РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.04.2021Справа № 910/3566/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро маркетингових технологій"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ігроленд"

про стягнення 123 217,45 грн.,

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бюро маркетингових технологій" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ігроленд" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 123 217,45 грн., з яких: 119 504,00 грн. - основний борг, 2 643,07 грн. - інфляційні втрати, 1 070,38 грн. - 3 % річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами 25.09.2019 року договором про надання послуг № 25 в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг, унаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ігроленд" утворилась заборгованість у розмірі 119 504,00 грн. та виникли підстави для нарахування компенсаційних виплат. Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2021 року відкрито провадження у справі № 910/3566/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала від 10.03.2021 про відкриття провадження у справі № 910/3566/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01004, місто Київ, Бессарабська площа, будинок 9/1 Б, офіс № 7, що підтверджується поштовим повідомленням з трек-номером 777.

Проте, зазначене відправлення з трек-номером 777 вручене відповідачу не було.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 10.03.2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2021 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2019 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) було укладено договір про надання послуг № 25 (далі - Договір), за умовами якого відповідач доручив, а позивач взяв на себе обов`язки з рекламного обслуговування, надання інформаційно-консультаційних послуг, розробці PR-кампаній.

Вказаний правочин, а також, зокрема, Додаток № 5 від 20.11.2019 року до нього, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками цих суб`єктів господарювання.

За умовами пункту 1.1 зазначеного Договору детальний обсяг наданих послуг описується в Додатках, які є невід`ємною частиною Договору.

Додатки і Додаткові угоди діють відповідно до умов цього Договору. Додатки разом з Додатковими угодами підписуються та завіряються печатками обох сторін (пункт 1.3 Договору).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 цього Договору останній набирає чинності з 25.09.2019 року і діє до 25.09.2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами, прийнятих у Договорі. У разі, якщо протягом 30 (тридцяти) календарних днів до моменту закінчення терміну дії Договору жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про свою відмову від продовження цього терміну, цей термін щоразу автоматично продовжується на 1 (один) календарний рік.

Вартість послуг та порядок розрахунків визначається сторонами у відповідних Додатках та/або Додаткових угодах до цього Договору (пункт 3.1 зазначеного правочину).

Пунктом 4.1 Договору передбачено обов`язок виконавця якісно і в термін надавати послуги, обумовлені сторонами у Договорі, відповідних Додатках та Додаткових угодах до цього Договору, надати звіт про результати наданих послуг та акти прийому-передачі наданих послуг, а також по закінченню надання послуг надати замовнику всі необхідні матеріали, обумовлені Додатками та/або Додатковими угодами до цього Договору.

Умовами пункту 5.1.1 наведеної угоди на замовника покладено обов`язок своєчасно оплатити надані виконавцем послуги згідно Додатків до цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що у Додатку № 5 до Договору, підписаного сторонами 20.11.2019 року, вказані контрагенти погодили наступне.

За умовами пункту 1 Додатку № 5 замовник доручає, а виконавець бере на себе обов`язки з розробки комплексної стратегії просування у складі наступних робіт:

1.1 Стратегічна сесія 1 день в офісі виконавця. Виконавець проводить такі роботи на даному етапі:

- аналіз маркетингового середовища на основі наданої замовником інформації та проведеного дослідження;

- особливості, вигоди та переваги VRuality Park;

- профіль цільової аудиторії та її карта цінностей;

- ключова цінність для споживача;

- цінова політика VRuality Park;

- опис позиціонування та позиціонуючі тези.

Виконавець зобов`язаний виконати роботи згідно з пунктом 1.1 протягом 4 (чотирьох) тижнів за умови затвердження замовником матеріалів згідно Графіка проекту.

