РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.04.2021Справа № 910/13104/20

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Музиченко В.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси"

до відповідача: Державного підприємства "СЕТАМ"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту"

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал-Ресурс"

про визнання електронних торгів недійсними та зобов`язання повернути кошти в сумі 67 114,65 грн,

За участю представників сторін:

від позивача: Ковальова Л.П.

від відповідача: Якимчук Н.М.

від третьої особи 1: Чепурін В.О.

від третьої особи 2: Коваленко Т.А.

від третьої особи 3: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

31.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" до Державного підприємства "СЕТАМ", про:

- визнання недійсними торги організовані Державним підприємством "СЕТАМ" 30.06.2020 з реалізації рухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, реєстраційний номер лоту № 424136, номер аукціону 424858;

- зобов`язання Державного підприємства "СЕТАМ" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси " перерахований гарантійний внесок за участь у торгах в сумі 67 114,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведені відповідачем електронні торги (аукціон) з продажу лоту 424136 (номер аукціону 424858), а саме виробничих машин, обладнання та іншого майна в кількості 61 інвентарної одиниці, місцезнаходження за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. Тополянська, 13, вчинені з грубими порушеннями норм чинного законодавства України, а отже є такими, що підлягають визнанню недійсними.

Ухвалою від 07.09.2020 відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 07.10.2020. Одночасно, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяну Леонідівну.

10.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову шляхом:

- заборони Державному підприємству "СЕТАМ", приватному виконавцю Павелків Тетяні Леонідівні, а також будь-яким юридичним чи фізичним особам, в тому числі переможцю електронних торгів здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів електронних торгів № 424858 "Виробничі машини, обладнання та інше майно в кількості 61 інвентарна одиниця" по лоту № 424136, в тому числі укладати і підписувати будь-які протоколи електронних торгів, договори (в точу числі договори купівлі-продажу), проводити розрахунки (сплачувати платежі, приймати платежі) на підставі протоколу проведення електронних торгів.

Заява обґрунтована тим, що в разі задоволення позовних вимог спірні електронні торги можуть бути визнані судом недійсними, внаслідок чого позивач в подальшому зможе відновити свої права як переможець лоту № 424136 після усунення його недоліків, а саме після виключення з нього майна третьої особи. Проте, у разі якщо ДП "СЕТАМ" реалізує майно в кількості 61 одиниця новому переможцеві, права позивача, як переможця торгів, будуть незворотньо порушені.

Ухвалою від 10.09.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" б/н від 10.09.2020 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, а саме: заборонено Державному підприємству "СЕТАМ", приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяні Леонідівні, а також будь-яким юридичним чи фізичним особам, в тому числі переможцю електронних торгів здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів електронних торгів № 424858 "Виробничі машини, обладнання та інше майно в кількості 61 інвентарна одиниця" по лоту № 424136, в тому числі, укладати і підписувати будь-які протоколи електронних торгів, договори (в точу числі, договори купівлі-продажу), проводити розрахунки (сплачувати платежі, приймати платежі) на підставі протоколу проведення електронних торгів.

29.09.2020 до суду надійшли пояснення від 25.09.2020 Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" по суті позовних вимог.

02.10.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, зі змісту яких вбачається, що згідно протоколу №501684 від 30.06.2020 проведення електронних торгів новим переможцем торгів, що організовані Державним підприємством "СЕТАМ" 30.06.2020 з реалізації рухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, реєстраційний номер лоту № 424136, номер аукціону 424858 визначено учасника 6 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал-Ресурс".

05.10.2020 представником відповідача було подано відзив, в якому проти задоволення позовних вимог надано заперечення. Зокрема, відповідачем наголошено, що спірні торги проводились на підставі та у повній відповідності до заявки приватного виконавця. Відповідачем зазначено, що акт про проведені торги складено не було, а отже, договір купівлі-продажу лоту на торгах не є укладеним, що виключає можливість визнання його недійсним.

У судовому засіданні 07.10.2020 судом було відмовлено в прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" №01/09 від 01.09.2020 про зміну предмету позову, в якій позивач просив суд:

- визнати недійсними торги організовані Державним підприємством "СЕТАМ" 30.06.2020 з реалізації рухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, реєстраційний номер лоту № 424136, номер аукціону 424858;

- виключити з опису рухомого майна аукціону №424858 по реєстраційному номеру лоту 424136 майно, яке розташоване за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, що не належить боржникові Публічному акціонерному товариству "Укрвторчормет", та є власністю Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" Міністерства інфраструктури України та перебуває на балансі його Сумської філії, а саме позицію №7 - під`здну з/д колію;

- стягнути з Державного підприємства "СЕТАМ" на користь позивача суму перерахованого гарантійного внеску за участь в торгах в розмірі 67114,65 грн.

