ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021м. ДніпроСправа № 904/160/19 (904/6802/20)
за позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот", м.Кам`янське Дніпропетровська область

до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради, м.Кам`янське Дніпропетровська область

відшкодування збитків на загальну суму 2 298 916, 56 грн. та судового збору у розмірі 34 483, 77 грн.

Суддя Суховаров А.В.

При секретарі судового засідання Рудь В.Г.

Представники:

від позивача - Спірідонова Ю.С., довіреність №9/016-юр від 28.12.2020;

від відповідача - Карасір А.І., посвідчення адвоката №1813 від 28.01.2019.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/160/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАБЛ-ШУТЕР СЕРВІС" до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради" про визнання банкрутом, що знаходиться на стадії розпорядження майна.

Акціонерне товариство "Дніпроазот" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради (далі - відповідач) про відшкодування збитків на загальну суму 1 172 547, 63 грн. та судового збору у розмірі 17 588, 22 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог п.201.1 ст.201, п.44 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України в частині реєстрації податкових накладних на послуги, надані за Договором на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №1-3/2018 від 18.06.2018, та оплачені позивачем за січень-грудень 2019 року.

Ухвалою суду від 21.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №904/160/19(904/6802/20) за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.01.2021.

29.12.2020 від відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду, за змістом якої відповідач вказує, що позов АТ "Дніпроазот" підписано неуповноваженою особою в розумінні приписів ст. 58 ГПК України, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до приписів ст. 226 ГПК України.

12.01.2021 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, за змістом якої позивач просить суд стягнути з відповідача збитки, заподіяні позивачу порушенням відповідачем свого обв`язку в частині дотримання порядку складання та реєстрації податкових накладних, у розмірі 2 298 916, 56 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 34 483, 77 грн.

14.01.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач заперечує проти позовних вимог, зазначає про відсутність складу правопорушення, за результатом вчинення якого відповідачем завдано збитків позивачу. Разом з тим, відповідач вказує, що порушення відповідачем порядку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не позбавляє позивача права на включення спірної суми до податкового боргу шляхом нарахування суми податку, що входять до суми податкового кредиту без отримання податкової накладної, зокрема, на підставі рахунку, виставленого відповідачем за надані послуги. Також, відповідач, посилаючись на приписи ст.50 Подактвого кодексу України, зазначає про наявність у відповідача права внесення змін до податкової звітності. Крім того, відповідач вказує, що матеріали справи не містять рішення (акту, довідки) відповідного контролюючого органу на підтвердження факту порушення податкового законодавства відповідачем за заявою позивача, в той час як до компетенції господарського суду не належать дії щодо проведення відповідних перевірок та встановлення фактів порушення відповідачем вимог чинного податкового законодавства.

Ухвалою суду від 18.01.2021 підготовче засідання відкладено на 02.02.2021.

27.01.2021 до господарського суду надійшла відповідь Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач заперечує проти доводів відповідача, вказує, що згідно з абз. 21 п. 201.10 ст. 201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, а приписи п.201.11 ст. 201 ПК України не носять імперативний характер та не зобов`язують позивача за відсутності факту реєстрації відповідачем податкових накладних за послуги, надані та оплачені за умовами спірного Договору, в Єдиному реєстрі податкових накладних, нараховувати суми податку, що відносяться до податкового кредиту, за такі надані та оплачені послуги на підставі рахунку, наданого відповідачем. Разом з тим, позивач вказує, що рахунки на оплату, надані відповідачем позивачу, не містять всю необхідну інформацію, яка б підтверджувала, що вартість послуг за розрахунковий період була визначена за показниками приладів обліку, а враховуючи те, що протягом строку дії Договору не в кожному розрахунковому періоді надавалися послуги, вартість яких визначалась за показниками засобів обліку, такі рахунки відповідача не надають право позивачу та не є підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту без отримання зареєстрованої у встановленому порядку податкової накладної. До того ж, позивач наполягає на факті наявності повного складу правопорушення у протиправній поведінці відповідача, а саме: протиправна поведінка - відповідачем не зареєстровані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом України термін; шкідливий результат такої поведінки - позивачем понесені втрати (збитки) у вигляді не отриманого податкового кредиту (ст. 198 ПК України), причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою - у випадку здійснення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом термін позивач мав би право на формування податкового кредиту; вина відповідача. Таким чином, в обгрнтування заявлених вимог, позивач стверджує, що внаслідок недодержання відповідачем встановленого Податковим кодексом України порядку та строків здійснення обов`язкової реєстрації податкових накладних у Єдиному державному реєстрі податкових накладних позивач позбавлений можливості включити суми податку на додану вартість, нараховану на послуги, оплачені у відповідності до умов Договору протягом січня 2019 року - жовтня 2020 року, податкові зобов`язання за якими виникли з 12.02.2019, до податкового кредиту на загальну суму 2 298 916,56 грн.

