень, який запроваджений Законом України «Про доступ до судових рішень», задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УКРІНКОМ» до Міністерства юстиції України та державного реєстратора Новік Наталії Юріївни про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 17.11.2016 №3255/5 про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; визнання протиправними вчинених відповідачами реєстраційних дій щодо Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК» (скорочена назва - ПАТ «УКРІНБАНК», теперішня назва - публічне акціонерне товариство «УКРІНКОМ», ) про «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 21.11.2; Новік Наталія Юріївна; Комунальне підприємство «Солом`янка-Сервіс»; зміна керівника юридичної особи» та визнання протиправним видалення записів: - «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 13.07.2; Сазонова Олена Миколаївна; приватний нотаріус Сазонова О.М.; зміни керівника юридичної особи»; - «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 13.07.2; Сазонова Олена Миколаївна; приватний нотаріус Сазонова О.М.; зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження, зміна видів діяльності»; - «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 13.07.2; Сазонова Олена Миколаївна; приватний нотаріус Сазонова О.М.; зміни відомостей про керівника юридичної особи»; зобов`язання відповідачів скасувати вчинені реєстраційні дії щодо Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК» (скорочена назва - ПАТ «УКРІНБАНК», теперішня назва - публічне акціонерне товариство «УКРІНКОМ», ) про «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 21.11.2; Новік Наталія Юріївна; Комунальне підприємство «Солом`янка-Сервіс»; зміна керівника юридичної особи» та відновлення записів: - «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 13.07.2; Сазонова Олена Миколаївна; приватний нотаріус Сазонова О.М.; зміни керівника юридичної особи»; - «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 13.07.2; Сазонова Олена Миколаївна; приватний нотаріус Сазонова О.М.; зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження, зміна видів діяльності»; - «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 13.07.2; Сазонова Олена Миколаївна; приватний нотаріус Сазонова О.М.; зміни відомостей про керівника юридичної особи».

З відкритого джерела - Єдиного державного реєстру судових рішень, який запроваджений Законом України «Про доступ до судових рішень» судом апеляційної інстанції також встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2018 у справі №826/15260/17, залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2018, яким відмовлено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у задоволенні позову до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазовоної Олени Миколаївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни, державного реєстратора філії комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «Результат» Піотровської Юлії Антонівни, державного реєстратора сектору реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради Луганської області Балжи Тетяни Анатоліївни, Завідувача сектору юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - державного реєстратора Сєвєродонецької міської ради Луганської області Колєнкової Наталії Олексіївни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про визнання протиправними дії щодо: - скасування реєстраційної дії за судовим рішенням, 13.07.2 4038947), Сазонова Олена Миколаївна , приватний нотаріус Сазонова О.М.; - Державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 09.08.2, Скульська Тетяна Анатоліївна , Приватний нотаріус Скульська Т.А., інші зміни; - внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 23.11.2 Піотровська Юлія Антонівна , Комунальне підприємство Новопетрівської сільської ради «Результат», зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження; - внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 24.11.2, Піотровська Юлія Антонівна , Комунальне підприємство Новопетрівської сільської ради «Результат», зміна відомостей про керівника юридичної особи; - державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 02.02.2, Балжи Тетяна Анатоліївна , Сєвєродонецька міська рада, інші зміни; - державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 29.03.2, Колєнкова Наталія Олексіївна , Сєвєродонецька міська рада, зміна повного найменування, зміна скороченого найменування; - внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 13.04.2, Колєнкова Наталія Олексіївна , Сєвєродонецька міська рада, зміна складу підписантів. Скасування реєстраційних записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо: - скасування реєстраційної дії за судовим рішенням, 13.07.2 4038947), Сазонова Олена Миколаївна , Приватний нотаріус Сазонова О.М.; - державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 09.08.2, Скульська Тетяна Анатоліївна , Приватний нотаріус Скульська Т.А., інші зміни; - внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 23.11.2 Піотровська Юлія Антонівна , Комунальне підприємство Новопетрівської сільської ради «Результат», зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження; - внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 24.11.2, Піотровська Юлія Антонівна , Комунальне підприємство Новопетрівської сільської ради «Результат», зміна відомостей про керівника юридичної особи; - державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 02.02.2, Балжи Тетяна Анатоліївна, Сєвєродонецька міська рада, інші зміни; - державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, 29.03.2, Колєнкова Наталія Олексіївна, Сєвєродонецька міська рада, зміна повного найменування, зміна скороченого найменування; - внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 13.04.2, Колєнкова Наталія Олексіївна, Сєвєродонецька міська рада, зміна складу підписантів. Вказані вище судові рішення, постановою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду скасовані, а провадження у справі №826/15260/17 закрито.