При цьому, суд виходив з того, що принцип диспозитивності у господарському процесі означає, що процесуальні правовідносини виникають, змінюються і припиняються за ініціативи безпосередніх учасників спірних матеріальних правовідносин, які мають можливість за допомогою господарського суду розпоряджатися процесуальними правами і спірним матеріальним правом.

Згідно зі статтею 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За приписами ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення прав чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права. Вказану правову позицію висловлено Верховним судом у постанові від 27.06.2018р. по справі №910/11255/16.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 19.06.2019р. по справі №910/19581/16

Проте, зі змісту поданої позивачем заяви полягає, що позивачем у поданій заяві фактично заявлено нову позовну вимогу, а не змінено визначений у позовній заяві предмет позову.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" №01/09 від 01.09.2020 про зміну предмету позову не підлягає прийняттю як така, що суперечить приписам ст.46 Господарського процесуального кодексу України.

07.10.2020 судом було відкладено підготовче засідання на 21.10.2020.

У судовому засіданні 21.10.2020 судом було зазначено про необхідність вирішення питання щодо залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, нового переможця торгів, що організовані Державним підприємством "СЕТАМ" 30.06.2020 з реалізації рухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, реєстраційний номер лоту № 424136, номер аукціону 424858 учасника 6 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал-Ресурс". Зокрема, судом було вказано про відсутність в матеріалах справи даних щодо адреси місця державної реєстрації та ідентифікаційного коду (коду ЄДРПОУ) вказаної вище особи, що фактично унеможливлює вчинення відповідної про прийняття відповідного процесуального рішення.

Представниками третіх осіб у судовому засіданні 21.10.2020 було вказано про відсутність жодних відомостей стосовно адреси місця державної реєстрації та ідентифікаційного коду (коду ЄДРПОУ) учасника 6 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал-Ресурс".

21.10.2020 судом було відкладено підготовче засідання на 11.11.2020.

Ухвалою від 21.10.2020 зобов`язано Державне підприємство "СЕТАМ" у строк до 28.10.2020 надати суду відомості стосовно адреси місця державної реєстрації та/або ідентифікаційного коду (коду ЄДРПОУ) нового переможця торгів, що організовані Державним підприємством "СЕТАМ" 30.06.2020 з реалізації рухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, реєстраційний номер лоту № 424136, номер аукціону 424858 учасника 6 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал-Ресурс".

На виконання вимог ухвали суду відповідачем повідомлено, що учасником №6 торгів, які організовані Державним підприємством "СЕТАМ" 30.06.2020 з реалізації рухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, реєстраційний номер лоту № 424136, номер аукціону 424858, вказано та адресу: 08127, Київська область, Києво-Святошинський район, село Личанка, вул.Центральна, буд.43-А.

Ухвалою від 03.11.2020 залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал-Ресурс".

11.11.2020 судом було відкладено підготовче засідання на 25.11.2020.

25.11.2020 до суду надійшла заява Акціонерного товариства "Сбербанк" про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Вказане клопотання було розглянуто та відхилено судом з огляду на те, що у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи Акціонерне товариство "Сбербанк" не буде наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено його наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

25.11.2020 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.12.2020.

09.12.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Князькова В.В. на лікарняному.

Ухвалою від 23.02.2021 розгляд справи по суті було призначено судом на 31.03.2021.

26.02.2021 Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" було подано заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва по справі №920/1343/20.

31.03.2021 судом було відкладено розгляд справи по суті на 21.04.2021.

У судовому засіданні 21.04.2021 судом було розглянуто та відмовлено в заловоленні клопотання третьої особи 1 про зупинення провадження. При цьому, суд виходив з такого.

Пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні по господарській справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Підстава, передбачена пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України виникає в процесі тоді, коли ухвалення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо. Ця підстава зупинення застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 по справі №906/806/15.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №920/1343/20 Приватнеого акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі відокремленого підрозділу - Сумської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" до 1) Акціонерного товариства "СБЕРБАНК"; 2) Публічного акціонерного товариства "УКРВТОРЧОРМЕТ" визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

Наразі, за висновками суду, обставини, що входять до предмету доказування у даній справі, можуть бути встановлені судом в межах розгляду цієї справи на підставі оцінки доказів, представлених сторонами, що вказує на відсутність підстав для зупинення провадження у справі.

