ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/158/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла", 61172, м. Харків, вул. Грицевця, буд. 29, код 14085922;

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, код 31557119;

про стягнення заборгованості за договором оренди основних засобів №72122931 від 29.12.2018 у розмірі 627760,17грн.

за участі представників учасників справи:

позивача - Рогожиної В.В., виписка з ЄДР;

відповідача Міндарьової М.Ю., витяг з ЄДР, довіреність №40-604/16 від 16.02.2021р.;

Суть спору:

Приватне акціонерне товариство "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", в якому просить стягнути з останнього заборгованість за договором оренди основних засобів №72122931 від 29.12.2018 у розмірі 627760,17грн. Також просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 9416,40грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.02.2021, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі №922/158/21, та призначено підготовче засіданні на 10.03.2021 о(об) 11:20.

10.03.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в котрому останній просить суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 82570,01грн., посилаючись на відсутність джерел для відшкодування ПДВ окрім податкового кредиту та передбачену п. 4.2.3 договору можливість зменшення розміру зобов`язання на суму незареєстрованих податкових накладних, у зв`язку з чим просить зменшити суму розрахунків за спірним договором оренди основних засобів №72122931 від 29.12.2018, водночас, позовні вимоги в частині стягнення 545190,16грн визнано відповідачем.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.03.2021 відзив на позов повернуто відповідачу - Комунальному підприємству "Харківські теплові мережі" та відкладено підготовче засідання по справі на 05.04.2021 о(об) 12:45.

Водночас, 17.03.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній вважає доводи відповідача про можливість зменшення розміру заборгованості за рахунок сум ПДВ по незареєстрованих накладних хибними, оскільки вважає, що належним способом захисту прав відповідача в даному випадку є звернення останнього з відповідним позовом про стягнення збитків, та посилається на правові висновки викладені у Постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18.

31.03.2021 від відповідачем повторно подано відзив на позов з усунутими недоліками, які стали підставою для його повернення.

05.04.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказує, що у випадку стягнення з відповідача всієї суми заявленої позивачем останньому буде завдано збитків у розмірі 82 570,01грн., а саме суми ПДВ по незареєстрованих податкових деклараціях відповідачем, що унеможливить включення відповідачем вказаної суми до податкового кредиту за для подальшого відшкодування за рахунок коштів державного бюджету. Крім цього, відповідач зазначає про недоречність застосування у даному випадку висновків викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, оскільки такі стосуються визначення юрисдикції в межах якої повинна розглядатись справа про стягнення збитків завданих внаслідок порушення строків реєстрації податкових накладених.

Протокольною ухвалою від 05.04.2021, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.04.2021 о 12:40.

У судовому засіданні 12.04.2021 повноважний представник позивача підтримала позовні вимоги повністю та зазначила, що відповідачем протягом грудня 2018-січня 2021 не здійснювались розрахунки за договором оренди основних засобів №72122931, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 627760,17грн.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 545 190,16грн. та вказує, що сума боргу у відповідності до положень п. 4.2.4 повинна бути зменшеною на суму 82 570,01грн., а саме суму ПДВ по не зареєстрованих податкових накладних за договором.

Протокольною ухвалою від 12.04.2021 оголошено перерву у судовому засідання до 14.04.2021 о 12:15.

У судовому засіданні 14.04.2021 представник позивача зазначила, що зазначена відповідачем сума на яку той не визнає позов є збитками відповідача, яку можуть бути відшкодовані останньому після його звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідач проти вказаних доводів заперечувала, вказувала, що умовами договору сторонами визначено можливість відповідача зменшити суму заборгованості на суму ПДВ по незареєстрованих податкових накладних, у зв`язку з чим вважає, що стягненню з відповідача в даному випадку підлягає 545190,16грн.

Протокольною ухвалою від 14.04.2021 з метою надання можливості надати відповідачу окремі питання щодо розрахунку розміру ПДВ по не зареєстрованих податкових накладних оголошено перерву у судовому засіданні до 26.04.2021 о 14:20.

26.04.2021 від відповідача надійшла заява (пояснення з окремого питання), в яких зазначено, що позивачем не зареєстровано податкові накладні за актами надання послуг №3 від 31.01.2019, №9 від 31.01.2019, №22 від 28.02.2019, №32 від 28.02.2019, №38 від 31.03.2019, №46 від 31.03.2019, №54 від 30.04.2019, №62 від 30.04.2019, №70 від 31.05.2019, №76 від 31.05.2019, №86 від 30.06.2019 та №93 від 30.06.2019, загальна сума ПДВ по яких становить 82570,01грн. на яку повинна бути зменшена заборгованість відповідача у відповідності до положень п. 4.2.4 договору.

У судовому засіданні 26.04.2021 відповідач з поданим відповідачем розрахунком погодився, проте заперечував проти можливості зменшення розміру заборгованості на суму ПДВ, оскільки вважає, що належним способом захисту прав позивача є звернення останнього до суду з відповідним позовом про стягнення збитків, в підтвердження своїх доводів позивач посилався на правові висновки викладені у Постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18.