29.01.2021 від відповідача надійшли пояснення, згідно яких відповідач вказує, що в розумінні приписів пункту 201.11 статті 201 ПК України рахунок за централізоване водопостачання та водовідведення, який виставляється платнику податку за надані послуги містить загальну суму платежу, суму податку, вартість яких визначається за приладами обліку, є підставою для нарахування отримувачем послуг сум податку, що відносяться до складу податкового кредиту, без отримання податкової накладної. До того ж, відповідач наполягає на факті відсутності у господарського суду повноважень на здійснення перевірок та встановлення фактів порушення відповідачем вимог податкового законодавства, що, згідно тверджень відповідача, унеможливлює задоволення вимог позивача, з огляду на відсутність в матеріалах справи рішення відповідного контролюючого органу за результатом проведення перевірки. Також, відповідач зазначає про відсутність в матеріалах справи довіреності на підтвердження у представника позивача - Пучкова П.Б. повноважень на підписання позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог.

З огляду на перебування судді Суховарова А.В. на лікарняному у період з 21.01.2021 по 05.02.2021, судове засідання, призначене на 02.02.2021, не відбулось.

Ухвалою суду від 10.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, призначено підготовче засідання на 18.03.2021.

11.02.2021 від позивача надішли заперечення на пояснення відповідача, згідно яких позивач наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Разом з тим, позивач вказує, що позовну заяву та заяву про збільшення розміру позовних підписано та подано від імені АТ «Дніпроазот» начальником юридичного відділу АТ «Дніпроазот» Пучковим П.Б., який уповноважений діяти від імені АТ «Дніпроазот» у судах та всіх судових справах, учасником яких є АТ «Дніпроазот», з усіма правами, передбаченими для позивача, відповідача, третьої особи і т.п. (повноваження самопредставництва юридичної особи - АТ «Дніпроазот»), у відповідності до наказу АТ «ДНІПРОАЗОТ» про переведення на іншу роботу №240 від 28.08.2013, посадової інструкції №016-У-1, затвердженої Головою Правління АТ «ДНІПРОАЗОТ» та довіреності від 24.12.2019 №25/016-юр, виданою Головою Правління АТ«ДНІПРОАЗОТ», тобто з дотриманням вимог ст. 56 ГПК України.

Ухвалою суду від 18.03.2021 підготовче засідання відкладено на 22.03.2021.

Ухвалою суду від 22.03.2021 підготовче провадження по справі №904/160/19(904/6802/20) закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 05.04.2021.

25.03.2021 від позивача надійшла заява, за змістом якої позивач підтверджує наявність у начальника юридичного відділу АТ «Дніпроазот» - Пучкова П.Б. повноважень на підписання заяв по суті від позивача - АТ «Дніпроазот».

В судовому засіданні 05.04.2021 оголошено перерву до 19.04.2021.

В судовому засіданні 19.04.2021 позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 19.04.2021 відповідач надав пояснення, згідно яких заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відповідних заявах по суті. Разом з тим, за змістом пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні 19.04.2021, останній зазначає, що в розумінні приписів п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, термін для внесення змін до податкової звітності не сплинув.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19.04.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2018 між Комунальним виробничим підприємством Кам`янської обласної ради "Міськводоканал", правонаступником якого є Комунальне підприємство "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради (позивач/водоканал) та Акціонерним товариством "Дніпроазот" (відповідач/споживач) укладено договір №1-3/2018 на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, за умовами пункту 1.1 якого водоканал зобов`язується надавати споживачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в точках розподілу (далі - послуги) відповідно до умов цього Договору, а споживач зобов`язується здійснювати своєчасну оплату послуг на умовах цього Договору, дотримуватися Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі - Правила користування), Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України (далі - Правила технічної експлуатації), Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення (далі - Правила приймання), Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Кам`янське (далі - Місцеві правила приймання) та цим Договором, а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим Договором. Сторони з усіх питань, що виникають з цього Договору, зобов`язуються керуватися Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», Правилами користування, Правилами технічної експлуатації, Правилами приймання, Місцевими правилами приймання та іншими нормативними актами, на підставі яких здійснюється централізоване водопостачання та водовідведення.