До того ж, за висновками суду, задоволення клопотання третьої особи 1 могло призвести до затягування строків розгляду справи, а отже, порушення вимог Господарського процесуального кодексу України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Представником позивача у судовому засіданні було надано усні пояснення по суті справи, згідно яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представником відповідача проти задоволення позовних вимог було надано заперечення.

Представниками третіх осіб 1 та 2 було надано пояснення по справі.

Представник третьої особи 3 у судове засідання не з`явився, проте, судом було вчинено всі дії з метою належного повідомлення вказаного учасника справи про дату, час та місце розгляду справи.

Наразі, з огляду на неявку представника третьої особи 3, суд зазначає таке.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Отже, за висновками суду, неявка представника третьої особи 3 не перешкоджає розгляду спору у судовому засіданні 21.04.2021.

В судовому засіданні 21.04.2021 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2020 Державним підриємством "СЕТАМ" було проведено електронні торги з продажу арештованого майна (реєстраційний номер лота №424136). Найменування майна: виробничі машини, обладнання та інше майно в кількості 61 інвентарних одиниць.

Згідно змісту протоколу №487947 переможцем торгів було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси".

У протоколі №487947 від 30.06.2020 визначено, що оплата за придбаний лот повинна бути здійснена до 14.07.2020.

Відповідно до повідомлення від 17.07.2020 пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" було відхилено через повідомлення приватного виконавця Павелків Т.Л. про відсутність сплати від переможця за придбане майно.

Як вбачається з матеріалів справи, для продажу на електронному аукціоні до складу лота №424136 було включено, в тому числі, під`їздну залізничну колію №96334927, що розташована за адресою: за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13.

За поясненнями позивача, останнім не здійснено оплату придбаного лота, оскільки листом №63 від 08.07.2020 Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" було повідомлено, що за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, знаходяться залізничні колії ІІІ маневрового району №14 та №15, інші залізничні колії за цією адресою відсутні. Означені під`їзні колії належать на праві власності Приватному акціонерному товариству "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" та перебувають на балансі його Сумського відділення, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Наразі, за твердженнями позивача, обставини належності включених відповідачем до лоту для продажу на електронних торгах під`їзних колій Приватному акціонерному товариству "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" та прийняття Державним підприємством "СЕТАМ" заявки приватного виконавця для реалізації майна боржника за відсутності в останній відомостей про те, що відповідне майно не є власністю боржника - Приватного акціонерного товариства "Укрвторчормет" свідчить порушення під час проведення торгів вимог Порядку реалізації арештованого майна, який затверджено наказом №2831/5 від 29.09.2016 Міністерства юстиції України, ст.41 Конституції України та приписів ст.317, 321 Цивільного кодексу України що є підставою для визнання недійсними торгів, організованих Державним підприємством "СЕТАМ" 30.06.2020 з реалізації рухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, реєстраційний номер лоту № 424136, номер аукціону 424858, а також зобов`язання відповідача повернути позивачу сплачений гарантійний внесок в сумі 67114,65грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог надав заперечення посилаючись на те, що спірні торги проводились на підставі та у повній відповідності до заявки приватного виконавця. Відповідачем наголошено, що акт про проведені торги складено не було, а отже, договір купівлі-продажу лоту на торгах не є укладеним, що виключає можливість визнання його недійсним.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ста.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Одночасно, слід зазначити, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно приписів ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Аналогічну позицію викладено у листі Верховного Суду України від 01.04.2014 р. «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України».

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Проте, зі змісту позовної заяви та пояснень, які було надано представниками позивача під час розгляду справи, вбачається, що фактично в обгрунтування позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" посилається на відчуження на спірних торгах майна, яке належить Приватному акціонерному товариству "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", що свідчить про порушення саме прав та законних інтересів останнього на мирне володіння майном.

Тобто, покладені позивачем в обгрунтування заявленого позову обставини не вказують на вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" дій, направлених на відновлення власних прав та законних інтересів, а фактично спрямовані на захист інтересів третьої особи 1. Правих підстав для звернення до суду за захистом майнових прав Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Суд зауважує, що відсутність порушеного права позивача факчтино нівелює мажливоість застосування судового захисту о обраний заявником спосіб.

Одночасно, оцінюючи доводи позивача, суд вважає за доцільне зазначити таке.

Згідно з частиною 1 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на дату проведення спірних електронних торгів) реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Аналогічні положення містяться у пункті 2 розділу І Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом №2831/5 від 29.09.2016 Міністерства юстиції України.

Згідно частини 1 статті 650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Пунктами 4 та 6 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця або затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження.

