ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року Справа № 906/743/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Маціщук А.В. , суддя Гудак А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Приватного підприємства "Будівельне підприємство "Ліфтналадка" на рішення Господарського суду Житомирської області від 11.01.202021 р. у справі № 906/743/20 (суддя Прядко О.В., повний текст рішення складено 21.01.2021 р.)

за позовом Приватного підприємства "Будівельне підприємство "Ліфтналадка"

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вацківський 9"

про стягнення 60 906, 39 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Будівельне підприємство "Ліфтналадка" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вацківський 9" 60 906, 39 грн заборгованості за підрядними договорами № 26 на технічне обслуговування ліфтів від 30.11.2018 р. та від 02.01.2020 р., з яких: 60 062, 52 грн - основний борг, 4 15, 59 грн - інфляційні втрати, 428, 28 грн - 3% річних.

Позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договорів № 26 від 30.11.2018 р. та № 26 від 02.01.2020 р. в частині здійснення розрахунків за підрядні роботи.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 11.01.202021 р. у справі №906/743/20 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 8 864, 67 грн - основного боргу, 25 грн - 3% річних, 17, 73 грн - інфляційних втрат, 307, 31 грн - судового збору. В решті позову відмовлено.

Судове рішення в частині задоволених позовних вимог мотивоване неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасної оплати за виконанні підрядні роботи. Відмовляючи в частині стягнення 51 197, 85 грн заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність вимог позивача, оскільки матеріалами справи не підтверджено виконання позивачем підрядних робіт згідно договору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство "Будівельне підприємство "Ліфтналадка" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити; в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що в матеріалах справи містяться підписанні сторонами та скріпленні печатками акти виконаних робіт. Єдиний акт, який був надісланий позивачем та не підписаний відповідачем- це акт за травень місяць 2020 року на суму 8864, 67 грн. Однак в матеріалах справи містяться докази направлення даного акту відповідачу по справі. В актах, що наявні в матеріалах справи, є чіткий перелік робіт, що виконував позивач із зазначенням їх вартості та найменування. Надання інших документів на підтвердження факту виконання робіт ні договором, ні законом, ні нормативними документами, які регулюють спірні правовідносини не передбачено. Апелянт вважає, що в матеріалах справи наявні всі належні та допустимі докази, що підтверджують заборгованість відповідача.

Суд першої інстанції при розподілі судових витрат по справі неправомірно відмовив апелянту у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Листом від 18.02.2021 р. № 906/743/20/1150/21, Північно-західний апеляційний господарський суд витребував матеріали справи № 906/743/20 з Господарського суду Житомирської області.

01.03.2021 р. до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 906/743/20 з Господарського суду Житомирської області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; встановлено сторонам строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та відповіді на відзив; роз`яснено учасниками справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дана ухвала суду направлена на адреси сторін 09.03.2021 р. та отримана позивачем - 11.03.2021 р., а відповідачем - 16.03.2021 р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вацківський 9" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін; стягнути з апелянта 3 000 грн судових витрат на правову допомогу, надану в апеляційному провадженні. Відповідач зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду. Також відповідач звертає увагу суду на те, що позивач не спростував право відповідача визначати призначення платежу згідно п. 3.7 Інструкції та відсутність договірних умов про можливість зарахування позивачем коштів всупереч призначенню платежу. Під час розгляду справи по суті позивач не спростував доводів відповідача про те, що обсяг, зміст та вартість робіт визначений договором не відповідає обсягу, змісту та вартості вказаним в актах виконаних робіт, а тому у відповідача відсутній обов`язок оплачувати невиконану роботу, а також роботу, яка не передбачена договором.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства "Будівельне підприємство "Ліфтналадка" на рішення Господарського суду Житомирської області від 11.01.202021 р. у справі № 906/743/20 без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30.11.2018 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Вацківський 9" (замовник/відповідач) та Приватним підприємством "Будівельне підприємство "Ліфтналадка" (підрядник/позивач) укладено підрядний договір № 26 на технічне обслуговування ліфтів з додатком № 1 (а. с. 12-14, т.1).

На наступний період 2020 року між сторонами укладено підрядний договір № 26 на технічне обслуговування ліфтів від 02.01.2020 року з додатком № 1 (а. с. 15-17, т.1).

