РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2021Справа № 910/2539/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ"

до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА"

про стягнення 18154,60 грн

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА" про стягнення 18154,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" на підставі договору "Преміум КАСКО" №1900115 серії Premium від 25.09.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Toyota RAV-4", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА" позивач просить стягнути з останнього витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у сумі 18154,60 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.02.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/2539/21, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

12.03.2021 через канцелярію суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація по справі.

25.03.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позов відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування виплачено без врахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в даному випадку підлягає врахуванню на підставі п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів з огляду на те, що складові частини автомобіля відновлювалися ремонтом до настання вищевказаної ДТП. Відповідач на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та за допомогою програми "AUDATEX" визначив, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue" становить 0,4503. У зв`язку з наведеним, на думку відповідача , підлягає застосуванню коефіцієнт фізичного зносу сума страхового відшкодування складає 8560,18 грн, що була перерахована відповідачем позивачу згідно із платіжним дорученням №005903 від 09.02.2021. Також відповідно до дослідження № 47-R/84/5 від 03.03.2021, складеного за замовленням відповідача суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_1 , коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue" становить 0,557.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.04.2021 призначив судове засідання у справі №910/2539/21 на 22.04.2021.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 22.04.2021 не з`явилися. Про час та місце судового засідання позивач та відповідач були повідомлені ухвалою від 08.04.2021, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно із ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст.222 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.240 ГПК України).

Частиною п`ятою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВИВ:

Згідно із матеріалів справи, 28.08.2020 в місті Черкаси на вулиці Верхня Горова відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue", реєстраційний номер НОМЕР_2 та "Toyota RAV-4", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У відповідності до постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 07.09.2020 у справі №712/8629/20, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм автомобіля "Toyota RAV-4", реєстраційний номер НОМЕР_1 вимог п.п.2.3.б), 10.9., 1.5. ПДР України.

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 07.09.2020 у справі №712/8629/20 визнано винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення до ОСОБА_2

Звітом №82/20 про оцінку автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue", реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеним 05.09.2020 ФОП ОСОБА_3 , визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue", реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 28.08.2020, становить 18154,60 грн. Згідно із Звітом коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue" складає 0.

Відповідно до ремонтної калькуляції №82/20 від 04.09.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue", реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 18154,60 грн.

Позивачем здійснено розрахунок страхового відшкодування та затверджено страховий акт №147032 від 17.09.2020 відповідно до якого позивачем вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 18154,60 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 18154,60 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №1292 від 21.09.2020.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Toyota RAV-4", реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/200957712 (термін дії з 20.08.2020 по 19.08.2021).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130000,00 грн та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом "Toyota RAV-4", реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 18154,60 грн за вирахуванням франшизи встановленої полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/200957712.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Матеріалами справи, зокрема постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 07.09.2020 у справі №712/8629/20 підтверджено вину водія транспортного засобу "Toyota RAV-4", реєстраційний номер НОМЕР_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 28.08.2020.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.9 ч.1 ст.7).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП (28.08.2020), цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Toyota RAV-4", реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/200957712 (термін дії з 20.08.2020 по 19.08.2021).

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Оскільки цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Toyota RAV-4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №ЕР/200957712 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, у разі наявності підстав для його вирахування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №910/3650/16 та у постановах Верховного Суду від 01.02.2018 у справі №910/22886/16, від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 14.05.2018 №910/5092/17.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановлення вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим.

Згідно із п. 7.38, п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 цієї Методики.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue", реєстраційний номер НОМЕР_2 (копія якого міститься у матеріалах справи), вбачається, що рік випуску автомобіля - 2015, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував семи років, у зв`язку із чим, при визначені вартості відновлювального ремонту коефіцієнт фізичного зносу, згідно з п. 7.38 Методики, не визначається.

В пункті 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог,

Відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування виплачено без врахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в даному випадку підлягає врахуванню на підставі п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів з огляду на те, що складові частини автомобіля відновлювалися ремонтом до настання вищевказаної ДТП.

Відповідач на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та за допомогою програми "AUDATEX" визначив, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue" становить 0,4503.

Також відповідно до дослідження № 47-R/84/5 від 03.03.2021, складеного за замовленням відповідача суб`єктом оціночної діяльності, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue", реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 0,557.

На підтвердження обставин відновлення застрахованого позивачем автомобіля ремонтом до настання вищевказаної ДТП відповідачем надано витяг з системи "Audahistory".

Однак, надана відповідачем роздруківка з системи "Audahistory" не може бути прийнята судом, як доказ в підтвердження здійснення ремонтних робіт, зокрема, як зазначено в п.п. "б" п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, складових частин кузова, кабіни або рами автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue", з огляду на наступне.

Згідно з п.59 Додатку 8 до Методики у перелік рекомендованих комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням входять комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва "Audatex М21", "Audatex М95", "AudaShare" - Німеччина.