За Договором встановлюється цілодобовий режим (або за графіком, затвердженим органами місцевої влади) постачання та приймання стоків. У випадку прийняття органами місцевого самоврядування або органами виконавчої влади відповідних нормативних документів, які визначатимуть інший режим надання послуг (встановлення графіків подачі води та/або приймання стоків тощо), режим може бути змінений водоканалом без внесення змін до Договору (п.1.2 Договору).

Обсяг послуг, який необхідний споживачу:

- централізоване холодне водопостачання в межах установленого обсягу: 12 941, 69 м3/рік, при цьому (вересень - березень) - 897, 07 3/міс; (квітень-серпень) - 1 332,44м3/міс, протягом року;

- водовідведення (приймання стічних вод) в межах установленого обсягу: 1 099 958, 40 м3/рік, при цьому (вересень - березень) - 91 663,20 м3/міс; (квітень - серпень) - 91 663,20 м3/рік, протягом року (п.1.3 Договору).

Розрахунковим вважається період з 1-го числа календарного місяця до останнього числа календарного місяця включно. Закінченням розрахункового періоду вважається місяць, у якому споживач зобов`язаний надати водоканалу дані про обсяг спожитих послуг. Назва розрахункового періоду співпадає з назвою місяця, у якому цей період закінчується.

Покази засобів обліку відповідно до переліку об`єктів споживача і точок обліку фіксуються споживачем на останній день розрахункового періоду та оформлюються споживачем письмовим актом прийому-передачі виконаних послуг із зазначенням обсягу послуг. Цей Акт надається споживачем водоканалу щомісячно до 05 числа календарного місяця наступного за розрахунковим (звітним) місяцем і є підставою для здійснення остаточних розрахунків. У випадку співпадання дати надання акту з вихідним, святковим чи неробочим днями, споживач надає цей Акт у найближчий банківський (операційний) день, що передує вихідному, святковому чи неробочому дню.

Форма акту прийому-передачі виконаних послуг надається водоканалом (п.3.1 Договору).

Споживач щомісячно до 05 числа здійснює попередню оплату у розмірі 100% вартості обсягу фактично спожитих послуг у попередньому звітному періоді.

Якщо обсяг фактично спожитих послуг виявиться більшим, ніж у попередньому періоді, різниця між вартістю фактично прийнятих послуг та сумою сплаченої попередньої оплати має бути сплачена протягом 5-ти банківських (операційних) днів з дня отримання рахунків за фактично спожиті послуги у поточному (звітному) розрахунковому періоді.

Якщо обсяг фактично спожитих послуг виявиться меншим, ніж у попередньому періоді, надлишкові кошти зараховуються як попередня оплата наступних розрахункових періодів.

Споживач зобов`язаний здійснити оплату за фактично спожиті послуги протягом 5-ти банківських (операційних) днів з дня отримання рахунків та попередню оплату на рахунок водоканалу відповідно до умов цього Договору (п.3.4 Договору).

Договір набуває чинності з 01.07.2018 та діє до 01.07.2019, а в частині розрахунків за надані послуги до повного погашення заборгованості (п.10.1 Договору).

Договір вважається щорічно продовженим на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору однією із сторін не буде письмово заявлено про відмову від Договору або необхідність його перегляду. Відносини сторін до укладення нового Договору регулюються даним Договором (п.10.2 Договору).