Відповідно до п. 1.1 вищезазначених договорів замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконувати роботи з технічного обслуговування ліфтів на об`єктах замовника відповідно до Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.1 підрядних договорів, щомісячна оплата вартості робіт з технічного обслуговування ліфтів розрахована ліфтовою організацією на кожен ліфт окремо згідно наказу Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГ України від 09.11.2006 року № 369 "Про затвердження Порядку встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації" і на день укладання Договору наведена в Додатку 1 та надається замовнику для укладання договору.

Сума оплати може бути змінена в сторону її збільшення або зменшення у таких випадках: запровадження нових законодавчих та нормативних актів, які впливають на вартість технічного обслуговування та ремонту ліфтів; необхідність урахування інфляційних факторів; внесення змін в обсяг і склад робіт.

Остаточна вартість щомісячних робіт визначається на підставі акту виконаних робіт.

Згідно Додатків 1 до договору № 26 від 30.11.2018 року та договору № 26 від 02.01.2020 року вартість технічного обслуговування 8 ліфтів ОСББ "Вацківський 9" становить 10 939, 38 грн із зазначенням вартості по кожному ліфту окремо (а. с. 14, 17, т. 1).

За умовами п.п.3.1.1, 3.1.2 та 3.1.2.1 підрядних договорів, підрядник зобов`язаний забезпечити роботу ліфтів відповідно до положень Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів (ПББЕЛ), ДСТУ 7310:2013, ДСТУ 7309:2013, ДСТУ EN 13015:2013.

Своєчасно виконувати весь комплекс робіт навченим і атестованим персоналом.

Призначити наказом, із числа інженерно-технічних працівників, відповідальну особу за організацію робіт з технічного обслуговування і ремонту ліфтів з покладеними на неї обов`язків, зокрема: організовувати роботу електромеханіків з технічного обслуговування і ремонту ліфтів та контролювати якість їх виконання; здійснювати своєчасне проведення технічного обслуговування та ремонту ліфтів та контролювати їх якість; забезпечувати зберігання паспортів, експлуатаційної й іншої технічної документації на ліфти; зупиняти роботу ліфтів у разі виявлення несправностей, які можуть призвести до аварії або нещасного випадку, та у випадках передбачених п. 9.7.15 ПББЕЛ.

Також, за п.п. 3.1.2.2 договорів підрядник зобов`язаний призначити наказом електромеханіків з закріпленням за ними ліфтів - відповідальних осіб за їх справний стан, з покладанням на них обов`язків: проведення регулярних оглядів і ремонтів у встановленому порядку; своєчасне усунення виявлених несправностей; систематичне ведення журналу технічного огляду, який повинен знаходитися в машинному приміщенні ліфта.

За умовами п.п. 3.1.3 підрядних договорів підрядник зобов`язаний виконувати роботи, передбачені пунктами №1.1.17.9 Наказу Державного Комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 №150.

Згідно з п.п. 3.1.5., 3.1.8. та 3.1.9. договорів, підрядник зобов`язаний вносити в паспорти ліфтів записи, які відносяться до обов`язків підрядника. Припиняти здійснювати виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів у випадках передбачених пунктом 9.7.15 ПББЕЛ та при невиконанні Замовником договірних зобов`язань. Приймати заявки за телефоном 15-86 та моб: щодо аварійних ситуацій та в нормативні терміни їх усувати.

Згідно з п. п. 3.2.9 договорів замовник зобов`язаний своєчасно у повному обсязі сплачувати за виконані роботи по договору, згідно наданих актів виконаних робіт.

В розділі 5 договору сторони обумовили порядок розрахунків.

Так, відповідно до п. 5.1 підрядних договорів, в кінці поточного місяця підрядник надає замовнику акти виконаних робіт технічного обслуговування ліфтів із зазначенням їх вартості та обсягу.

Замовник у 5-ти денний термін повертає підписаний один екземпляр акту виконаних робіт підряднику (п. 5.2 підрядних договорів).

На підставі підписаного акту виконаних робіт замовник сплачує виконані роботи підряднику не пізніше 20 числа наступного місяця (п. 5.3 підрядних договорів).

Відповідно до пунктів 5.4 та 5.5 договорів, дні простою ліфтів з вини підрядника відображаються у актах виконаних робіт і не сплачуються. Дні простою ліфтів з вини замовника сплачуються у повному обсязі, за виключенням планового простою (ремонту, тощо) погодженого з підрядником.

Відповідальність сторін визначена розділом 6 підрядних договорів.