10.08.2020 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1485 «Про продовження процедури виведення ПАТ «УКРІНБАНК» з ринку і призначення уповноваженої особи» (на теперішній час найменування Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія») із врахуванням вимог Закону України від 13.05.2020 №590-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» та відповідно до частини 5 статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», розміщене у відкритих джерелах - на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за посиланням: https://www.fg.gov.ua/articles/48460-prodovzheno-proceduru-vivedennya-pat-ukrinbank-z-rinku.html.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Публічне акціонерне товариства «Українська інноваційна компанія» має ідентифікаційний код юридичної особи 05839888, тобто такий самий, як мало ПАТ «УКРІНКОМ», перейменоване з ПАТ «Український інноваційний банк», код якого такий же до зміни найменування.

Відповідні реєстраційні дії є реалізацією ПАТ «УКРІНКОМ» права на зміну власної назви. При цьому вказана юридична особа з ідентифікаційним кодом згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 05839888 залишила за собою повний обсяг прав та обов`язків, належних їй до зміни назви.

Таким чином, на думку ПАТ «УКРІНКОМ», викладену у письмових поясненнях, він є набувачем всіх прав та обов`язків ПАТ «УКРІНКОМ» та ПАТ «Український інноваційний банк», у тому числі за Кредитним договором №4976 від 14.08.2013 р. та Договором поруки №1 від 14.08.2013, за якими в подальшому Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» відступила право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АФІНАЖ» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 та Договору про відступлення прав за Договором поруки № 1 від 14.08.2013, з чим погодився суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги Позивача.

Північний апеляційний господарський, здійснивши аналіз матеріалів справи, не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

За змістом статей 80, 83 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Особливості правового статусу окремих видів установ встановлюються законом. Положення глави 7 цього Кодексу застосовуються до всіх товариств та установ, якщо інші правила для окремих видів товариств або установ не встановлені законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 №2121-III, зі змінами та доповненнями, станом на 13.07.2016, (далі - Закон №2121-III) цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків. Метою цього Закону є правове забезпечення стабільного розвитку і діяльності банків в Україні і створення належного конкурентного середовища на фінансовому ринку, забезпечення захисту законних інтересів вкладників і клієнтів банків, створення сприятливих умов для розвитку економіки України та підтримки вітчизняного товаровиробника.

Статтею 2 Закону №2121-III містить такі визначення, зокрема, банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків; банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб; державний реєстр банків - реєстр, що ведеться Національним банком України і містить відомості про державну реєстрацію усіх банків.

Цей Закон регулює відносини, що виникають під час заснування, реєстрації, діяльності, реорганізації та ліквідації банків (ч. 1 ст. 3 Закону №2121-ІІІ).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 15 Закону №2121-III банк має повне і скорочене офіційні найменування українською та іноземними мовами. Найменування банку має містити слово «банк», а також вказівку на організаційно-правову форму банку. Банк має печатку зі своїм повним офіційним найменуванням. Слово «банк» та похідні від нього дозволяється використовувати у назві лише тим юридичним особам, які зареєстровані Національним банком України як банк і мають банківську ліцензію. Виняток становлять міжнародні організації, що діють на території України відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та законодавства України.

Частиною 3 ст. 16 Закону №2121-III визначено, що зміни до статуту банку підлягають державній реєстрації відповідно до законодавства з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 Закону №2121-III керівники банку та особи, які мають істотну участь у банку, зобов`язані протягом усього часу, упродовж якого вони зберігають свій статус або мають істотну участь у банку, відповідати вимогам, встановленим цим Законом.

Державне регулювання діяльності банків здійснюється НБУ, зокрема у формі адміністративного регулювання, до складу якого входить: реєстрація банків і ліцензування їх діяльності; встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків; застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру; нагляд за діяльністю банків; надання рекомендацій щодо діяльності банків (п. 1 ч. 1 ст. 66 Закону № 2121-III).

За приписами п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 1 ст. 46 Закону №2121-ІІІ правління банку зобов`язане протягом трьох робочих днів інформувати Національний банк України про звільнення керівника (керівників) банку та про кандидатуру на призначення на цю посаду; зміну юридичної адреси і місцезнаходження банку та його відокремлених підрозділів; наявність хоча б однієї з підстав для віднесення банку до категорії проблемних або неплатоспроможних або для відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку; припинення банківської діяльності.

