РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.04.2021Справа № 910/1724/21
За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Аргус Девелопмент"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Плюс"

про стягнення 158434,91 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Плюс" (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргус Девелопмент" (далі - позивач) боргу та санкцій за договором оренди майна №1/3/15 від 05.07.2017, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань повністю та вчасно оплатити орендну плату за користування майном та комунальні послуги.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду двічі надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та у доданих до позову документах.

В матеріалах справи наявне зворотне повідомлення, яким підтверджується отримання Відповідачем 02.03.2021 копії ухвали суду про відкриття провадження у даній справі.

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2017 року між позивачем і відповідачем було укладено договір оренди №1/3/15 (далі - Договір), згідно якого позивач надав у платне користування відповідачу нежитлові приміщення площею 232,5 кв.м. за адресою: м. Вишневе, вул. Київська, 4 строком до 31.05.2018 року з можливістю подальшої пролонгації на такий же термін у разі відсутності заяви про припинення. За умовами договору місячна орендна плата за користування становить: а) 29010,00 грн з ПДВ за липень 2017 року; б) 29010,00 грн з ПДВ за серпень 2017 року; в) 13950,00 грн з ПДВ з вересня 2017 року.

Актом приймання-передачі від 05.07.2017 підписаного сторонами оформлено передачу 232,5 кв. м. приміщень у оренду відповідачу відповідно до умов Договору.

Додатковою угодою №1 від 01.05.2018 до Договору сторонами було визначено нову вартість щомісячної орендної плати в розмірі 16275 грн. за 323,50 кв.м. складських приміщень. Також сторони продовжили дію Договору строком до 31.05.2019.

Пізніше, актом від 30.10.2018 відповідач повернув позивачу з оренди приміщення площею 16,5 кв. м., таким чином у користуванні відповідача залишилось 216 кв. м. площі.

Додатковою угодою №2 від 01.10.2018 до Договору сторони внесли зміни до щомісячної орендної плати за 216 кв. м. складських приміщень у розмірі 15120 грн.

Позивач зазначає, що з липня 2017 року відповідач почав користуватися орендним приміщенням та отримувати комунальні послуги та оплачував їх, проте починаючи з 30.11.2018 відповідач припинив оплачувати оренду за користування приміщенням та за користування комунальними послугами, не зважаючи на те, що користувався послугами за Договором до 31.05.2019 включно.

За умовами п. 3.2 Договору орендна плата за поточний місяць орендного користування сплачується орендарем на підставі цього Договору, на рахунок орендодавця зазначений у п. 13 Договору у строк не пізніше 10 (десятого) числа оплачуваного місяця. Днем оплати вважається день зарахування суми грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця.

Відповідно до пунктів 3.3 - 3.6 Договору вартість комунальних послуг (водопостачання, електроенергії, вивезення твердих побутових відходів, податок на нерухомість, земельний податок, охорона майна) не входять до складу орендної плати, є змінюваними, та відшкодовуються на підставі окремих рахунків не пізніше 5-го дня з дати отримання рахунку.

На підтвердження того, що відповідачу надавалися вищевказані послуги позивачем до позовної заяви були надані акти наданих послуг та рахунки на їх оплату за спірний період.

Також позивач надав суду лист №63/340 від 30.09.2020, який був направлений 01.10.2020 на адресу відповідача з вимогою оплатити 92762,66 грн. боргу за отримані послуги з оренди та комунальні послуги відповідно до умов Договору, а також направив з цим листом рахунки на оплату та акти надання послуг і акт звірки взаєморозрахунків.

Відповідачем не було подано жодних заперечень щодо нарахованої йому суми боргу за оренду та комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що в спірний період відповідач користувався орендованим нерухомим майном.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно розрахунку, який було надано позивачем до матеріалів справи та перевірено судом, за користування приміщенням та отриманими комунальними послугами за період з листопада 2018 року по травень 2019 року, сума заборгованості за орендними та комунальними платежами становить 92752,66 грн. (75909,50 грн. оренда та 16843,16 грн. комунальні послуги).

Доказів на спростування, на момент звернення позивача до суду з позовом, заборгованості в сумі 92752,66 грн. відповідачем не надано.

Таким чином, позовна вимога про стягнення заборгованості з орендної плати та комунальні послуги у сумі 92752,66 грн підлягає задоволенню.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 9.2 Договору, за несвоєчасне або неповне внесення плати за користування майном, плати за спожиті комунальні послуги, або інших платежів, передбачених договором, орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення.

Крім того, за умовами пункту 9.3 Договору, в разі прострочення внесення плати за користування майном та інших платежів, передбачених умовами договору, більше ніж на 5 днів, орендар сплачує орендодавцю окрім пені, штраф в розмірі 20% від місячної плати за користування майном.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання позивачем здійснено нарахування на суму боргу по оренді майна пеню в розмірі 15590,72 грн. за період з 11.11.2018 по 11.11.2019, інфляційних втрат у розмірі 3862,31 грн за період з червня 2019 року по січень 2021 року, 3% річних у розмірі 3893,22 грн та 20 % штрафу помноженого на 14 випадків прострочення зобов`язання, що загалом складає 42336 грн. (20 % від місячної суми оренди 15120 грн. складає 3024 грн.)

Суд зауважує, що позивачем не було надано суду розрахунку заявлених ним до стягнення 3% річних та у самій позовній заяві позивач не вказав та не обгрунтував за який період ним було здійснено нарахування 3893,22 грн. 3% річних.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача у частині стягнення 3% у сумі 3893,22 грн. зважаючи на відсутніть відповідного обгрунтованого розрахунку цієї суми.

Заявлені позивачем розрахунки 20 % штрафу у сумі 42336 грн., інфляційних втрат у сумі 3862,31 грн та пені 15590,72 грн. судом перевірено та визнається обгрунтованим, а тому вказані суми інфляційних втрат та пені підлягають задоволенню.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

З огляду на вищенаведені норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем їх не спростовано, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 75909,50 грн. заборгованості з орендної плати, 16843,16 грн. боргу за комунальні платежі, інфляційні втрати у сумі 3862,31 грн., пені у сумі 15590,72 грн. та 42336 грн. 20 % штрафу.

Судовий збір згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на обидві сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 126, 129, 165, 178, 233, 237-238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Плюс" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 1; ідентифікаційний код 30854924) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Аргус Девелопмент" (08132, Київська обл., м. Вишневе, вулиця Київська, будинок 4, ідентифікаційний код 41294387) 75909 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`ять) грн. 50 коп. заборгованості з орендної плати, 16843 (шістнадцять тисяч вісімсот сорок три) грн. 16 коп. боргу за комунальні послуги, 15590 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто) грн. 72 коп. пені, 3862 (три тисячі вісімсот шістдесят дві) грн. 31 коп. інфляційних втрат, 42336 (сорок дві тисячі триста тридцять шість) грн. 20 % штрафу та 2214 (дві тисячі двісті чотирнадцять) грн. 22 коп. судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.