Відповідно до п. 6.1 договорів підрядник несе відповідальність за своєчасне проведення робіт з технічного обслуговування ліфтів замовника, які включають в себе повний комплекс робіт у відповідності до п.1.1.17.9 наказу № 150.

В п. 6.2 сторони погодили, що підрядник надає замовнику копію-витяг з затвердженого графіку з технічного обслуговування ліфтів на весь період дії договору.

Згідно з п. 7.1 договору від 30.11.2018 року, договір діє з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року.

Згідно з п. 7.1 договору від 02.01.2020 року, договір діє з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року.

За умовами п. 7.2 підрядних договорів, зміна договірних умов допускається за взаємною згодою сторін у письмовій формі.

15.05.2020 року ПП "Будівельне підприємство "Ліфтналадка" направило відповідачу повідомлення про те, що в зв`язку з постійним невиконанням п. п. 3.2.9; 5.2; 5.3 та у відповідності до п. 6.3. підрядного договору № 26 від 02.01.2020 року на технічне обслуговування ліфтів, які належать ОСББ "Ваківський 9", підприємство з 31.05.2020 року призупиняє дію вищезазначеного підрядного договору. До повідомлення додано 2 (два) примірника акту звірки взаємних розрахунків, які позивач просив підписати і один примірник повернути на адресу підприємства (а с. 147, т. 1).

22.05.2020 року ОСББ "Вацківський 9" на лист позивача повідомив наступне. ОСББ "Вацківський 9" виконує свої договірні зобов`язання згідно договору № 26 від 02.01.2020 року. Протягом виконання договору тричі вийшли з ладу основні механізми ліфтів (електродвигуни і редуктор), що має ознаки неналежного виконання підрядником обслуговування ліфтів. Разом з тим, ПП "БП "Ліфтналадка" всупереч вимогам п. 3.1.2.2 своєчасно не усуває виявленні несправності ліфтів та в порушення п. 5.1 Договору не надає актів виконаних робіт з чітким зазначенням їх обсягу і вартості, а саме назву послуги (виконаної роботи) або використаних матеріалів, кількість (у т.ч. людино-годин потрачених на надання послуги), одиницю виміру, суму та дату виконання послуги. У наданих актах не зазначено вартість конкретних робіт та відсутні дані про їх обсяг. Вказані обставини є істотним порушенням умов договору та податкового законодавства, яким заборонено формувати податкову звітність на підставі документально не підтверджених даних. Відповідно до статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право на отримання від виконавця даних про структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу. Також ОСББ прийняло до уваги рішення ПП "БП "Ліфтналадка" про призупинення вищезазначеного договору із 31.05.2020 та повідомило, що згідно п. 7.2 відновлення дії договору може бути здійснено за взаємною згодою сторін. У зв`язку з цим просили повернути ОСББ "Вацківський 9" паспорти, експлуатаційну, іншу технічну документацію на ліфти та ключі від машинного відділення, які є власністю ОСББ (а.с. 89, т.1).

В матеріалах справи містяться акти приймання виконаних робіт (наданих послуг) за період з листопада 2019 року по травень 2020 року на загальну суму 70 351, 53 грн (а. с. 18-24, т. 1), а також докази надіслання акту за травень 2020 року на адресу відповідача (а.с. 25-26, 28).

10.06.2020 року позивач направив на адресу відповідача претензію, в якій просив сплати заборгованість за договорами № 26 від 30.11.2018 року та № 26 від 02.01.2020 року (а. с 29-30, т.1).

Відповідач відповіді на претензії не надав та коштів не сплатив.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 60 062, 52 грн основного боргу, 4 15, 59 грн інфляційних втрат та 428, 28 грн 3% річних у зв`язку із неналежним виконанням умов договорів № 26 від 30.11.2018 р. та № 26 від 02.01.2020 р.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за своєю правовою природою укладені між сторонами договори з технічного обслуговування ліфтів є договорами підряду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст.846 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

На підтвердження виконання робіт за договорами з технічного обслуговування ліфтів на суму 60 062, 52 грн позивачем надано до суду акти приймання виконаних робіт (наданих послуг) за період з листопада 2019 року до травня 2020 року.