Відповідно до ч.ч. 4, 6-8 ст. 16 Закону №2121-ІІІ банк подає документи для проведення державної реєстрації змін до статуту банку після їх погодження Національним банком України. Перелік документів та порядок погодження змін до статуту банку встановлюються Національним банком України. Національний банк України приймає рішення про погодження змін до статуту банку або про відмову в їх погодженні не пізніше місячного строку з дня подання повного пакета документів. Національний банк України в установленому ним порядку вносить відповідний запис до Державного реєстру банків після проведення державної реєстрації змін до установчих документів.

Погодження змін, що вносяться до статутів банків, регулюються, зокрема главою 1 розділу VII Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого постановою Правління НБУ від 08.09.2011 № 306, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.10.2011 за №1203/19941, діючого станом на 13.07.2016 (далі - Положення про ліцензування банків). Погодження призначення та визначення відповідності професійної придатності та ділової репутації керівників банку, керівника підрозділу внутрішнього аудиту (у разі їх зміни) регулюється главою 3 розділу VII Положення про ліцензування банків. Зокрема, відповідно до пункту 1.8 глави 1 розділу VII Положення про ліцензування банків банк у разі зміни свого найменування зобов`язаний у новій редакції статуту зробити запис про правонаступництво банку з новим найменуванням щодо передачі йому всього майна, прав і зобов`язань банку з попереднім найменуванням.

Документи, що подаються для державної реєстрації, повинні відповідати переліку вимог, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» установчі документи банків, інших юридичних осіб, які згідно із законом підлягають погодженню (реєстрації) відповідно Національним банком України, іншими державними органами, подаються з відміткою про їх погодження відповідним органом.

Законом України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, зі змінами та доповненнями, станом на 13.07.2016 (далі - Закон №514-VI) визначено порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов`язки акціонерів. Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону №514-VI особливості правового статусу, створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, що провадять діяльність на ринках фінансових послуг, визначаються законами, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності. У разі суперечності норм цього Закону з нормами законів, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності, норми законів, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності, мають перевагу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону №2121-ІІІ банки в Україні створюються у формі публічного акціонерного товариства або кооперативного банку. Особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно приписів ст. 2 Закону №2121-ІІІ реорганізація банку - злиття, приєднання, виділення, поділ банку, перетворення його організаційно-правової форми, наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов`язків правонаступникам.

Законом №2121-III визначено, що банк може бути реорганізований за рішенням власників банку. Реорганізація може здійснюватися шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення. У разі реорганізації банку шляхом перетворення до таких правовідносин не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи. Під час проведення реорганізації банку шляхом перетворення кредитори не мають права вимагати від банку припинення чи дострокового виконання зобов`язання (ст. 26).

Дозвіл на реорганізацію надається Національним банком України (ст. 27 Закону №2121-III).

Порядок надання Національним банком України дозволу на реорганізацію банку за рішенням його власників визначено Положенням про особливості реорганізації банку за рішенням його власників, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 27.06.2008 № 189, станом на 13.07.2016 (далі - Положення).

За змістом п. 1.2 Глави 1 Положення банк, що реорганізовується, - банк, який унаслідок реорганізації повністю або частково передає своє майно, кошти, права та обов`язки банку-правонаступнику; банк-правонаступник - банк, який унаслідок реорганізації повністю або частково приймає майно, кошти, права та обов`язки банку, що реорганізовується; виділення банку - створення одного чи кількох банків-правонаступників із передаванням йому (їм) згідно з розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків банку, з якого здійснюється виділення, без припинення такого банку; злиття банків - виникнення нового банку-правонаступника з передаванням йому згідно з передавальними актами всього майна, всіх прав та обов`язків двох або більше банків одночасно з їх припиненням; перетворення банку - зміна його організаційно-правової форми без застосування норм законодавства щодо припинення юридичної особи; поділ банку - припинення банку з передаванням усього його майна, прав та обов`язків більше ніж одному новому банку-правонаступнику згідно з розподільчим балансом; приєднання банків - припинення одного або більше банків з передаванням ним/ними згідно з передавальним актом усього його/їх майна, прав та обов`язків іншому банку-правонаступнику.