1.2 Розробка брендбуку в складі наступних робіт:

- назва;

- фірмовий логотип;

- фірмові кольори;

- фірмові шрифти. У разі вибору замовником нестандартних шрифтів, ліцензія на їх використання оплачується замовником самостійно;

- фірмові візитні картки - 2 (два) дизайн-макети - корпоративна та особиста візитні картки;

- фірмовий шаблон електронного листа - 1 (один) дизайн-макет;

- картка клієнта - 1 (один) дизайн-макет;

- сертифікат - 1 (один) дизайн-макет;

- коробка для сертифікату - 1 (один) дизайн-макет;

- концепт внутрішньої навігації - (на прикладі показників, вивіски для ТРЦ, кольорового кодування);

- холдер для продажу сертифікатів та для промо акцій;

- сувенір - 2 шт.;

- бейдж співробітника,

Виконавець зобов`язаний виконати роботи згідно з пунктом 1.2 протягом 6 (шести) тижнів за умови затвердження замовником матеріалів згідно Графіка проекту.

1.3 Розробка рекламної кампанії просування в складі наступних робіт:

- розробка ключової ідеї кампанії;

- розробка рекламного слогану;

- розробка базового візуального образу.

Виконавець зобов`язаний виконати роботи згідно з пунктом 1.3 протягом 5 (п`яти) тижнів за умови затвердження замовником матеріалів згідно Графіка проекту.

Пунктом 2 Додатку № 5 передбачено, що загальна вартість послуг, вказаних у пункті 1, складає 298 760,00 грн., включаючи податки.

Умови оплати наданих послуг встановлені у пункті 3 вказаного Додатку № 5.

Так, передплата у розмірі 60 % від загальної вартості послуг становить 179 256,00 грн., включаючи податки, виплачується замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця одноразовим платежем після підписання сторонами цього Додатку протягом 3-х робочих днів з моменту отримання замовником рахунку-фактури.

Післяплата у розмірі 40 % від загальної вартості послуг становить 119 504,00 грн., включаючи податки, виплачується замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця одноразовим платежем після виконання замовником всіх послуг, вказаних у пункті 1, обов`язкового підписання сторонами акту виконаних робіт, протягом 3-х робочих днів після отримання замовником рахунку-фактури.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вищенаведеного правочину, з урахуванням Додатку № 5 до нього, 02.11.2020 року позивач звернувся до відповідача з вимогою від 30.10.2020 року № 3010/10, в якій просив Товариство з обмеженою відповідальністю "Ігроленд", зокрема, здійснити погашення заборгованості по сплаті за надані послуги у розмірі 119 504,00 грн. (що становить погоджену сторонами післяплату в розмірі 40 % від загальної вартості послуг) протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання рахунку-фактури. Судом встановлено, що адресована замовнику вимога позивача, а також доданий до неї звіт Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро маркетингових технологій" з виконаних робіт від 29.10.2020 року до Договору та Додатку № 5 та відповідний рахунок на оплату № 25 від 29.10.2020 року були отримані відповідачем 09.11.2020 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями поштової накладної від 02.11.2020 року № 984, фіскального чека від 02.11.2020 року, опису вкладення у цінний лист з відбитком календарного штемпеля відділення поштового зв`язку від 02.11.2020 року, а також скріншоту сервісу відстеження поштових відправлень Укрпошти за пошуковим запитом "984" та відомостями про отримання адресатом відповідного поштового відправлення 09.11.2020 року.

За твердженнями позивача, зважаючи на відсутність будь-яких повідомлень відповідача про недоліки чи зауваження щодо наданих послуг та виконаної за Договором роботи, позивач відповідно до умов Договору і Додатку № 5 до нього та на підтвердження належного надання у повному обсязі послуг, передбачених вказаним правочином, оформив акт надання послуг від 17.12.2020 року № 47 та надіслав його на адресу відповідача: місто Київ, Бессарабська площа, будинок 9/1 Б, офіс № 7. Проте зазначений акт наданих послуг не було повернуто відповідачем підписаним, при цьому, зауважень та недоліків у наданих позивачем послугах та виконаних ним роботах по вказаному акту Товариством з обмеженою відповідальністю "Ігроленд" не заявлено. Відтак, на дату звернення до суду основна заборгованість за Договором та Додатком № 5 до нього відповідачем не оплачена та становить 119 504,00 грн.