Як встановлено апеляційним судом, згідно з актами приймання виконаних робіт за листопад та грудень 2019 року вартість виконаних робіт склала 10 939, 38 грн за кожен місяць (а. с. 18-19, т. 1). Акти підписані представниками обох сторін, однак з боку відповідача із застереженням наступного змісту "Просимо скласти акт звірки та приймання по факту виконаних робіт. Авансовий платіж в сумі 7000 грн ми здійснюємо до врегулювання питання щодо приймання факту здійснених робіт".

Колегія суддів вказує, що відповідно до п. 3.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року № 22, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідачем про зміну призначення платежу за цими дорученнями в установленому порядку.

Беручи до уваги викладене, а також те, що у договорах відсутні відповідні умови про можливість такого зарахування, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач безпідставно зарахував в погашення заборгованості за попередні періоди та не врахував при пред`явлені позову часткову сплату відповідачем актів за листопад та грудень 2019 року згідно з платіжними дорученнями № 604 від 27.12.2019 р. та № 623 від 22.01.2020 р. із призначенням платежу "Оплата за технічне обслуговування ліфтів згідно договору № 26 за грудень 2019 та за листопад 2019" по 7 000 грн кожне (а.с.178-179, т.1).

Окрім того, суд першої інстанції правомірно зазначив, що не дивлячись на застереження відповідача на актах за листопад та грудень 2019 року, звіряння та приймання по факту виконаних робіт сторонами не проводилось.

В свою чергу, підписання бухгалтером відповідача акта звірки взаємних розрахунків станом на 01.02.2020 року не є належним та допустимим доказом виконання позивачем та прийняття відповідачем виконаних робіт за листопад та грудень 2019 року, оскільки чинним законодавством акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили доказу наявності обов`язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов`язку, а у розумінні ст. ст. 9, 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", вказаний акт є зведеним обліковим документом, який фіксує стан розрахунків між сторонами, але сам по собі не породжує будь-яких прав та обов`язків сторін, в той час як зобов`язання сторін підтверджуються первинними документами.

Відтак, у зв`язку з наявністю заперечень відповідача по об`єму виконаних робіт за період листопада - грудня 2019 року, що також підтверджується записами на актах за відповідні місяці, листом ОСББ "Вацківський 9" від 22.06.2020 р. (а. с. 89, т. 1), судом першої інстанції правомірно було досліджено журнали технічного огляду ліфтів.

Так, в наданих позивачем журналах технічного огляду ліфтів по під`їздах № 1, 7 та 8 (а. с. 224-227, 243-248, т. 1), відсутні записи за листопад та грудень 2019 року, що є порушенням п. 3.1.2.2 договору. Також в журналі технічного огляду ліфта по під`їзду № 7 містяться пропущені графи на початку журналу, що свідчить про неналежне ведення журналів працівниками позивача.

Відтак, враховуючи наявність пропущених граф та за відсутності доказів закінчення журналів та продовження записів у нових журналах, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи позивача про відсутність записів у журналах технічного огляду ліфтів по під`їздах № 1, 7 та 8 за листопад та грудень 2019 року у зв`язку з їх закінченням та заведенням нових журналів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним у повному обсязі робіт за підрядним договором № 26 від 30.11.2018 року у листопаді та грудні 2019 року та не довів суду наявності у відповідача заборгованості по оплаті виконаних робіт за ці місяці.

Колегія суддів також вказує, що згідно з актами приймання виконаних робіт (наданих послуг) за січень та лютий 2020 року вартість виконаних робіт (наданих послуг) склала 10 939, 38 грн за кожен місяць (а. с. 20-21, т.1), за березень та квітень 2020 року - 8 864, 67 грн за кожен місяць (а.с. 22, т. 1). Акти погоджені та підписані представниками сторін без зауважень.

Із наявних у матеріалах справи платіжних доручень № 645 від 18.02.2020 року, № 666 від 27.03.2020 року, № 687 від 28.04.2020 року (а.с. 91-92, т.1), судом встановлено, що відповідач в повному обсязі оплатив виконані відповідачем роботи за договором № 26 за січень, лютий та березень 2020 року, про що свідчить призначення платежу з посиланням на відповідний місяць.

Відтак, беручи до уваги викладене, а також відсутність погоджених сторонами договірних умов щодо можливості самостійного зарахування позивачем сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості, що виникла за минулі періоди, здійснене позивачем зарахування є безпідставним, як і твердження позивача про наявність заборгованості відповідача по оплаті виконаних робіт за січень-березень 2020 року.

