РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2021Справа № 910/2761/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Агро"

про стягнення 15 616,00 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Агро" (далі - відповідач) про стягнення 15 616,00 грн. попередньої оплати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 24.03.2020 року між ним та відповідачем укладено договір поставки товару № 2403, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Аркада Агро" зобов`язалося поставити, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" - прийняти та оплатити погоджений сторонами товар - мінеральні добрива. На виконання умов вказаного правочину позивач сплатив відповідачу попередню оплату вартості вищезазначеного товару на загальну суму 2 732 592,30 грн. Однак, відповідач означену продукцію поставив не у повному обсязі, сплачену покупцем суму передоплати за непоставлену частину товару не повернув, унаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 15 616,00 грн. Враховуючи наведені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" звернулося до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2021 року відкрито провадження у справі № 910/2761/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала від 24.02.2021 року про відкриття провадження у справі № 910/2761/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення, з відповідним трек-номером 950 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01024, місто Київ, вулиця Лютеранська, будинок 20.

Проте, зазначене відправлення підприємством поштового зв`язку вручене відповідачу не було.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 24.02.2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2021 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2020 року між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) було укладено договір поставки товару № 2403 (далі - Договір), за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Аркада Агро" зобов`язалося поставити, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" - прийняти та оплатити мінеральні добрива відповідно до умов даного Договору, додатків та специфікацій до нього, підписаних в рамках цього Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками зазначених суб`єктів господарювання.

Повна вартість Договору визначається на підставі цін, погоджених сторонами в додатках та специфікаціях до цього Договору, та складається із суми вартості товару згідно всіх видаткових накладних на передачу товару, підписаних в рамках цього Договору (пункт 1.2 означеної угоди).

Згідно з пунктом 3.1 Договору конкретний асортимент, кількість, ціна, термін та умови поставки кожної партії товару наведені в специфікаціях до даного Договору. Специфікації є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до пункту 3.3 Договору кількість товару, що поставляється, може змінюватися (толеранс) в межах +/- 10 % відповідно до транзитної вагонної норми.

За умовами пункту 4.1 Договору поставка товару здійснюється на умовах СРТ, ЕХW або FCA (з обов`язковим зазначенням назви та коду станції призначення та/або назви населеного пункту та/або адреси складу, залежно від умов поставки) відповідно до Інкотермс-2010. Умови поставки кожної конкретної партії товару зазначаються у специфікації. У випадку розбіжностей між умовами цього Договору та умовами Інкотермс-2010, умови Договору матимуть переважну силу. Поставка товару може здійснюватися як автомобільним, так і залізничним транспортом. Вид транспорту зазначається у відповідній специфікації.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що оплата за товар здійснюється у гривні шляхом перерахування попередньої оплати 100 % вартості товару на поточний рахунок постачальника на підставі виставленого рахунку та відповідно до умов, зазначених в специфікаціях до цього Договору.

Згідно з пунктами 5.1-5.3 наведеного правочину товар вважається поставленим та право власності на товар переходить до покупця в момент одержання ним товару, супровідних документів та підписаних сторонами видаткових накладних на передачу товару. Сторони погодили, що строк поставки товару вказується у специфікаціях або додатках до даного Договору. Датою поставки товару вважається дата видаткової накладної. Базис поставки товару, строки поставки та інші умови передбачені у додатках або специфікаціях до цього Договору.

Відповідно до пункту 10.1 цього Договору останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020 року, а в частині фінансових розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. У разі, якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку дії Договору не заявить у письмовій формі про свій намір розірвати або змінити його, строк дії Договору автоматично продовжується на 1 (один) календарний рік.

У специфікаціях № 2 від 30.03.2020 року, № 3 від 30.03.2020 року, № 4 від 30.03.2020 року, № 5 від 02.04.2020 року, № 5 від 07.04.2020 року, № 7 від 15.04.2020 року до вищевказаного правочину сторони погодили назву, одиниці виміру, ціну, загальну вартість, а також умови поставки та оплати відповідного товару.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Аркада Агро" виставило позивачу рахунки-фактури на попередню оплату погодженого між сторонами товару: від 30.03.2020 року № 3003 на суму 604 800,00 грн., від 01.04.2020 року № 0104 на суму 456 000,00 грн., від 01.04.2020 року № 0104/1 на суму 153 500,00 грн., від 02.04.2020 року № 0204 на суму 602 000,00 грн., від 07.04.2020 року № 0704 на суму 153 750,00 грн. та від 15.04.2020 року № 15904 на суму 610 000,00 грн.

З урахуванням наведених рахунків-фактур, а також на виконання умов укладеного між сторонами Договору позивач перерахував на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Агро" попередню оплату вказаного у специфікаціях та рахунках відповідача товару в загальному розмірі 2 550 032,30 грн., що підтверджується наявними у матеріалами справи копіями відповідних платіжних доручень від 31.03.2020 року № 4826 на суму 604 800,00 грн., від 02.04.2020 року № 773 на суму 456 000,00 грн., від 02.04.2020 року № 774 на суму 153 500,00 грн., від 08.04.2020 року № 784 на суму 602 000,00 грн., від 09.04.2020 року № 790 на суму 153 750,00 грн., а також від 21.04.2020 року № 5275 на суму 540 000,00 грн. та від 23.04.2020 року № 5313 на суму 39 982,30 грн.

Проте, в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач поставив позивачу лише частину погодженого між сторонами товару на загальну суму 2 534 416,30 грн., що підтверджується копіями підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками цих контрагентів видаткових накладних від 01.04.2020 року № 01/04 на суму 390 600,00 грн., від 03.04.2020 року № 02/04 на суму 201 600,00 грн., від 07.04.2020 року № 07/04 на суму 453 993, 60 грн., від 07.04.2020 року № 08/04 на суму 152 272,00 грн., від 09.04.2020 року № 09/04 на суму 149 055,20 грн., від 09.04.2020 року № 10/04 на суму 290 645,60 грн., від 10.04.2020 року № 12/04 на суму 149 837,90 грн., від 10.04.2020 року № 13/04 на суму 152 028,00 грн., від 24.04.2020 року № 15/04 на суму 303 170,00 грн. та від 25.04.2020 року № 16/04 на суму 291 214,00 грн. Решта оплаченого позивачем товару вартістю 15 616,00 грн. поставлена Товариству з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" не була.

Листом від 13.01.2021 року № 03 позивач звернувся до відповідача з претензією № 1, в якій просив відповідача повернути покупцю надмірно сплачені останнім грошові кошти за непоставлений товар в сумі 15 616,00 грн. протягом 7 календарних днів з дня отримання цієї претензії.

Проте означена претензія, отримана відповідачем 27.01.2021 року, була залишена Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада Агро" без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" звернулося до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом статті 662 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту цієї норми вбачається, що договором на покупця може покладатися обов`язок здійснення попередньої оплати товару, тобто оплати до його передання продавцем. Шляхом попередньої оплати може бути оплачено повну вартість товару або її частину. Розмір попередньої оплати та строки її оплати встановлюються договором.

Непередання продавцем, який одержав суму попередньої оплати, товару у встановлений строк надає покупцеві право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю.

У постанові Верховного Суду від 08.02.2019 року в справі № 909/524/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого припис частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Суду також звертає увагу на приписи частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, за якими якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення відповідної вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Як було зазначено вище, факт перерахування позивачем на користь відповідача грошових коштів за погоджений в Договорі товар у загальній сумі 2 550 032,30 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідних платіжних доручень.

При цьому, судом визначено правову природу сплаченої суми коштів, зокрема, у розмірі 15 616,00 грн., саме як попередня оплата, тобто кошти, які попередньо оплачені стороною договору на користь іншої сторони з метою виконання нею своїх зобов`язань.

Правова природа зазначених коштів внаслідок невиконання будь-якою стороною своїх зобов`язань за договором не змінюється і залишається такою до моменту, коли сторони двосторонньо не узгодять іншої їх правової природи або не вчинять дій, які змінять правову природу перерахованої суми.

Про належне виконання позивачем своїх грошових зобов`язань зі здійснення попередньої оплати вищенаведеного товару свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення покупцем своїх зобов`язань за Договором.

Проте судом встановлено, що відповідач поставив позивачу лише частину погодженого між сторонами товару на загальну суму 2 534 416,30 грн., сплачені останнім грошові кошти за непоставлений товар вартістю 15 616,00 грн. покупцю не повернув.

Таким чином, зважаючи на виконання позивачем своїх зобов`язань з перерахування відповідачу попередньої оплати за товар, а також беручи до уваги нездійснення відповідачем поставки позивачу цього товару на суму 15 616,00 грн., суд, з урахуванням обставин даної справи, дійшов висновку про те, що у позивача відповідно до частини 1 статті 670 та частин 1 та 2 статті 693 Цивільного кодексу України виникло право вимагати від відповідача повернення суми попередньої оплати непоставленого товару вартістю 15 616,00 грн., яким він скористався, направивши відповідачу лист від 13.01.2021 року № 03 з претензією № 1 про повернення спірної суми грошових коштів.

Однак станом на момент розгляду спору, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження поставки ним позивачу товару на суму 15 616,00 грн., як і доказів, які свідчать про повернення ним позивачеві означеної суми грошових коштів у добровільному порядку.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача, яка складає 15 616,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, або належні докази поставки ним позивачу погодженого сторонами товару на цю суму, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" до відповідача про стягнення вказаної суми грошових коштів, у зв`язку з чим даний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Агро" про стягнення 15 616,00 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Агро" (01024, місто Київ, вулиця Лютеранська, будинок 20; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" (21029, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Хмельницьке Шосе, будинок 122; ) 15 616 (п`ятнадцять тисяч шістсот шістнадцять) грн. 00 коп. попередньої оплати, а також 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Відповідно до підпункту 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 27.04.2021 року.

Суддя В.С. Ломака