Відповідно до п. 2.1 Глави 2 Положення процедура перетворення банку здійснюється в такій послідовності: а) прийняття загальними зборами учасників банку рішення про: реорганізацію банку без застосування процедури припинення юридичної особи; унесення змін до статуту банку або затвердження статуту в новій редакції; обмін акцій (паїв) в установленому законодавством порядку; б) подання до Національного банку документів для отримання дозволу Національного банку на реорганізацію банку; в) подання до Національного банку документів, що потрібні для погодження статуту/змін до статуту банку-правонаступника згідно з нормативно-правовим актом Національного банку з питань реєстрації та ліцензування банків; г) подання в установленому законодавством порядку документів до державного реєстратора для проведення державної реєстрації статуту/змін до статуту; ґ) подання до Національного банку документів, що потрібні для внесення змін до Державного реєстру банків згідно з нормативно-правовим актом Національного банку з питань реєстрації та ліцензування; д) подання до Національного банку документів для заміни банківської ліцензії, генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій та дозволу на право здійснення емісії іпотечних сертифікатів і сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (у разі наявності) банком у зв`язку зі зміною його найменування документів для переоформлення (відкриття) кореспондентського рахунку банку та, в разі потреби, кореспондентських рахунків його філій і внесення змін до договору (договорів) про кореспондентський рахунок у Національному банку відповідно до нормативно-правового акта Національного банку про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті.

За змістом статті 107 ЦК України та статті 59 ГК України, а також норм пункту 5.3 Положення, у разі проведення реорганізації шляхом злиття, приєднання банк складає передавальний акт, а у разі проведення реорганізації шляхом поділу або виділення - розподільчий баланс.

Згідно з приписами пункту 5.4 Положення передавальний акт / розподільчий баланс складається після проведення інвентаризації активів банку, що реорганізовується, та усунення виявлених розбіжностей, що підтверджується відповідним актом, оформленим згідно з вимогами законодавства України, і закінчення строку для пред`явлення кредиторами вимог (задоволення чи відхилення вимог кредиторів). Передавальний акт/розподільчий баланс складається на дату, визначену в плані реорганізації.

До передавального акта/розподільчого балансу додаються розшифрування активів, зобов`язань і капіталу, які передаються банку-правонаступнику, у розрізі рахунків. Передавальний акт/розподільчий баланс підписуються головою та членами комісії для проведення реорганізації. Підписи голови та членів комісії для проведення реорганізації повинні бути нотаріально посвідчені (пункт 5.5 Положення).

Достовірність передавального акта/розподільчого балансу має бути підтверджена аудитором (абзац третій пункту 5.6 Положення).

Пунктом 5.8 Положення передбачено, що після затвердження передавального акта/розподільчого балансу учасниками банку, що реорганізовується, проводяться установчі (загальні) збори банку-правонаступника. Статут банку-правонаступника має містити положення про правонаступництво щодо прав та обов`язків банку, що реорганізовується, які визначені в передавальному акті/розподільчому балансі.

Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом (ч. 7 ст. 104 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 110 ЦК України особливості ліквідації банків встановлюються законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до ч.ч. 1, 6, 7 ст. 77 Закону №2121-ІІІ банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора.

Ліквідація банку з ініціативи власників здійснюється в порядку, передбаченому законодавством про ліквідацію юридичних осіб, у разі якщо Національний банк України після отримання рішення власників про ліквідацію банку не виявив ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного. Власники банку мають право розпочати процедуру ліквідації банку за рішенням загальних зборів лише після надання на це згоди Національним банком України та за умови відкликання банківської ліцензії. Якщо банк, який ліквідується за ініціативою власників, віднесено Національним банком України до категорії проблемних або неплатоспроможних, Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вживають щодо нього заходи, передбачені цим Законом та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (згідно із ст. 78 Закону №2121-ІІІ).

Отже, реорганізація, так і ліквідація банку з ініціативи власників, а також внесення змін до Статуту банку відповідно до Закону можливе лише за погодженням Національного банку України.

Зміна назви акціонерного товариства (банку) без зміни його організаційно - правової форми, виключення з його назви слова «банк», виключення з видів його діяльності «діяльності комерційних банків» (КВЕД: 64.19) не є ані перетворенням цієї юридичної особи в розумінні статті 108 ЦК України (статті 87 Закону №514-VI), ані виділом в розумінні статті 109 ЦК України (статті 86 Закону №514-VI), ані припиненням шляхом злиття, приєднання або поділу в розумінні статті 106 ЦК України (статей 83-85 Закон №514-VI).