Також колегія суддів зазначає, що згідно з актом приймання виконаних робіт за квітень 2020 року, підписаним представниками обох сторін без зауважень, вартість виконаних робіт (наданих послуг) склала 8 864, 67 грн (а. с. 23, т.1).

Сторонами у п. 5.3 договору передбачено, що замовник (відповідач) оплачує виконані роботи не пізніше 20 числа наступного місяця. Тобто, виконані позивачем роботи згідно з актом приймання виконаних робіт (наданих послуг) за квітень 2020 року в сумі 8 864, 67 грн відповідач повинен був оплатити до 20.05.2020 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що у відповідача, станом на день розгляду справи існує прострочена заборгованість за виконані роботи (надані послуги) в сумі 8 864, 67 грн за квітень 2020 року. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази погашення відповідачем заявленої суми заборгованості.

Колегія суддів зазначає, що згідно з актом приймання виконаних робіт (наданих послуг) за травень 2020 року вартість наданих послуг склала 8 864, 67 грн (а. с. 24, т.1). Даний акт не підписаний представником ОСББ "Вацківський 9".

Позивач на підтвердження направлення акту за травень 2020 року на адресу відповідача долучив до матеріалів справи копії супровідного листа від 02.06.2020 року, фіскального чеку від 02.06.2020 року та рекомендованого повідомлення з відміткою про отримання відправлення (а.с. 25-26, 28, т.1).

Відповідач, заперечуючи проти позову в цій частині вказує, що акт не отримував, зазначив, що даний акт складений без дотримання форми та врахування пропозицій відповідача, викладених напередодні у листі від 22.05.2020 року, як відповідь на лист позивача від 15.05.2020 року.

Суд апеляційної інстанції вказує, що до п. 5.1 підрядних договорів передбачено, що в кінці поточного місяця підрядник надає замовнику акти виконаних робіт технічного обслуговування ліфтів із зазначенням їх вартості та обсягу.

За умовами п.п. 3.1.3 підрядних договорів, підрядник зобов`язаний виконувати роботи, передбачені пунктами №1.1.17.9 наказу Державного Комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року № 150.

Відповідно до п. 6.1 договорів, підрядник несе відповідальність за своєчасне проведення робіт з технічного обслуговування ліфтів замовника, які включають в себе повний комплекс робіт у відповідності до п. 1.1.17.9 наказу №150.

Згідно п. 1.1.17.9 наказу Державного Комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року № 150, яким затверджено Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, роботи з технічного обслуговування вузлів та деталей ліфтів включають в себе:

- п. п. 1.1.17.9.1. Лебідка: Заміна та доливання мастила. Заміна гальмівних накладок, пружин та їх регулювання. Регулювання електромагніта. Заміна манжетних ущільнень.

- п. п. 1.1.17.9.2. Станція керування: Регулювання зазорів та провалів апаратів низковольтних комплектних пристроїв (НКП). Заміна сигнальних ламп, що перегоріли. Заміна запобіжників.

- п. п. 1.1.17.9.3. Обмежувач швидкості (ОШ), натяжний пристрій (НП), уловлювальна система: Регулювання ОШ, НП та механізмів уловлювальної системи. Ревізія та регулювання вимикачів ОШ, кабіни ліфта (КЛ), слабини тягових канатів (СТК), поста ревізії стаціонарного (ПРС), НП.

- п.п. 1.1.17.9.4. Ввідний пристрій: Ревізія ввідного пристрою.

- п. п. 1.1.17.9.5. Вузли та деталі шахти ліфта: Ревізія, перевірка, регулювання обладнання всіх вузлів та ланцюгів безпеки, датчиків і шунтів. Ревізія викличних апаратів, світлових табло. Ревізія електропроводки, клемних коробок, освітлювальної арматури, вимикачів, заміна ламп освітлення.

- п.п.1.1.17.9.6. Напрямні кабіни та противаги: Вивірення, регулювання штихмаса та вертикальності напрямних. Промивання та змащення напрямних. Перевірка та зачищення стиків напрямних.

- п. п.1.1.17.9.7. Противага: Регулювання зазорів по штихмасу. Заміна вкладок. Ревізія змащувальних апаратів. Додавання мастила у змащувальні апарати.

- п. п. 1.1.17.9.8. Двері шахти (ДШ): Регулювання стулок ДШ. Регулювання замків та вимикачів ДШ. Заміна роликів і підшипників ДШ. Заміна ламп, що перегоріли, викличних апаратів, світлових табло та покажчиків.

