РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.04.2021Справа № 910/19537/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ»

до акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 24812,83 грн,

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ» до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 24812,83 грн.

Суд своєю ухвалою від 18.12.2020, на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, залишив позовну заяву без руху.

Позивач у строк, встановлений судом, усунув недоліки позовної заяви.

Суд своєю ухвалою від 11.01.2021 відкрив провадження у справі № 910/19537/20 та постановив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не забезпечив збереженість майна (вагону № 63520605) під час перевезень.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі, зазначивши, що відповідно до положень Закону України «Про залізничний транспорт» та Статуту залізниць України «приватний порожній вагон» не є «вантажем» і у зазначених нормативних документах взагалі відсутнє визначення поняття «вантаж на своїх осях». За твердженням відповідача, терміни «вантаж» та «порожні приватні вагони» відповідно до положень Статуту залізниць України є різними та враховуються окремо один від одного і їх не можна ототожнювати. Так, відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України - за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у відповідному розмірі. При цьому, у Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, фігурує таке поняття як «вантаж на своїх осях». Зокрема, у пункті 13.15 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зазначено, що відправник у графі «Найменування вантажу» перевізних документів проставляється відмітка «Вантаж на своїх осях» («Груз на своих осях»). Також пунктом 14.1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги визначено, що плата за перевезення в порожньому стані власних або орендованих вагонів (після вивантаження та під навантаження, у ремонт або з ремонту, з провідниками) визначається за тарифною схемою 14.

Отже, порожні вагони, за перевезення яких відповідачем нарахований позивачу тарифний збір за перевезення в порожньому стані власних або орендованих вагонів, у розумінні Статуту залізниці України не є вантажем. А тому позивач помилково ототожнює порожні вагони з вантажем, який (вантаж) в дійсності має розміщуватися у вагонах.

Крім того, відповідач вважає, що у позивача відсутнє право на пред`явлення позову з приводу пошкодження вантажу, оскільки позивач не надав ні залізничну накладну, ні комерційний акт.

Згідно з п. 20 Правил складання актів (п. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження складається акт про пошкодження вагона (контейнера) форми ВУ-25М, який в свою чергу згідно із статтею 124 Статуту залізниць України є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні.

Також, відповідач зазначив, що відсутність головної частини повітророзподільника не унеможливлює використання вагону за цільовим призначенням, оскільки не є фактом пошкодження, а є ознакою викрадення (несанкціоноване втручання у діяльність залізничного транспорту) - розслідування таких випадків є виключно компетенція правоохоронних органів за заявою потерпілого (власника). Разом з тим, для підтвердження факту крадіжки деталей з власних вагонів позивач не надав акт форми ВУ-25М, який є підставою для матеріальної відповідальності залізниці.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що згідно з пунктом 5.4. Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29.01.2015 (далі - «Правила експлуатації»), перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів, в яких порожній власний вагон визначається як вантаж.

За твердженням позивача, відповідач посилається на ті норми галузевого законодавства, що не стосуються предмету позову.

Також позивач зазначив, що згідно з телеграфною вказівкою самого відповідача № Ц-4-83/1145-20 від 24.06.2020 «Про порядок дій працівників залізничного транспорту при виявленні розукомплектованих вантажних вагонів» відсутня необхідність у складанні акту форми ВУ-25М.

У додаткових поясненнях відповідач зазначив, що вантажовідправником є «ДТЛК», вантажоодержувачем - АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат». Натомість позивач не надав документів, що засвідчують передачу вантажовідправником або вантажоодержувачем позивачеві права на пред`явлення позову.

У свою чергу позивач зазначив, що на накладній № 42477554 міститься передавальний напис від відправника вантажу - ТОВ «ДТЛК» щодо надання права ТОВ «БГС РЕЙЛ» на пред`явлення претензій та позовів.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Відповідно до умов договору про надання послуг з організації курсування власних вагонів на коліях загального користування № ПЗ/М-208001/НЮ від 11.01.2020 (далі - Договір), укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ» (замовником) та акціонерним товариством «Українська залізниця» (виконавцем), виконавець зобов`язався забезпечити перевезення власних вагонів у завантаженому та порожньому стані (п. 2.2.3 Договору) та повідомляти позивача про випадки несправності вагону, що виникають під час руху для вирішення питання ремонту таких вагонів (п. 2.2.5 Договору).

Крім того 25.02.2020 товариство з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ» (замовник) та акціонерне товариство «Українська залізниця» (перевізник) уклали договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, що підтверджується повідомленням про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-30944148/2020-002 від 19.03.2020.