Дослідивши надану відповідачем роздруківку, суд зазначає, що роздруківка з системи "Audahistory" не підтверджує фактичне проведення ремонтних робіт складових частин кузова, кабіни, рами "Land Rover Range Rover Vogue", оскільки за допомогою цієї програми проводився певний розрахунок вартості ремонту та технічного обслуговування автомобіля, а причини проведення цього розрахунку можуть бути різні.

При цьому доказів фактичного ремонту вказаного автомобіля, який би збігався в часі і обсязі робіт з оціненим названою комп`ютерною програмою, суду не надано.

Також п.п. "б" п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, встановлює виключення щодо незастосування вимог п. 7.38 Методики у випадку коли складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом, а саме - крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень, проте з наданого відповідачем витягу з програмного комплексу "AudaHistorу" щодо розрахунку вартості ремонту автомобіля неможливо встановити характер проведеного ремонту та, відповідно, визначити, чи підпадає такий ремонт під обмеження, визначені п.п. "б" п. 7.39 Методики.

Дослідження № 47-R/84/5 від 03.03.2021 надане відповідачем до матеріалів справи складене суб`єктом оціночної діяльності без огляду пошкодженого транспортного засобу, у той час як у відповідності до п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 передбачено, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не підтверджено належними та вірогідними доказами наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу "Land Rover Range Rover Vogue", реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі п.п. "б" п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів та що такий коефіцієнт становить 0,4503 чи 0,557.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у відповідача, у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП), виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком (130000,00 грн), і в межах фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою позивачем на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Згідно із Звітом №82/20 про оцінку автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue", реєстраційний номер НОМЕР_2 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue", внаслідок ДТП 28.08.2020, становить 18154,60 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля "Land Rover Range Rover Vogue", реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до ремонтної калькуляції №82/20 від 04.09.2020 складає 18154,60 грн.

Виплата позивачем страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 18154,60 грн підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №1292 від 21.09.2020.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/200957712 передбачено, що франшиза становить 0,00 грн.

З урахуванням вище викладеного, визначена позивачем сума страхового відшкодування в розмірі 18154,60 грн є обґрунтованою.

Як підтверджено матеріалами справи, 09.02.2021 відповідач здійснив часткову оплату заявленої до стягнення позивачем суми страхового відшкодування, а саме у розмірі 8560,18 грн, що підтверджується платіжним дорученням №005903 від 09.02.2021, копія якого наявна в матеріалах справи.

Отже, до звернення позивача до суду з даним позовом (дата направлення позову 10.02.2021) та відкриття провадження у справі відповідачем було частково сплачено заявлену до стягнення позивачем суму страхового відшкодування у сумі 8560,18 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

За встановлених обставин, з огляду на часткову оплату відповідачем страхового відшкодування у сумі 8560,18 грн, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 9594,42 грн (18154,60 грн - 8560,18 грн).

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ".

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано у матеріали справи: договір №1 про надання правової допомоги від 02.01.2020, укладений між позивачем та Адвокатським бюро "Синюк та партнери", реєстр справ від 04.01.2021, акт виконаних робіт від 29.01.2021, платіжні доручення №83 від 04.01.2021, №84 від 04.01.2021, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги від 29.01.2021.

Як вбачається із матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" та Адвокатським бюро "Синюк та партнери" укладений договір №1 про надання правової допомоги від 02.01.2020, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

За змістом пунктів 4.1, 4.2 та 4.6 вказаного договору вартість наданих юридичних послуг адвокатське бюро визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги та виставляє клієнту відповідний рахунок, за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками сторін з кожної сторони.

Згідно із актом виконаних робіт від 29.01.2021, вартість наданих послуг за договором про надання правової допомоги №1 від 02.01.2020 становить 112000,00 грн, в тому числі по страховій справі №147032 (винна особа в ДТП - ОСОБА_2 ) - 5000,00 грн.

Позивач сплатив на користь Адвокатського бюро "Синюк та партнери" грошові кошти в розмірі 5000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №83 від 04.01.2021, №84 від 04.01.2021.

Як встановлено судом, адвокатом Синюком С.Л. було надано послуги з консультації на суму 1000,00 грн., підготовчих дій на суму 2000,00 грн., а також послуги із підготовки та подання позовної заяви в суд на суму 2000,00 грн., що відображено у детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги від 29.01.2021.

Повноваження адвоката Синюка С.Л. підтвердженні ордером серії КС №791359 від 04.01.2021.

З урахуванням наведеного, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання Адвокатським бюро "Синюк та партнери" професійної правничої допомоги позивачу на суму 5000,00 грн.

Відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами відповідачем не заявлялося.

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у даному випадку - витрати на правничу допомогу), у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, оскільки позовні вимоги у даній справі задоволені частково, то суд дійшов висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на оплату правничої допомоги пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у сумі 2642,42 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА" (03049, місто Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 25, ідентифікаційний код 23510137) на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" (04050, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГЕРЦЕНА, будинок 10, ідентифікаційний код 24745673) страхове відшкодування у сумі 9594,42 грн, витрати зі сплати судового збору у сумі 1199,66 грн та витрати на правову допомогу у сумі 2642,42 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 27.04.2021.

Суддя С. О. Турчин