Відповідач визнає позов на суму 545190,16грн., та просить відмовити у задоволенні позову в частині 82570,01грн., так як саме на цю суму позивачем не було зареєстровано відповідні податкові накладні, а право на зменшення розміру вказаної заборгованості на суму ПДВ у випадку не реєстрації податкових декларацій передбачене положеннями п. 4.2.4 договору.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

29.12.2018 між ПрАТ «ТЦРП» (далі - Позивач або Орендодавець) та КП «ХТМ» (далі - Відповідач або Орендар) було укладено Договір оренди основних засобів №72122931.

Пунктом 1.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду основні засоби: будівлі, споруди, передавальні пристрої загальною балансовою вартістю 8 278 777,78 грн. (Вісім мільйонів двісті сімдесят вісім тисяч сімсот сімдесят сім гривень 78 копійок) без ПДВ, далі-Майно, зазначені у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього Договору..

Згідно положеннями п.3.1 договору орендна плата за згодою Сторін становить 5% (нежитлове приміщення вул. Грицевця, 29 (другий поверх) - 290,6м.кв) та 10% (нерухоме майно згідно Додатку 1 до Договору, крім нежитлових приміщень вул. Грицевця, 29 (другий поверх) - 290,6м.кв.) на рік від балансової вартості орендованого Майна. Орендна плата за весь час оренди складає 768 159,03грн., Крім того ПДВ 153 631,81грн., всього 921 790,84грн. (дев`ятсот двадцять одна тисяча сімсот дев`яносто гривень 84 копійки), у тому числі за місяць 64 013,25грн., крім того ПДВ 12 802,65грн., всього 76 815,90грн. (сімдесят шість тисяч вісімсот п`ятнадцять гривень 90 копійок).

Згідно положень п. 3.3 договору Вартість комунальних та інших послуг (водо-, енерго-, теплопостачання, теле-, радіо- зв`язок) відшкодовуються щомісяця Орендарем у сумі фактичних витрат Орендодавця за цінами і тарифами, що діють, за розрахунком Орендодавця.

У разі укладання окремих договорів на відшкодування витрат на отримання комунальних послуг (газо-, водо-, теплопостачання, послуги водовідведення та електрифікації) з відповідними обслуговуючими підприємствами, Орендар може отримувати зазначені послуги безпосередньо від постачальників.

Відповідно до п. 4.1.2 Договору Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату за майно щомісяця протягом 15 календарних днів наступного місяця.

Строк дії Договору зазначений в пункті 6.1., відповідно до якого договір діє з 01.01.2019 по 31.12.2019, а в частині обов`язків по розрахунках у разі невиконання їх Орендарем та нанесенні збитків Орендодавцю - до повного проведення розрахунків та відшкодування збитків, таким чином Договір оренди основних засобів від 29.12.2018 № 72122931 продовжує діяти в частині виконання Орендарем обов`язку по сплаті орендних платежів до повного погашення заборгованості

Проаналізувавши правовідносини між сторонами, які виникли з Договору оренди основних засобів №72122931 від 29.12.2018, суд дійшов висновку про те, що даний договір за своє правовою природою є договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У відповідності до частини шостої статті 283 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, як вбачається з акту приймання-передачі основних засобів (додаток №1 до договору) позивачем виконано свої обов`язки щодо передачі в оренду основних засобів вартість 8278777,78грн..

Проте, як стверджує позивач в порушення вимог договору, Орендар здійснював оплату несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості за період з 29.12.2018 по 01.01.2021, яка за даними бухгалтерського обліку, станом на 01.01.2021 року становить 627 760,17 грн.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 26.07.2020 року ПрАТ «ТЦРП» було подано Претензію №1 по договору №72122931 до КП «ХТМ» з вимогою сплатити заборгованість за вищезазначеним договором оренди основних засобів у розмірі 627760,17грн..

30.11.2020 року на адресу ПрАТ «ТЦРП» надійшла відповідь на Претензію №1 з відмовою у задоволенні вимог з причин відсутності правових підстав, у зв`язку з чим,позивач був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідач, в свою чергу щодо вказаних обставин не заперечує та визнає заборгованість у розмірі 545190,16грн., при цьому, в обґрунтування зазначає, що протягом 2019 КП «Харківські теплові мережі» отримувало послуги з оренди основних засобів у відповідності до умов вказаного договору. Про що щомісячно, останнім днем місяця, підписувався обома сторонами договору Акт надання послуг. Вартість послуг з січня по листопад 2019 року щомісячно складала 64113,25 грн. ПДВ 12802,65 грн., в грудні 2019 - 47493,70грн. ПДВ 9498,7 грн. Вартість отриманих послуг з оренди за весь 2019 склала 751639.45 гри. Загальна сума згідно Актів падання послуг складає 892468.6 грн. в т.ч. ПДВ 150 327.89 грн. Крім цього, у відповідності до п.3.3 вказаного Договору вартість комунальних та інших послуг (водо -, енерго - . теплопостачання, телефонний зв`язок) відшкодовуються щомісяця Орендарем у сумі фактичних витрат Орендодавця за цінами і тарифами, що діють, за розрахунком орендодавця. Вартість комунальних послуг за 2019 склала 58586,41 грн. ПДВ 11717,28грн. загальна сума 70303,69грн. Водночас, відповідач 82570,01грн., заявлені позивачем безпідставно, так як п. 4.2.3 договору передбачена можливість зменшення розміру зобов`язання на суму незареєстрованих податкових накладних, а тому з огляду на відсутність джерел для відшкодування ПДВ окрім податкового кредиту, а відповідачем в свою чергу в порушення вимог податкового законодавства не здійснено реєстрацію податкових накладних за актами надання послуг №3 від 31.01.2019, №9 від 31.01.2019, №22 від 28.02.2019, №32 від 28.02.2019, №38 від 31.03.2019, №46 від 31.03.2019, №54 від 30.04.2019, №62 від 30.04.2019, №70 від 31.05.2019, №76 від 31.05.2019, №86 від 30.06.2019 та №93 від 30.06.2019, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить 545190,16грн.