Згідно з п. 5.6 цього договору перевізник відповідає за шкоду спричинену вантажу та/або вагонам замовника відповідно до законодавства України.

Відповідно до залізничної накладної № 42477554 від ТОВ «ДТЛК» (відправника) до АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (одержувача) 24.10.2020 було відправлено порожній вагон власності товариства з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ» № 63520605.

На цій накладній є передавальний напис від відправника вантажу - ТОВ «ДТЛК» щодо надання права ТОВ «БГС РЕЙЛ» на пред`явлення претензій та позовів.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту і Правил перевезень і наданим залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою договору на перевезення вантажу, який укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів (п. 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів затверджених наказом Міністерство інфраструктури України від 29.01.2015 № 17).

Порядок нарахування плати за перевезення приватних власних порожніх вагонів встановлений у розділі 17 Тарифного керівництва N 1.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має відносно залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі пошкодження або розукомплектування, або втрати частини вагонів із групи - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом залізниць розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, та інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Пункт 6.2 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів передбачає, що місячне планування перевезень вантажів у власних вагонах здійснюється відправником за окремим замовленням та за погодженням з власником вагонів. Залізниця затверджує плани перевезень у власних вагонах, які попередньо погоджені відправником із власником вагонів. Таким чином, забезпечення вантажовідправників приватними (власними) вагонами здійснює власник вагонів на підставі укладених ним з вантажовідправником договорів.

Вказане спростовує доводи відповідача про відсутність у позивача права вимоги щодо відшкодування збитків внаслідок пошкодження вантажного вагона.

Відповідно до п. 20 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Пошкодження можуть бути істотними і бути причиною вилучення вагона із експлуатації.

Відповідно до пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Згідно з п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Відповідно до п. 20 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (далі - Правила складання актів), акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні.

03.11.2020 складено акт загальної форми № 397 (Форма ГУ-23) про те, що на станцію 467201 Кривий Ріг Придніпровська залізниця порожній залізничний вагон № 63520605 прибув із розукомплектованим гальмівним обладнанням і підлягає технічному обслуговуванню з відчепленням, на вагон складено акт ВУ-25М

Характер і обсяг шкоди, завданої вагону № 63520605 та проведених ремонтних робіт визначено в дефектній відомості від 20.11.2020 та листку обліку комплектації вантажного вагона після ремонту та при технічному обслуговуванні з відчепленням.

Ремонтні роботи проведені СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська «РФ «Придніпровська залізниця АТ «Укрзалізниця» на підставі договору № ПР/В-19795/НЮ дч, укладеного 26.12.2019 між позивачем та цим товариством.

Для ремонту вагону № 63520605 позивач придбав: головну частина 270.023-1 (4381), магістральну частину повітророзподільника 483А.010-01, камеру №295, загальною вартістю 21420,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 966 від 10.11.2020 та актом приймання-передачі від 10.11.2020 між позивачем та ТОВ «Каргоремтранс» (постачальником).

Зазначені комплектуючі частини позивач передав до СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська «РФ «Придніпровська залізниця АТ «Укрзалізниця» на підставі акта приймання-передачі від 10.11.2020.

Крім того, позивач сплатив СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська «РФ «Придніпровська залізниця АТ «Укрзалізниця» 3139,75 грн за технічне обслуговування з відчеплення вагону № 63520605, що підтверджується актом №2 т/о виконаних робіт від 30.11.2020 до Договору №ПР/В-19795/ НЮ дч.

Про проведення ремонтних робіт щодо вагону №63520605 свідчить повідомлення 2309 від 20.11.2020.

Також позивач сплатив 253,08 грн за послуги подавання-забирання вагону № 63520605 на користь СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська «РФ «Придніпровська залізниця АТ «Укрзалізниця» що підтверджується актом № 2-п/у виконаних робіт від 30.11.2020 до договору №ПР/В-19795/ НЮ дч.

Надання послуг з подавання, подавання-забирання підтверджується: пам`яткою №1303 на подавання вагонів; відомістю плати № 20110555 за подавання, збирання вагонів та маневрову роботу; пам`яткою №1391 на забирання вагонів; відомістю плати № 2110556 за подавання, збирання вагонів та маневрову роботу.

Таким чином, прямі збитки, які виникли у позивача у зв`язку з розукомплектуванням вагону, становлять 24812,83 грн з ПДВ.

Відповідно до абз. 1 п. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість (п. 114 Статуту залізниць України).

Згідно з абз. 2 п. 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ» до акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03680, код 40075815) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БГС РЕЙЛ» (вул. Володимирська, 49-Б, м. Київ, 01034, код 30944148) 24812,83 грн. збитків, 2102,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун