ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/867/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Бережньова Антона Геннадійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119)
про стягнення 231 420,31 грн
за участю представників сторін:

позивача адвоката Козаренко Н.Ю., ордер серія ДН №097507 від 12.04.2021;

відповідача - Корсіченко К.В, довіреність №40-3941/94 від 03.09.2018;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Бережньов Антон Геннадійович (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", в якій просить стягнути з відповідача згідно договору № 68101204 від 12.10.2018 суму заборгованості у розмірі 151 591,72 грн; 3% річних у розмірі 10 279,16 грн; суму інфляційних у розмірі 15 765,53 грн; суму пені у розмірі 53 783,90 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 3 471,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 68101204 від 12.10.2018, який укладений між позивачем та відповідачем щодо оплати останнім виконаних позивачем робіт за листопад 2018 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/867/21. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на "12" квітня 2021 р. о 10:00.

В підготовчому засіданні 12.04.2021 без виходу до нарадчої кімнати судом постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 12.04.2021 про відкладення підготовчого засідання на 21.04.2021 об 10:30.

08.04.2021 від відповідача у справі до суду надійшов відзив на позов (вх. №28037). У відзиві на позов відповідач зазначає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 151 591,72 грн; 3% річних у розмірі 10 279,16 грн та суми інфляційних у розмірі 15 765,53 грн визнає, проте заперечує в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 53 783,90 грн, оскільки застосування до відповідача санкцій у вигляді пені не передбачено ані умовами договору, ані законом.

До відзиву на позовну заяву у порядку ст. 165 ГПК України відповідачем надані докази надсилання вказаного відзиву на позовну заяву на адресу позивача у справі та судом встановлено, що він поданий у строк визначений судом, а тому судом прийнято відзив на позовну заяву до розгляду.

У судовому засіданні 21 квітня 2021 року сторонами у справі надана спільна заява про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду даної справи по суті у цей же день.

Згідно з ч. 6 ст. 183 ГПК України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

У судовому засіданні 21 квітня 2021 року без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 21.04.2021 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 21.04.2021 о 10:45 год.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзиві на позов, зокрема визнав частково позовні вимоги, а саме щодо стягнення суми основного боргу у розмірі 151 591,72 грн; 3% річних у розмірі 10 279,16 грн та суми інфляційних у розмірі 15 765,53 грн. Проти стягнення пені у розмірі 53 783,90 грн заперечував, оскільки застосування до відповідача санкцій у вигляді пені не передбачено ані умовами договору, ані законом.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12.10.2018 між Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» (замовник за договором, далі по тексту - відповідач) та Фізичною особою - підприємцем Бережньовим Антоном Геннадійовичем (підрядник за договором, далі по тексту - позивач) укладено Договір №68101204 (далі по тексту - договір).

Згідно з п.1.1. договору, позивач (підрядник) зобов`язується виконати роботи: Відновлення асфальтобетонного покриття за адресою: м. Харків, вул. Артема Веделя, 6 (інв. №0302994) після проведення ремонтних робіт мереж теплопостачання (капітальний ремонт), згідно з ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 по ДК 021:2015 - 45230000-8 - Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг, вирівнювання поверхонь) (далі - Роботи) та відповідно до умов цього Договору.

Відповідач (замовник) зобов`язаний прийняти роботи та оплатити їх вартість у строки визначені умовами цього Договору (абзац другий п.1.1. Договору).

Пунктом 2.1. договору визначено, що загальна вартість робіт за цим Договором визначається на основі договірної ціни, яка є невід`ємною частиною цього Договору та складає - 152 279,14 грн (сто п`ятдесят дві тисяч двісті сімдесят дев`ять грн., 14 коп.).

Позивачем та відповідачем у справі підписано договірну ціну відновлення асфальтобетонного покриття за адресою: м. Харків, вул. Артема Веделя, 6 (інв. №0302994) після проведення ремонтних робіт мереж теплопостачання (капітальний ремонт), що здійснюється в 2018 році. Згідно зазначеної договірної ціни всього договірна ціна (вартість, тис. грн) складає 152, 27914, в тому числі будівельні роботи на суму 144,57581 та інші витрати на суму 7,70333.

Дата початку виконання робіт - жовтень 2018 року. Датою закінчення виконання робіт є дата їх прийняття Замовником шляхом підписання акту виконаних робіт по формі КБ-2В (п.3.1. договору).

Згідно з п.4.3. договору, позивач не пізніше 25 числа звітного місяця направляє або передає нарочно відповідачу з супровідним листом повний комплект документів (акти виконаних робіт за типовою формою КБ-2в з відповідними розрахунками, копіями накладних на використані матеріали, довідки за формою КБ-3), що підтверджують факт виконання робіт.

Відповідно до п.4.4. договору, відповідач зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня одержання документів за п.4.3. Договору, підписати подані позивачем документи (акт виконаних робіт за типовою формою КБ-2в з відповідними розрахунками, довідку за формою КБ-3) або відмовитись від їх підписання з письмовим обґрунтуванням причин відмови.

Згідно з п.4.6. договору, розрахунки за виконані роботи здійснюються Замовником в наступному порядку:

п.4.5.1. відповідач сплачує позивачу аванс у розмірі до 70% від загальної вартості робіт.

п.4.5.2. остаточні розрахунки за виконання роботи здійснюються відповідачем після підписання актів виконаних робіт.

Пунктом 11.6. договору визначено, що виконані Підрядником роботи вважаються прийнятими Змовником, за фактом підписання Сторонами Акту виконаних робіт.

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п.17.1. Договору).

Відповідно до п.17.2. договору, закінчення строку Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, що підтверджується актом №1 приймання виконання будівельних робіт за листопад 2018 року на загальну суму 151 591,72 грн без ПДВ, який складений за встановленою типовою (примірною) Формою КБ-2в; довідкою від 28.11.2018 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 року на суму 151 591,72 грн без ПДВ, що складений за встановленою типовою (примірною) Формою.

Акт №1 приймання виконання будівельних робіт за листопад 2018 року на загальну суму 151 591,72 грн без ПДВ та довідка від 28.11.2018 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 року на суму 151 591,72 грн без ПДВ підписані сторонами без зауважень, отже роботи виконані позивачем на загальну суму 151 591,72 грн за договором є такими, що прийняті відповідачем.

Проте, вказані зобов`язання по оплаті відповідач не здійснив, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 151 591,72 грн, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Також, у зв`язку із простроченням по оплаті виконаних позивачем робіт, останнім нараховано та заявлено до стягнення: 3% річних у розмірі 10 279,16 грн за період з 30.11.2018 по 03.03.2021; суму інфляційних у розмірі 15 765,53 грн за період з 30.11.2018 по 01.01.2021 та суму пені у розмірі 53 783,90 грн за період з 30.11.2018 по 30.05.2019.

Відповідач позов визнає частково, а саме в частині суми основної заборгованості, 3 % річних та інфляційних. Проти позовних вимог в частині стягнення пені заперечує, оскільки вказана міра відповідальності не передбачена умовами договору та діючим законодавством.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 317 Господарського кодексу України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Також, згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Отже, враховуючи те, що акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати підписані сторонами 28.11.2018, отже з урахуванням п. 4.6. договору, вказані роботи мали бути оплачені відповідачем 29.11.2018 (останній день оплати), отже відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання по оплаті виконаних позивачем робіт з 30.11.2018 на суму 151 591,72 грн, що визнається сторонами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач позов визнав частково, зокрема в частини суми основного боргу у розмірі 151 591,72 грн.

Згідно ч.4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги порушення відповідачем умов договору № 68101204 від 12.10.2018 в частині оплати виконаних позивачем робіт своєчасно та у повному обсязі, та те, що відповідач позов в цій частині визнав, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 151 591,72 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 10 279,16 грн за період з 30.11.2018 по 03.03.2021 та суму інфляційних у розмірі 15 765,53 грн за період з 30.11.2018 по 01.01.2021;

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".).

Перевіривши розрахунок позивача за допомогою системи "Законодавство", період нарахування останнім сум 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, враховуючи те, що відповідач проти сум 3% річних та інфляційних не заперечує, отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми у розмірі 10 279,16 грн та суму інфляційних втрат у розмірі 15 765,53 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 53 783,90 грн за період з 30.11.2018 по 30.05.2019.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом частини 2 статті 217 ГК України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу частини 1 статті 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 ГК України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Отже, законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення за договором за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони не передбачили в умовах договору № 68101204 від 12.10.2018 можливість сплати пені та не визначали її розмір. Разом з тим, частиною 6 статті 231 ГК України, на яку посилається позивач, визначено можливість встановлення у відсотках до облікової ставки НБУ розміру санкцій за порушення грошових зобов`язань, як одиницю вимірювання такої санкції.

Однак, саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони вправі і не передбачати будь-яких санкцій за порушення строків розрахунку.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 908/1501/18.

Також, відповідно до частини другої статті 343 ГК України, яка є спеціальною нормою, що регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник за прострочення платежу сплачує на користь одержувача пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18 зазначала, що за змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Пунктом 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", зокрема абзаци 1-3 роз`яснено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов`язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі, а такої згоди сторонами досягнуто не було.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що договором № 68101204 від 12.10.2018, що укладений між позивачем та відповідачем, конкретний розмір пені та взагалі такої міри відповідальності з боку сторони, яка має прострочення з виконання свого зобов`язання не було встановлено, то у позивача відсутні правові підстави для нарахування та заявлення до стягнення з відповідача пені в розмірі 53 783,90 грн, відповідно до цього суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до пункту 2 якої судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов у даній справі задоволено частково у розмірі 177636,41 грн, врешті частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 53 783,90 грн у задоволенні позову відмовлено.

За таких обставин, судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3 471,30 грн покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме на відповідача покладається судовий збір у розмірі 2 664,55 грн, а на позивача покладається судовий збір у розмірі 806,75 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 525, 526, 530, 551, 549, 626-629, 837, 854, Цивільного кодексу України, статтями 73, 74, 86, 91, 129, п.6 ч.1 ст. 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково у розмірі 177636,41 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119) на користь Фізичної особи - підприємця Бережньова Антона Геннадійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) згідно договору № 68101204 від 12.10.2018 суму заборгованості у розмірі 151 591,72 грн; 3% річних у розмірі 10 279,16 грн та суму інфляційних втрат у розмірі 15 765,53 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Врешті частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 53 783,90 грн у задоволенні позову відмовити.

Судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3 471,30 грн покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме на відповідача покласти судовий збір у розмірі 2 664,55 грн, а на позивача - 806,75 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119) на користь Фізичної особи - підприємця Бережньова Антона Геннадійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 2664,55 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Фізична особа - підприємець Бережньов Антон Геннадійович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Відповідач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "29" квітня 2021 р.

Суддя І.О. Чистякова