Відповідно до пункту 8 розділу Х Порядку акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

Виходячи з аналізу наведених норм чинного законодавства та враховуючи правову природу процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуте стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, тобто є правочином.

Ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку за правилами визнання недійсними правочинів на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 Цивільного кодексу України) про недійсність правочину, зокрема, як такого, що не відповідає вимогам закону.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/856/17, а також у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 910/8052/17, від 24.05.2018 у справі № 922/3537/17, від 31.07.2019 від 910/8302/18, від 29.08.2019 у справі № 212/12256/14-ц, від 20.11.2019 у справі № 925/796/18, від 23.07.2020 по справі №903/744/19.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, за наслідками проведення Державним підприємством "СЕТАМ" торгів з реалізації рухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, реєстраційний номер лоту № 424136, номер аукціону 424858 та визначення переможцем Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси", акту про проведені електронні торги складено у передбаченому чинним на момент виникнкення спірних правовідносин законодавством порядку складено не було, а отже правочин з продажу майна не є укладеним, що виключає можливість визнання торгів недійсними.

Судом вказувалось, що у протоколі №487947 від 30.06.2020 визначено, що оплата за придбаний лот повинна бути здійснена до 14.07.2020.

Відповідно до повідомлення від 17.07.2020 пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" було відхилено через повідомлення від 16.07.2020 приватного виконавця Павелків Т.Л. про відсутність сплати від переможця за придбане майно.

Згідно наявного в матеріалах справи протоколу №501684 від 11.09.2020 новим переможцем електронних торгів з продажу арештованого майна (реєстраційний номер лота №424136, найменування майна: виробничі машини, обладнання та інше майно в кількості 61 інвентарних одиниць) визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал-Ресурс".

Судом вже вказувалось, що в межах розгляду справи ухвалою від 10.09.2020 вжито заходи забезпечення позову, а саме: заборонено Державному підприємству "СЕТАМ", приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяні Леонідівні, а також будь-яким юридичним чи фізичним особам, в тому числі переможцю електронних торгів здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів електронних торгів № 424858 "Виробничі машини, обладнання та інше майно в кількості 61 інвентарна одиниця" по лоту № 424136, в тому числі, укладати і підписувати будь-які протоколи електронних торгів, договори (в точу числі, договори купівлі-продажу), проводити розрахунки (сплачувати платежі, приймати платежі) на підставі протоколу проведення електронних торгів.

Наразі, суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявна постанова від 24.11.2020 про закінчення виконавчого провадження, яка складена головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Руденком Ю.О. У постанові вказано, що ухвала від 10.09.2020 Господарського суду міста Києва про забезпечення позову по справі №910/13104/20 виконана в повному обсязі доведена до відома боржника 04.11.2020.

Тобто, на теперішній час провочин (договір купівлі-продажу майна на торгах) з реалізації рухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, реєстраційний номер лоту № 424136, не є укладеним, а отже, не може бути визнаний судом недійсним.

Крім того, суд вважає за доцільним звернути увагу заявника на те, що у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор торгів та переможець.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/856/17 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 911/845/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 910/1454/17. У наведених постановах касаційний суд висловив позицію, що відчуження майна на спірних електронних торгах, як угода купівлі-продажу є багатостороннім правочином, і під час подання позову про його оскарження такий позов подається до решти сторін цього правочину, з якими є матеріально - правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі. Відповідачами у справі окрім організаторів електронних торгів, залучається також особа, визнана їх переможцем.

Судом також враховано, що зі змісту ст. 14 Господарського процесуального кодексу України вполягає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц).

Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частини перша та друга статті 48 Господарського процесуального кодексу України у редакції після 15 грудня 2017 року). Однак за власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем. Аналогічні висновки викладено у постанові від 11.09.2019 Великої Палати Верховного Суду по справі 910/7122/17.

Правовим наслідком визначення позивачем неналежного відповідача є відмова в задоволенні позову до такого відповідача. Вказану правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 26.11.2019р. по справі №905/386/19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі № 523/9076/16-ц.

Проте, позивачем визначено у складі відповідачів лише Державне підприємство "СЕТАМ".

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" про визнання недійсними торгів, організованих Державним підприємством "СЕТАМ" 30.06.2020 з реалізації рухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, реєстраційний номер лоту № 424136, номер аукціону 424858.

Виходячи з принципів повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, суд також дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Державного підприємства "СЕТАМ" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси " перерахований гарантійний внесок за участь у торгах в сумі 67 114,65 грн. При цьому, суд зазначає таке.