У зв`язку з наведеними обставинами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Як було зазначено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бюро маркетингових технологій" у поданій позовній заяві зазначало, що на виконання умов Договору і Додатку № 5 до нього та на підтвердження належного надання у повному обсязі послуг, передбачених вказаним правочином, позивач оформив акт надання послуг від 17.12.2020 року № 47 та надіслав його на адресу відповідача: місто Київ, Бессарабська площа, будинок 9/1 Б, офіс № 7. Однак зазначений акт наданих послуг не було повернуто відповідачем підписаним, при цьому, зауважень та недоліків у наданих позивачем послугах та виконаних ним роботах по вказаному акту Товариством з обмеженою відповідальністю "Ігроленд" не заявлено.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань з виконання означених робіт та надання відповідачу погоджених сторонами послуг свідчить також відсутність у матеріалах справи доказів наявності з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Ігроленд" претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов укладеного між сторонами Договору та Додатку № 5 до нього.

Враховуючи те, що вказаний вище акт наданих послуг не містить підпису замовника - відповідача у справі, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

За умовами пункту 5.1.2 Договору після закінчення надання послуг, що є предметом даного Договору, виконавець надає замовнику акт приймання-передачі наданих послуг.

Замовник зобов`язується протягом п`яти робочих днів повернути виконавцю підписаний акт прийому-передачі наданих послуг або надати мотивовану відмову в письмовому вигляді.

Відповідно до пункту 5.1.3 цієї угоди за наявності мотивованих письмових зауважень до результатів наданої послуги виконавець зобов`язується протягом періоду, обумовленого Додатками до даного Договору, внести необхідні правки, згідно даних зауважень.

При відсутності протягом п`яти днів з дня отримання замовником акта приймання-передачі наданих послуг письмово вмотивованої відмови від прийому результатів робіт, результати вважаються прийнятими замовником та будь-які претензії до якості наданих послуг від замовника не приймаються (пункт 5.1.4 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що акт надання послуг від 17.12.2020 року № 47 був надісланий позивачем на адресу місцезнаходження відповідача (місто Київ, Бессарабська площа, будинок 9/1 Б, офіс № 7) 21.12.2020 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями поштової накладної від 21.12.2020 року № 029, фіскального чека від 21.12.2020 року, а також опису вкладення у цінний лист з відбитком календарного штемпеля відділення поштового зв`язку від 21.11.2020 року.

Проте судом встановлено, що означений акт не був отриманий відповідачем, про що свідчать відомості загальнодоступного сервісу відстеження поштових відправлень Укрпошти, отримані за пошуковим запитом "029". Разом із тим, зі змісту вказаних відомостей вбачається, що 04.01.2021 року підприємством поштового зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення означеного поштового відправлення та повернуто його за зворотною адресою.

Суд також зазначає, що зважаючи на фактичне неотримання відповідачем адресованого на його належну адресу акту надання послуг від 17.12.2020 року № 47, а також враховуючи те, що отримання зазначеного акту відповідачем перебуває поза межами контролю відправника, днем пред`явлення такого акту Товариству з обмеженою відповідальністю "Ігроленд" слід вважати дату оформлення підприємством поштового зв`язку повідомлення про неможливість вручення означеного поштового відправлення, тобто 04.01.2021 року.

Відтак, суд дійшов висновку, що на підставі положень пункту 5.1.4 Договору акт надання послуг № 47 від 17.12.2020 року на загальну суму 298 760,00 грн. є належним та допустимим доказом на підтвердження наданих позивачем послуг за Договором.