Приймаючи до уваги, що відповідачем визнано позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором на суму 545190,16грн., суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині.

Водночас, щодо вимог позивача про стягнення 82570,01 грн., які як вказує відповідач заявлені безпідставно, оскільки вказана сума є сумою ПДВ по незареєстрованим накладним, суд зазначає, що відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. За змістом підпункту "а" пункту 198 1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового Кредиту суми податку, сплетеного (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами передбаченими пунктом 201.11 статті 201 нього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим Органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послу підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту . У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

За змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається в день виникнення податкових зобов`язань продавця, а пунктом 201.7 спиті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (акти наданих послуг підписані сторонами).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій і постачання товарів/послуг платник податку * продавець товарі*послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її н Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю ш йото вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції і постачання товарів/послуг є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку введення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податковою кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної або розрахунку коригування покупець продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації у звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі.

Згідно пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтовані сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Водночас, звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 ПК У країни у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Крім цього, п. 4.2.4 договору у випадку призупинення відповідним органом ДФС реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з п.201.16 ст.201 ПКУ, або у випадку відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних чи здійснення такої реєстрації з порушенням законодавчо встановлених термінів, Орендар має право зменшити розрахунки з Орендодавцем на суму податку на додану вартість незареєстрованої податкової накладної.

Суд наголошує, що одним з основоположних принципів приватноправового регулювання, який закріплений в п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України є принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини.

Сторони і вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності то справедливості (ч. 1 ст 627 цього Кодексу)

Таким чином, положеннями п. 4.2.4 договору сторонами обумовлено, що у випадку відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідач має право на зменшення розрахунків з позивачем на суму податку на додану вартість незареєстрованої податкової накладної.

Так, як вбачається з наданого відповідачем розрахунку, Витягу з Єдиного державного реєстру податкових накладних та визнається позивачем, останнім не здійснено реєстрацію податкових накладних за актами надання послуг №3 від 31.01.2019, №9 від 31.01.2019, №22 від 28.02.2019, №32 від 28.02.2019, №38 від 31.03.2019, №46 від 31.03.2019, №54 від 30.04.2019, №62 від 30.04.2019, №70 від 31.05.2019, №76 від 31.05.2019, №86 від 30.06.2019 та №93 від 30.06.2019 на загальну суму ПДВ 82570,01грн., внаслідок чого відповідач в силу положень чинного законодавства був позбавлений права включити зазначену суму ПДВ до складу податкового кредиту та у відповідності до положень п. 4.2.4 договору має право на зменшення розрахунку з позивачем на зазначену суму, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про правомірність зменшення відповідачем заборгованості на вказану суму, а відтак суд відмовляє в задоволені позову у цій частині.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі №917/877/17.

В свою чергу, посилання позивача у відповіді па відзив на Постанову Великої палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18 в даному випадку є недоречним, оскільки судом у цій справі вирішувалося питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися справа, в якій предметом позову були вимоги про зобов`язання зареєструвати податкові накладні, а не питання щодо можливості зменшення розміру заборгованості на суму ПДВ по незареєстрованих накладних, чи то питання про стягнення збитків завданих не здійсненням реєстрації контрагентом податкових.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума сплаченого судового збору становить 9416,40грн., а тому, беручи до уваги те, що позов задоволено частково та враховуючи правила п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим витрати по сплаті судового збору у розмірі 8177,85грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в іншій частині судовий збір покладається на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 13-15, 41- 46, 74, 75, 76, 77, 80, 86, 129, 207, 233, 237-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, код 31557119) на користь Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" (61172, м. Харків, вул. Грицевця, буд. 29, код 14085922) заборгованість за договором оренди основних засобів від 29.12.2018 №72122931 у розмірі 545190,16грн., також 8177,85грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла", 61172, м. Харків, вул. Грицевця, буд. 29, код 14085922;

Відповідач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, код 31557119;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.04.2021.

Суддя Н.А. Новікова