Згідно п.1 розділу І Порядку реалізації арештованого майна гарантійний внесок - грошова сума, зарахована на рахунок організатора електронних торгів, яку за одним лотом сплачує учасник електронних торгів, крім випадків, передбачених цим Порядком, у розмірі 5 %, виходячи зі стартової ціни лота, та яка є завдатком зі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів.

Пунктами 2, 3 розділу Х Порядку унормовано, що гарантійний внесок переможця електронних торгів зараховується до ціни продажу в рахунок сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів. Іншим учасникам внесена сума гарантійного внеску повертається протягом трьох робочих днів після отримання від виконавця повідомлення про повний розрахунок переможця електронних торгів за придбане майно. Якщо електронні торги не відбулися або майно знято з реалізації відповідно до пункту 5 розділу XI цього Порядку, гарантійний внесок підлягає поверненню учасникам цих електронних торгів протягом трьох робочих днів з дня, наступного за днем визнання електронних торгів такими, що не відбулися, за винятком випадків, передбачених пунктом 3 цього розділу. У разі набрання законної сили судовим рішенням щодо визнання електронних торгів недійсними гарантійний внесок підлягає поверненню переможцю електронних торгів протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідного рішення на адресу Організатора.

Гарантійний внесок не повертається учаснику, який був визнаний переможцем електронних торгів, але не вніс усієї належної грошової суми в строки, передбачені пунктом 1 цього розділу, або не підписав та не надіслав протокол з продажу предмета іпотеки у строки, передбачені пунктом 2 розділу VII цього Порядку.

Судом вище було встановлено, що позивачем грошові кошти в якості оплати за лот внесено у строки, визначені протоколом елекутронних торгів не було.

Одночасно, вище суд також дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" про визнання недійсними торгів, що організовані Державним підприємством "СЕТАМ" з реалізації рухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, реєстраційний номер лоту № 424136, номер аукціону 424858.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати такими, що виник у відповідача обов`язок з повернення позивачу суми гарантійного внеску, який було сплачено згідно з платіжним дорученням №744 від 25.06.2020 на суму 67 114,65 грн.

Отже, виходячи з вище вказаного у сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" про зобов`язання Державного підприємства "СЕТАМ" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси " перерахований гарантійний внесок за участь у торгах в сумі 67 114,65 грн в повному обсязі.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи (зокрема, обставини порушення законодавства, що регулює правовідносини з публічних закупівель, на які позивач посилався в якості підстави для визнання недійсною процедури закупівлі) та міркування учасників судового процесу, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Як зазначалось вище, 10.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову шляхом: заборони Державному підприємству "СЕТАМ", приватному виконавцю Павелків Тетяні Леонідівні, а також будь-яким юридичним чи фізичним особам, в тому числі переможцю електронних торгів здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів електронних торгів № 424858 "Виробничі машини, обладнання та інше майно в кількості 61 інвентарна одиниця" по лоту № 424136, в тому числі укладати і підписувати будь-які протоколи електронних торгів, договори (в точу числі договори купівлі-продажу), проводити розрахунки (сплачувати платежі, приймати платежі) на підставі протоколу проведення електронних торгів.

Ухвалою від 10.09.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" б/н від 10.09.2020 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, а саме: заборонено Державному підприємству "СЕТАМ", приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяні Леонідівні, а також будь-яким юридичним чи фізичним особам, в тому числі переможцю електронних торгів здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів електронних торгів № 424858 "Виробничі машини, обладнання та інше майно в кількості 61 інвентарна одиниця" по лоту № 424136, в тому числі, укладати і підписувати будь-які протоколи електронних торгів, договори (в точу числі, договори купівлі-продажу), проводити розрахунки (сплачувати платежі, приймати платежі) на підставі протоколу проведення електронних торгів.

За приписами ч.9 ст.145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

За таких обставин, враховуючи висновки суду про повну відмову в задоволенні позову, виходячи з приписів ч.9 ст.145 Господарського процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову, які було вжито ухвалою від 10.09.2020 по справі №910/13104/20, підлягають скасуванню.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 145, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси" до Державного підприємства "СЕТАМ" про визнання недійсними торгів, що організовані Державним підприємством "СЕТАМ" 30.06.2020 з реалізації рухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 13, реєстраційний номер лоту № 424136, номер аукціону 424858 та зобов`язання Державного підприємства "СЕТАМ" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Метпромресурси " перерахований гарантійний внесок за участь у торгах в сумі 67 114,65 грн.

2. Залишити за позивачем судовий збір в розмірі 4204 грн, сплачений до державного бюджету за подачу позовної заяви.

3. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2020 по справі №910/13104/20.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.04.2021.

Суддя В.В. Князьков