Зважаючи на вищенаведені обставини, зокрема, оформлення 04.01.2021 року підприємством поштового зв`язку повідомлення про неможливість вручення відповідачу акту надання послуг від 17.12.2020 року № 47, беручи до уваги передбачений пунктами 5.1.2, 5.1.4 Договору строк надання відповідачем у письмовому вигляді мотивованої відмови від підписання відповідного акту надання послуг, який становить 5 робочих днів (тобто фактично до 13.01.2021 року включно, з урахуванням вихідних та святкових днів), а також відсутність у матеріалах справи доказів надання замовником такої відмови у встановлений Договором строк, враховуючи отримання відповідачем на час складення та відправлення йому зазначеного акту про надання послуг усіх інших документів, що є підставою для проведення остаточних розрахунків за Договором (зокрема, звіту позивача про виконану роботу та рахунку на оплату), приймаючи до уваги положення Договору та Додатку № 5 до нього, а також приписи частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, на які посилалося Товариство з обмеженою відповідальністю "Бюро маркетингових технологій", суд дійшов висновку про те, що строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати позивачу спірної суми грошових коштів у розмірі 119 504,00 грн. настав 20.01.2021 року, а першим днем прострочення виконання відповідачем цього зобов`язання є 21.01.2021 року.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за Договором про надання послуг № 25 від 25.09.2019 року, яка складає 119 504,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро маркетингових технологій" до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, в зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати наданих йому послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 1 070,38 грн., нараховані за 109 днів прострочення сплати суми основного боргу в розмірі 119 504,00 грн., починаючи з 17.11.2020 року, а також 2 643,07 грн. інфляційних втрат, нарахованих на означену суму боргу протягом листопада 2020 року - січня 2021 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

У той же час, при дослідженні здійсненого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми 3 % річних та інфляційних втрат судом було встановлено, що такий розрахунок не у повній мірі відповідає положенням законодавства та умовам укладеного між сторонами Договору в силу допущених помилок при визначенні початкової дати періоду прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати вартості наданих йому послуг.

Як було вказано вище, першим днем прострочення виконання відповідачем зобов`язання за Договором та Додатком № 5 до нього щодо сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Бюро маркетингових технологій" грошових коштів у розмірі 119 504,00 грн., є 21.01.2021 року.

Відтак, з огляду на необґрунтоване зазначення позивачем початковою датою періоду нарахування спірних компенсаційних виплат 17.11.2020 року, а також зважаючи на нарахування, зокрема, 3 % річних за 109 днів прострочення (що свідчить про те, що таке нарахування було фактично здійснено позивачем до 06.03.2021 року включно), суд дійшов висновку, що обґрунтованою та арифметично вірною сумою цих 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідача протягом дійсного періоду прострочення ним виконання грошового зобов`язання за Договором, є 442,00 грн., нарахована на суму основного боргу в розмірі 119 504,00 грн. у період з 21.01.2021 року по 06.03.2021 року. Водночас у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 628,38 грн. слід відмовити.

Щодо нарахованої позивачем суми інфляційних втрат суд зазначає, що оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 910/21564/16 від 10.07.2019 року.

Зважаючи на встановлений судом дійсний момент початку періоду прострочення відповідачем сплати суми основного боргу в розмірі 119 504,00 грн., а саме: 21.01.2021 року, а також беручи до уваги межі пред`явлених позивачем позовних вимог та нарахування ним означених компенсаційних виплат лише до січня 2021 року, суд, з урахуванням вищенаведених обставин, дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ігроленд" суми інфляційних втрат у розмірі 2 643,07 грн., у зв`язку з чим, відповідна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро маркетингових технологій" підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належним доказів на підтвердження сплати, зокрема, спірної суми заборгованості у розмірі 119 504,00 грн.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за Договором та Додатком № 5 до нього, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням вищенаведеного.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро маркетингових технологій" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ігроленд" про стягнення 123 217,45 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ігроленд" (01004, місто Київ, Бессарабська площа, будинок 9/1 Б, офіс № 7; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро маркетингових технологій" (04205, місто Київ проспект Оболонський, будинок 23-А; ) 119 504 (сто дев`ятнадцять тисяч п`ятсот чотири) грн. 00 грн. основного боргу, 442 (чотириста сорок дві) грн. 00 коп. 3 % річних, а також 2 209 (дві тисячі двісті дев`ять) грн. 73 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Відповідно до підпункту 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 28.04.2021 року.

Суддя В.С. Ломака