- п. п. 1.1.17.9.9. Кабіна: Регулювання зазорів по штихмасу. Заміна вкладишів. Ревізія змащувальних апаратів. Додавання мастила у змащувальні апарати. Регулювання, ревізія вимикача та механізму рухомої підлоги. Заміна техстропного паса та пружини дверей кабіни (ДК). Ревізія і регулювання обладнання балки приводу ДК. Ревізія панелі керування ліфтом. Перевірка та регулювання точності зупинки кабіни.

Натомість акт приймання виконаних робіт (наданих послуг) за травень 2020 року, як і за інші місяці, за своїм змістом не відповідають повному комплексу робіт з технічного обслуговування вузлів та деталей ліфтів, виконання яких погоджено сторонами у підрядних договорах з посиланням на п. 1.1.17.9 наказу Державного Комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року №150, яким затверджено Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд.

З огляду на викладене, частково обґрунтованими визнаються заперечення відповідача щодо змісту актів приймання виконаних робіт (наданих послуг) в частині зазначення обсягу, що має відповідати повному комплексу робіт з технічного обслуговування вузлів та деталей ліфтів, виконання яких погоджено сторонами у підрядних договорах, та вартості робіт (наданих послуг).

Крім того, як вже було зазначено, згідно з п. 2.1 підрядних договорів, щомісячна оплата вартості робіт з технічного обслуговування ліфтів розрахована ліфтовою організацією на кожен ліфт окремо згідно наказу Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГ України від 09.11.2006 року № 369 "Про затвердження Порядку встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації" і на день укладання договору наведена в додатку 1 та надається замовнику для укладання договору.

Сума оплати може бути змінена в сторону її збільшення або зменшення у таких випадках: запровадження нових законодавчих та нормативних актів, які впливають на вартість технічного обслуговування та ремонту ліфтів; необхідність урахування інфляційних факторів; внесення змін в обсяг і склад робіт.

Остаточна вартість щомісячних робіт визначається на підставі акту виконаних робіт.

Згідно з додатками 1 до договору № 26 від 30.11.2018 року та договору № 26 від 02.01.2020 року, вартість технічного обслуговування 8 ліфтів ОСББ "Вацківський 9" становить 10 939, 38 грн із зазначенням вартості по кожному ліфту окремо (а. с. 14, 17, т. 1).

При цьому, у додатках 1 до договорів вказано однаковий тип для усіх ліфтів - П-320/9, а у Графіках технічного обслуговування ліфтів на 2020 рік та Дислокаціях закріплення щодо деяких ліфтів, у різних документах по-різному, зазначено тип П-400/9 (а. с. 186, 250-254, т. 1).

Відповідач також заперечує факт виконання позивачем п. 6.2 договорів щодо надання замовнику копії-витягу з затвердженого графіку з технічного обслуговування ліфтів на весь період дії договору, на підтвердження своєї позиції надано копію супровідного листа № 1 від 02.01.2020 року про направлення двох примірників договору на 2020 рік для підписання.

Позивач надав до матеріалів справи два Графіки технічного обслуговування ліфтів на 2020 рік, що були 02.01.2020 року затверджені директором ПП "БП "Ліфтналадка" (а. с. 186, 250-254, т. 1), однак докази надіслання (вручення) їх відповідачу відсутні.

Заперечуючи факт виконання позивачем робіт у травні 2020 року, представник позивача також вказав про внесення позивачем до журналів технічного огляду недостовірної інформації та протиправне їх вилученням позивачем з машинного приміщення.

Досліджуючи журнали технічного огляду ліфтів, судом першої інстанції встановлено, що записи про технічне обслуговування ліфтів за травень 2020 року частково не відповідають Графікам технічного обслуговування ліфтів на 2020 рік (а. с. 186, 250-254, т. 1), що були отримані електромеханіками, за якими закріплено ліфти і які є відповідальними особами за їх справний стан, зокрема це стосується дат проведення квартальних ремонтів (КР) по ліфтам у 5, 7 та 8 під`їздах.

Крім того, як вбачається з акту № 9 про відключення пасажирського ліфта від 04.05.2020 року, відключення ліфта у під`їзді № 6 було проведено за участі представників позивача 04.05.2020 року, а не 05.05.2020 року, як зазначено ним в журналі технічного огляду ліфта (а. с. 134, 240-242, т. 1).