В результаті організаційних змін 13.07.2016 ПАТ «Український інноваційний банк» (ПАТ «УКРІНБАНК») перейменоване на ПАТ «УКРІНКОМ», 28.03.2017 ПАТ «УКРІНКОМ» перейменоване на ПАТ «Українська інноваційна компанія», нова банківська установа відповідно до вимог статті 17 Закону №2121-ІІІ не утворилась.

Власники ПАТ «Український інноваційний банк», приймаючи рішення про відмову від «банківської діяльності», висловили своє бажання припинити таку діяльність, яка є складовою спеціальної правосуб`єктності банку як юридичної особи, але вони не звернулись до існуючої процедури ліквідації банку за їх рішенням, передбаченої статтею 78 Закону №2121-ІІІ.

Також відповідно до банківського законодавства реорганізація банку або його ліквідація за рішенням власників має відбуватись за погодження з НБУ. Відповідного погодження матеріали справи не містять. Разом з тим банківським законодавством, зокрема статтями 16 та 46 Закону №2121-ІІІ, також передбачено інформування та погодження з НБУ змін до статуту банку, а також їх реєстрацію тільки після погодження таких змін НБУ. Однак весь обсяг організаційних змін ПАТ «Український інноваційний банк» від 13.07.2016 та ПАТ «УКРІНКОМ» від 28.03.2017, як і відповідні зміни до статуту, не погоджувався з НБУ, попри те, що таке погодження є обов`язковим.

Банківське законодавство не передбачає правонаступництво у разі ліквідації банку. Крім того, з урахуванням частини шостої статті 77 Закону №2121-ІІІ, частини третьої статті 53 Закону №4452-VI, пункту 3.1 глави 3 розділу ІІІ Положення про заходи впливу ліквідація банку ані за ініціативою НБУ, ані за ініціативою власників банку не може вважатись завершеною, оскільки не відповідає вимогам цих нормативних положень, що визначають момент закінчення ліквідації банку.

Отже, не залежно від того чи проведена ліквідація банку чи ні, банк зобов`язаний узгоджувати внесення змін до свого статуту з НБУ відповідно до вимог банківського законодавства. Ця вимога чинна незалежно від чинності Постанови НБУ про неплатоспроможність банку, Рішення Фонду про тимчасову адміністрацію, Постанови НБУ про відкликання ліцензії та ліквідацію банку, Рішення Фонду про ліквідацію банку.

Правочину між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «УКРІНКОМ» щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також. Іншої передбаченої статтею 512 ЦК України зміни кредитора в особі ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «УКРІНКОМ» та на ПАТ «Українська інноваційна компанія» не доведено.

Доказів виключення Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» з держаного реєстру банків, який ведеться Національним банком України, матеріали справи не містять, що спростовує твердження позивача про заміну кредитора за Кредитним договором №4976 від 14.08.2013 та договором поруки № 1 від 14.08.2013.

Враховуючи зазначене та встановлені обставини, відсутні підстави стверджувати про зміну кредитора у зобов`язанні за Кредитним договором № 4976 від 14.08.2013 та договором поруки № 1 від 14.08.2013 або припинення цього зобов`язання відповідно до умов глави 50 ЦК України.

Таким чином, здійснення дій щодо реєстрації нової редакції статуту ПАТ «УКРІНБАНК», зміни назви на ПАТ «УКРІНКОМ», а в подальшому на ПАТ «Українська інноваційна компанія», зміни місцезнаходження товариства та видалення певних видів діяльності товариства на підставі рішень позачергових загальних зборів акціонерів, не свідчать про правонаступництво ПАТ «УКРІНКОМ» та ПАТ «Українська інноваційна компанія» - ПАТ «УКРІНБАНК», оскільки не відповідає положенням банківського законодавства. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження переходу до ПАТ «Українська інноваційна компанія» прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк», як Банку в силу організаційних змін ПАТ «УКРІНБАНК» від 13.07.2016 та ПАТ «УКРІНКОМ» від 28.03.2017, згідно із законодавчо встановленою процедурою. Залишення позивачем у цьому випадку ідентифікаційного коду юридичної особи (05839888), який було присвоєно ПАТ «УКРІНБАНК», суперечить вимогам банківського законодавства.

Подібного висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду під час розгляду справи №910/8117/17 у постанові від 03.08.2018 та Верховний Суд під час розгляду справи №910/7828/17 у постанові від 14.02.2018.