Позивач вказує, що внаслідок недодержання відповідачем вимог п. 201.1 ст. 201, п. 44 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України в частині порядку та строків здійснення обов`язкової реєстрації податкових накладних у Єдиному державному реєстрі податкових накладних, позивач позбавлений можливості включити суми податку на додану вартість, нараховані на послуги, оплачені у відповідності до умов Договору у січні 2019 року - жовтні 2020 року, податкові зобов`язання за якими виникли з 12.02.2019 до податкового кредиту на загальну суму 2 298 916, 56 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку як розмір збитків, завданих відповідачем внаслідок недотримання останнім приписів податкового законодавства, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми збитків.

Суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у період з січня 2019 року по грудень 2019 року та з січня 2020 року по жовтень 2020 року відповідачем надано позивачу обумовлені Договором послуги на суму 7 102 944, 77 грн. та 6 758 213, 52 грн. відповідно.

За змістом витягів з Єдиного державного реєстру податкових накладних, відповідачем не проведено реєстрації податкових накладних на вищевказані послуги, оплачені за Договором, що не заперечується відповідачем, та, згідно тверджень позивача, є підставою для стягнення з відповідача збитків, розмір яких, з урахуванням зави про збільшення позовних вимог від 12.04.2021, становить суму 2 298 916, 56 грн.

Відповідно до приписів ст.ст.525, 526 ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 610 ЦК України визнає порушенням зобов`язання невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом положень ст.ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою винної особи та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності збитків та обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Згідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає, що податок на додану вартість це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (п.п. 14.1.178.).

Відповідно ч. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до абзацу 14 п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Згідно положень абз. 21 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відповідно до абз. 1 п. 44 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, до 1 січня 2022 року, платники податку, які здійснюють постачання, передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, надають послуги із забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702 та товарної під позиції 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Згідно з абз. 3 п. 44 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України у разі якщо операції, визначені цим пунктом, мають безперервний або ритмічний характер постачання, платники податку:

покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому отримано кошти, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усієї суми отриманих коштів протягом такого місяця;

покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому отримано кошти, зведену податкову накладну з урахуванням усієї суми отриманих коштів протягом такого місяця.

Між тим, за змістом приписів п. 201.11 ст.201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є:

а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку);

в) бухгалтерська довідка, складена відповідно до пункту 36 підрозділу 2 розділу XX цього ПК України;

г) податкова накладна, складена платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 ПК України та зареєстрована в ЄРПН.

За викладених обставин, враховуючи те, що в обґрунтування своєї правової позиції позивачем не зазначено, в які саме розрахункові періоди, надавались послуги, вартість яких визначалась не за показниками приладів обліку, твердження позивача щодо обов`язкової наявності податкової накладної для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, відхиляються судом.

Крім того, господарський суд зазначає, що платником ПДВ у періодах виникнення права на податковий кредит, які не були включені до складу податкового кредиту суми ПДВ на підставі документів, які без отримання податкової накладної дають право на податковий кредит, зазначені суми податку можуть бути включені до складу податкового кредиту шляхом подання за звітні періоди, в яких виникло таке право, уточнюючих розрахунків (з урахуванням строків давності, передбачених ст. 102 ГІКУ), що передбачено приписами статті 50 ПК України.

Відповідно до положень пункту 10 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016р. № 21, додатками до декларації є, зокрема заява про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування (Д8) (додаток 8).

Господарський суд зазначає про відсутність в матеріалах справи рішення (акту, довідки) відповідного контролюючого органу відносно відповідача, ухваленого за результатами перевірки. проведеної за заявою позивача, в той час як приписами ст.ст.75-86 ПК України господарський суд не віднесено до кола контролюючих органів, якими здійснюються відповідні перевірки дотримання податкового законодавства.

Разом з тим, відповідно до абзацу 4 пункту 198.6 статті 198 ПК України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Відповідно до абзацу 5 пункту 198.6 статті 198 ПК України суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Таким чином, з урахуванням наведених приписів пункту 198.6 статті 198 ПК України, термін для внесення змін та реєстрації податкових накладних відповідачем не сплинув, що свідчить про безпідставність заявлених позивачем вимог.

За результатом дослідження матеріалів справи та наданих доказів в сукупності, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявлених позивачем вимог, в той час як доводи, наведені позивачем в обґрунтування заявлених вимог спростовуються з огляду на встановлені обставини справи.