Також щодо вказаного ліфта внесено запис до журналу про проведення його технічного огляду 15.05.2020 року та справний технічний стан, однак як вбачається з наявного у матеріалах справи акту № 11 про проведення позачергового технічного огляду після заміни редуктора головного привода РГЛ-160 лебідки ліфта та запуск пасажирського ліфта від 20.05.2020 року, запуск пасажирського ліфта у під`їзді № 6 було проведено 20.05.2020 року, що зафіксовано комісією у складі представників ОСББ "Вацківський 9", ТОВ "Максван" як виконавця ремонтних робіт, ТОВ "Лідер-Експерт" як виконавця послуги експертизи ліфтів, та за відсутності представника ПП "БП "Ліфтналадка". Крім того, при внесенні запису до журналу технічного огляду ліфта у під`їзді № 3 за травень 2020 відсутній висновок про технічний стан ліфта.

Таким чином, враховуючи наявність заперечень відповідача за актами листопада-грудня 2019 року, травня 2020 року, та встановлення судом фактів неналежного ведення працівниками позивача журналів технічного огляду ліфтів та внесення до них недостовірної інформації, не вбачається за можливе встановити належне виконання позивачем спірні місяці повного комплексу робіт у відповідності до умов підрядних договорів та п. 1.1.17.9 наказу Державного Комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року № 150.

З огляду на викладене та попереднє повідомлення відповідачем позивача листом від 22.05.2020 року про наявність зауважень до актів виконаних робіт, сам лише факт направлення акту за травень 2020 року без врахування обґрунтованих пропозицій відповідача щодо його складення, не може бути підставою для нарахування 8 864, 67 грн за виконані роботи по технічному обслуговуванню ліфтів за травень 2020 року.

Отже, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 8 864, 67 грн (за квітень 2020 року) обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства та укладеного договору та є такими, що підлягають задоволенню. В частині стягнення 51 197, 85 грн заборгованості суд першої інстанції правомірно відмовив за безпідставністю нарахування.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 428,28 грн 3% річних та 415,59 грн інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

За приписами ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що обґрунтованою сумою заборгованості, що підлягає стягненню є 8 864, 67 грн за несвоєчасну оплату акту приймання виконаних робіт (наданих послуг) за квітень 2020 року, тому, суд першої інстанції, здійснивши власний розрахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат правомірно дійшов висновку. що стягненню з відповідача підлягають 3 % річних в розмірі 25 грн за період з 21.05.2020 року по 24.06.2020 року та інфляційні втрати в розмірі 17,73 грн за червень 2020 року. В частині стягнення 403,28 грн 3% річних та 397,86 грн інфляційних втрат, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив за безпідставністю їх нарахування.

Позивач також просив суд першої інстанції стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18500 грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В обґрунтування заявленого розміру витрат на правову допомогу, представником позивача подано, укладений 24.06.2020 року між позивачем та адвокатом Сичовим Д.В. договір-доручення про надання правничої допомоги № 24/06/2020.

Згідно п.2.3.1 договору клієнт зобов`язаний сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк погоджені між ними.

Гонорар адвоката погоджується сторонами договору (п.4.2 договору).

У разі недосягнення згоди щодо розміру гонорару адвоката та не підписання додаткових угод цей договір вважається неукладеним (п.4.3 договору).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами.

Позивачем при звернені до суду надано орієнтовний розрахунок судових витрат по справі, за яким витрати на професійну правничу допомогу адвоката складають 18500 грн, з яких: 1500 грн - попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, 1000 грн - складання претензії; 10000 грн - складання позовної заяви; 5500 грн - представництво інтересів в суді.

Суд зауважує, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Проте, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (додаткових угод, детального опису робіт, актів наданих послуг, актів виконаних робіт, підписаних на виконання умов договору про надання юридичних послуг від 24.06.2020 року), а також рахунку, що був оплачений згідно з платіжним дорученням № 3539 від 30.07.2020 року (а. с. 78 т. 1).

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18 500 грн в суді першої інстанції, оскільки позивач не довів суду понесення таких витрат у справі.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятого ним рішення у даній справі та дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 11.01.202021 р. у справі № 906/743/20 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "Будівельне підприємство "Ліфтналадка" - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Будівельне підприємство "Ліфтналадка" на рішення Господарського суду Житомирської області від 11.01.202021 р. у справі № 906/743/20 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Гудак А.В.