За загальним правилом цивільного законодавства зміна назви юридичної особи відноситься до категорії змін до статутних документів. Тобто нова назва має бути затверджена вищим органом підприємства та відображена у статуті в новій редакції. Як будь-які інші зміни в статутні документи, зміна назви підлягає державній реєстрації.

Публічне акціонерне товариства «Українська інноваційна компанія» у письмових поясненнях наполягає на тому, що реорганізація чи ліквідація банку не відбувалась, відбулась лише зміна назви. Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції будь-які зміни до статуту банку, у тому числі щодо зміни його найменування, незалежно від перебування банку під наглядом НБУ чи в управлінні Фонду, можливі виключно після їх погодження НБУ.

23.05.2020 набрав чинності Закон України від 13.05.2020 №590-ХІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» (далі - Закон №590-ХІ), про що зазначає апелянт в апеляційній скарзі. Згідно підпунктів 1, 2 пункту 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: здійснити (продовжити) процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, ліквідацію банків відповідно до Закону України «Про систему гарантуванням вкладів фізичних осіб», підстави (індивідуальні акти) для початку тимчасової адміністрації, ліквідації яких було визнано протиправними (незаконними) та скасовано до дня набрання чинності цим Законом; здійснювати ліквідацію банку, процедура ліквідації якого була розпочата або продовжена до дня набрання чинності цим Законом, з дотриманням вимог цього Закону щодо здійснення ліквідаційної процедури системно важливого банку.

Згідно ч. 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» названого Закону банкам/юридичним особам, у яких Національним банком України відкликано банківські ліцензії, але відомості про які наявні в Державному реєстрі банків, підстави (індивідуальні акти) для запровадження тимчасової адміністрації, ліквідації яких було визнано протиправними (незаконними) та скасовано до дня набрання чинності цим Законом, забезпечити передачу уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей, бухгалтерської та іншої документації банку протягом строку, встановленого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в оголошенні, опублікованому на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і в газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України».

Таким чином, вказаним Законом визначено, що процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку, ліквідація банку відповідно до Закону України «Про систему гарантуванням вкладів фізичних осіб», підстави для початку тимчасової адміністрації, ліквідації яких було визнано протиправними (незаконними) та скасовано до дня набрання чинності цим Законом, продовжується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI, зі змінами та доповненнями, на момент спірних правовідносин (далі - Закон № 4452-VI) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають, зокрема у зв`язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідацією банків між Фондом, банками та НБУ, відповідні повноваження Фонду регулюються Законом про гарантування вкладів, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та НБУ (ст. 1).

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом (ч.1 ст. 3 Закону №4452-VI).

Регулятивні повноваження Фонду, визначені Законом про гарантування вкладів, поширюються на всі банки в Україні. Банки зобов`язані дотримуватися нормативно-правових актів Фонду та виконувати вимоги, встановлені Фондом у межах його повноважень (ч. 2 ст. 30 Закону №4452-VI).

Відповідно до п.п. 2, 8, 12, 16 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI виведення неплатоспроможного банку з ринку - заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 Закону про гарантування вкладів; неплатоспроможний банк - банк, щодо якого НБУ прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність»; проблемний банк - банк, щодо якого НБУ прийняв рішення про віднесення до категорії проблемних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність» і нормативно-правовими актами НБУ; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних (ч. 1 ст. 34 Закону №4452-VI). З дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (ч. 1 ст. 36 Закону №4452-VI). Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (ч. 5 ст. 34 Закону №4452-VI).

За приписами ст. 76 Закону №2121-ІІІ, зі змінами та доповненнями на момент спірних правовідносин, НБУ не здійснює банківський нагляд за банком, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація.

Ч. 5 ст. 76 Закон №2121-III передбачає, що НБУ поновлює банківський нагляд за банком у день отримання рішення Фонду про припинення повноважень куратора Фонду у зв`язку з приведенням діяльності банку у відповідність із вимогами банківського законодавства України щодо дотримання нормативів капіталу та ліквідності.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку (ч. 4 ст. 44 Закону №4452-VI). З дня початку процедури ліквідації банку, зокрема припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку (п. 1 ч. 2 ст. 46 Закону про №4452-VI). Повноваження Фонду під час здійснення ліквідації банку врегульовані статтею 48 Закону №4452-VI.