Щодо заяви про відповідача про залишення позову без розгляду, з посиланням на відсутність у Пучкова П.Б. прав на підписання позову та заяви про збільшення позовних вимог від ТОВ "Дніпроазот", суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 161 ГПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 1312 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до підпункту 11 пункту 161 Перехідних положень Конституції України, представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Частинами 1, 3 ст. 56 ГПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За ч.ч. 1, 2 ст. 58 ГПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 60 ГПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

З вищенаведеного слід дійти висновку, що представником сторони в господарському суді може бути або керівник юридичної особи чи інший працівник в порядку самопредставництва, який в такому випадку має діяти на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), або представник, який має бути адвокатом та має діяти на підставі довіреності чи ордеру, за виключенням малозначних справ, у яких представником може бути повнолітня особа на підставі довіреності.

Згідно пункту 2.5 посадової інструкції №016-У-1 начальник юридичного відділу зобов`язаний, в тому числі, забезпечувати представництво і представляти права та інтереси підприємства в судах всіх рівнів (повноваження смопредставництва підприємства), інших органах державної влади та управлінських громадських організаціях під час розгляду правових питань і судових справ за участю підприємства.

За змістом пункту 3.6 посадової інструкції №016-У-1 начальника юридичного відділу уповноважено на вчинення дій від імені АТ «Дніпроазот» в усіх судах України і приймати участь у всіх судових справах з усіма правами, передбаченими для позивача, відповідача, третьої особи і т.д. (повноваження самопредставництва юридичної особи - АТ «Дніпроазот»), у тому числі представляти АТ «Дніпроазот» у всіх судових органах та інстанціях України, в тому числі у Конституційному Суді України, у Верховному Суді, у Вищому суді з питань інтелектуальної власності, у Вищому антикорупційному суді, у Міжнародному комерційному арбітражному суді та Морській арбітражній комісії при Торгово-промисловій палаті України, у всіх без виключення судових справах, стороною чи учасником яких є АТ «Дніпроазот», для чого здійснювати всі процесуальні дії, право на вчинення яких має АТ «Дніпроазот», у тому числі підписувати та подавати позовні заяви, відповіді на відзиви (відзиви), заперечення, пояснення щодо позову або відзиву, інші заяви по суті справи; заяви, клопотання, заперечення, інші заяви з процесуальних питань; заяви про видачу, скасування судового наказу, про відкликання позовної заяви; апеляційні та касаційні скарги, відзиви на апеляційні та касаційні скарги, заяви про відкликання апеляційної, касаційної скарги, про відмову від апеляційної, касаційної скарги, про приєднання до апеляційної, касаційної скарги; заяви про перегляд за ново виявленими обставинами, про перегляд за винятковими обставинами; будь-які інші процесуальні документи; передавати справи на розгляд третейського суду, повністю чи частково відмовлятись від позовних вимог (адміністративного позову), повністю чи частково визнавати позови (адміністративні позови), змінювати предмет підставу позову (адміністративного позову), змінювати обсяг позовних вимог, укладати мирову угоду (досягати примирення в справах адміністративного судочинства), одержувати рішення (ухвали, постанови) суду, оскаржувати рішення (ухвали, постанови) суду, забезпечувати одержання АТ "Дніпроазот" присудженого майна, грошових коштів, тощо.

За викладених обставин, заяви по суті у даній справі підписано начальником юридичного відділу - провідним юрисконсультом Пучковим П.Б. від імені АТ "Дніпроазот", повноваження якого на вчинення таких дій підтверджуються вищєнавденеими приписами посадової інструкції №016-У-1, а відтак підстави для залишення позову без розгляду з підстав, викладених відповідачем відсутні.

Відповідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради" про залишення позову без розгляду відмовити.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" (51909, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. С.Х.Горобца, буд.1, ідентифікаційний номер юридичної особи 05761620) до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради" (51931, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. Широка, буд.16, ідентифікаційний номер юридичної особи 33855098) про відшкодування збитків на загальну суму 2 298 916, 56 грн. та судового збору у розмірі 34 483, 77 грн. відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскаржено протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до Господарського суду Дніпропетровської області в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України.

Повний текст рішення складено 28.04.2021.

Суддя А.В. Суховаров