Припинення банком банківської діяльності можливе виключно у порядку, передбаченому Законом про банки та Законом №4452-VI шляхом: ліквідації банку за рішенням власників після надання на це згоди НБУ, за відсутності ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного, або виведення неплатоспроможного банку з ринку під контролем Фонду у разі віднесення НБУ такого банку до категорії проблемних або неплатоспроможних. Після запровадження Фондом у банку тимчасової адміністрації, повноважний суб`єкт на управління банком та представництво банку визначається виключно Фондом відповідно до положень п. 17 ч. 1 ст. 2, ст.ст. 34, 37, 44, 48 Закону №4452-VI.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 у справі №925/698/16 у п.п. 255-259 сформувала висновок щодо застосування норм права, а саме: будь-які зміни до статуту банку, у тому числі щодо зміни його найменування, незалежно від перебування банку під наглядом НБУ чи в управлінні Фонду, можливі виключно після їх погодження НБУ; припинення банком банківської діяльності можливе виключно у порядку, передбаченому Законом про банки та Законом про гарантування вкладів шляхом: ліквідації банку за рішенням власників після надання на це згоди НБУ, за відсутності ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного, або виведення неплатоспроможного банку з ринку під контролем Фонду у разі віднесення НБУ такого банку до категорії проблемних або неплатоспроможних. Скасування судом або визнання неправомірним (незаконним) рішення Фонду про запровадження тимчасової адміністрації чи початок процедури ліквідації банку не означає автоматичного припинення управління банком Фондом. Управління банком Фондом у такому разі припиняється лише після прийняття НБУ рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, відновлення банківської ліцензії і повернення банку під нагляд НБУ. Після запровадження Фондом у банку тимчасової адміністрації, повноважний суб`єкт на управління банком та представництво банку визначається виключно Фондом відповідно до положень п. 17 частини першої статті 2, статей 34, 37, 44, 48 Закону про гарантування вкладів.

Аналогічної думки щодо необхідності застосування до спірних правовідносин правових висновків щодо застосування норм матеріального права, висловлених Великою палатою Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 р. в справі №925/698/16, зазначено і в постанові Верховного Суду від 10.02.2021 в справі №910/21943/17.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 р. у справі №917/1345/17 (провадження N 12-144гс18), викладено правовий висновок, за яким преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

З урахуванням, наведеного правового висновку Великої палати Верховного Суду у вищезазначеній постанові у справі №917/1345/17, доводи позивача щодо необхідності врахування при вирішенні спірних правовідносин постанови Верховного Суду від 10.02.2021 у справі №910/21943/17 є недоречними, оскільки обставини встановлені судом при її розгляді не мають преюдиційного значення при розгляді даної справи згідно статті 75 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Таким чином, у Публічному акціонерному товаристві «Український інноваційний банк» триває процедура виведення Фондом неплатоспроможного банку з ринку, а тому згідно ч. 3 ст. 36 Закону №4452-VI правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За приписами ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, Договір про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 та Договір про відступлення прав за Договором поруки № 1 від 14.08.2013, укладені між Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія», в особі Голови правління Ільюченко Алли Миколаївни, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АФІНАЖ», в особі директора Нанівського Богдана Івановича, що укладені 13.01.2017 року, за якими позивач набув право вимоги до відповідачів за Кредитним договором №4976 від 14.08.2013 та Договором поруки №1 від 14.08.2013 не відповідають ч. 1 ст. 203 ЦК України та в силу ч. 2 ст. 215 ЦК України і ч. 3 ст. 36 Закону 4452-VI є нікчемними, а саме з моменту їх вчинення, тобто з 13.01.2017 року згідно ч.1 ст. 236 ЦК України.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Враховуючи, що Договір про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 та Договір про відступлення прав за Договором поруки № 1 від 14.08.2013, укладені 13.01.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія», в особі Голови правління Ільюченко Алли Миколаївни, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АФІНАЖ», в особі директора Нанівського Богдана Івановича , не відповідають ч. 1 ст. 203 ЦК України та в силу ч. 2 ст. 215 ЦК України і ч. 3 ст. 36 Закону 4452-VI є нікчемними з моменту їх вчинення, тобто з 13.01.2017 року, то згідно ч.1 ст. 236 ЦК України суд апеляційної інстанції з урахуванням приписів ч.1, 4, 5 ст. 216 ЦК України вважає, що нікчемний правочин не створює правових наслідків, а тому у ТОВ «ФК «Афінаж», заміненого судом апеляційної інстанції його правонаступником ТОВ «ФК «ІНВЕСТ РЕСУРС», відсутнє право вимоги до відповідачів за Кредитним договором №4976 і Договором поруки №1 від 14.08.2013.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє твердження позивача та третьої особи 1, що постанова Великої палати Верховного Суду від 10.12.2019 в справі №925/698/16 не містить висновку щодо застосування норм права та не підлягає застосовуванню до спірних правовідносин, з огляду на те, що не є остаточною, на підставі наступного.

Частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Подібна норма міститься і в ч. 4 ст. 236 ГПК України, яка визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, наведені вище положення законодавства не містять умови, що висновки щодо застосування норм права враховуються судами лише в разі їх викладення в остаточних постановах Верховного Суду.

В свою чергу, як вбачається з тексту постанови Великої палати Верховного Суду від 10.12.2019 в справі №925/698/16, судом була вирішена виключена правова проблема для вирішення якої справа і передавалася на її розгляд та результати цього вирішення, зокрема, викладені в п. п. 255 - 259 розділу 2.2. «висновок щодо застосування норм права».

В той же час, за результатами вирішення виключної правової проблеми, справу №925/698/16 було передано на новий розгляд до суду першої інстанції з метою її вирішення за участі належного представника позивача, тобто Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», яким є повноважний суб`єкт, визначений Фондом, на управління та представництво цього банку, так як попередні судові рішення приймалися за участі представників ПАТ «УКРІНКОМ», ТОВ «ФК «АФІНАЖ» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Ресурс». Крім того, суди попередніх інстанцій не дослідили дійсний розмір заборгованості за кредитним договором та не навели на підставі належних і допустимих доказів обґрунтування розрахунків таких сум, що підлягають стягненню з поручителів.

Тобто Великою палатою Верховного Суду від 10.12.2019 в справі №925/698/16 вирішено виключну правову проблему щодо переходу від ПАТ «Український інноваційний банк» прав та обов`язків до ПАТ «Укрінком», ПАТ «Українська інноваційна компанія» та фінансових установ, сформовано за результатами цього вирішення, відповідні, правові висновки щодо застосування норм права, які згідно статі 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч. 4 ст. 236 ГПК України враховуються судом у даній справі.

Посилання позивача на ухвалу Третьої колегії суддів Другого сенату Конституційного Суду України від 03.06.2020 №112-3 (ІІ)/2020 у справі №3-88/2020 (175/20) в обґрунтування незастосування правових висновків, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №925/698/16, також не заслуговують на увагу, оскільки в ухвалі Конституційного Суду України не вказано про незастосування правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №925/698/16, а зазначено лише про відсутність остаточного судового рішення у справі №925/698/16.

Частину 4 ст. 236 ГПК України не визнано неконституційною Конституційним Судом України.

Крім того, господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного господарського суду (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду від 25.06.2019 у справі N 911/1418/17, від 15.01.2020 у справі N 914/261/18, від 12.02.2020 у справі N 916/2259/18).

Наведені третьою особою 1 висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №922/2144/16 та від 27.02.2020 у справі №922/1134/17 не заслуговують на увагу, оскільки не є релевантними до цієї справи.

Та обставина, що рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2018 року у справі № 910/21943/17 яке залишене без змін вищестоящими судовими інстанціями, відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж", Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство "Укрінбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Оберемко Р.А., Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест ресурс" про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору про відступлення права вимоги №13/01/17-1 від 13.01.2017, не впливає на вищевикладені висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення зазначеного позову про стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Враховуючи, що під час розгляду спірних правовідносин суд першої інстанції надавав правову оцінку правовідносинам, що виникли між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» за Кредитним договором №4976 від 14.08.2013 та за Договором поруки №1 від 14.08.2013 р, суд першої інстанції прийняв судове рішення про права та інтереси Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», що не було залучено до участі у справі та яке залучено до участі у справі ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів на підставі ч. 2 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Про що зазначено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 10.06.2020 у справі №904/4018/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки особи, що не була залучена до участі у справі - ПАТ «Український інноваційний банк», а тому рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі №911/1267/17 на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у позові.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Водостічні системи» на рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі №911/1267/17 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі №911/1267/17 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ РЕСУРС» (місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 51, офіс 1314, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 40343349) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Водостічні системи» (08154, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, місто Боярка, вулиця Соборності, будинок 36; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 33994720) 264 000,00 грн (двісті шістдесят чотири тисячі гривень 00 копійок) судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Матеріали справи №911/1267/17 повернути до Господарського суду Київської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 30.04.2021р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова