ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2021 р. Справа№ 911/3153/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" на рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021

у справі № 910/3153/20 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ"

до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області

про стягнення 94 256,33 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про стягнення 94 256,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення законодавчих приписів не виконує свого обов`язку з відшкодування витрат, які були понесені позивачем в результаті надання послуг з постачання електричної енергії на пільгових умовах

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.01.2021 у справі № 910/3153/20 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши обставини невиконання позивачем зобов`язань з надання уточнень звітної документації, що необхідна для відшкодування витрат, пов`язаних із наданням послуг з електропостачання пільговим категоріям населення, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021 у справі № 910/3153/20 та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи з невірним застосуванням норм матеріального права. Так, апелянт стверджує, що ним надавались усі необхідні звітні документи для відшкодування витрат з надання послуг електропостачання, однак відповідач ухиляється від підписання актів звіряння та не відшкодовує понесені постачальником витрати. Також апелянт зазначає, що місцевим господарським судом було не належним чином з`ясовано обставини відмови відповідача в підписанні актів, а саме не було витребувано відомості які саме розбіжності виникли та по яким категоріям пільговиків й розмірам. За доводами позивача, чинне законодавство України не передбачало обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг за їх надання пільговим категоріям населення, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникли безпосередньо з Законів України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2021, апеляційну скаргу у справі № 910/3153/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021 в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень сторонами отримано рекомендовану кореспонденцію суду: позивачем - 02.03.2021; відповідачем - 09.03.2021.

Отже в силу приписів п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники справи належним чином повідомлені про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021 у справі № 911/3153/20 в апеляційному порядку.

В межах встановлених судом процесуальних строків від Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області відзив на апеляційну скаргу не надходив, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

23.03.2018 року між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі» (електропостачальник за договором, позивач у справі) та Управлінням соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (платник за договором, відповідач у справі) укладено договір № 4 (далі - договір), який регламентує взаємовідносини сторін щодо відшкодування коштів за постачання електропостачальником електричної енергії пільговим категоріям громадян на оплату таких послуг за рахунок субвенцій з державного бюджету, відповідно до Бюджетного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, постанов Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» від 04.03.2002 № 256, «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» від 29.01.2003 № 117.

Відповідно до п. 2.2 договору, електропостачальник зобов`язаний здійснювати пільгове постачання електричної енергії громадянам, які мають право на відповідні пільги, та має право в повному розмірі отримувати від платника кошти для компенсації витрат за постачання електричної енергії пільговим категоріям громадян.

Згідно до п. 2.4 договору платник зобов`язаний в повному обсязі перерахувати електропостачальнику кошти для компенсації витрат за постачання електричної енергії пільговим категоріям громадян.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що платник на підставі розрахунків та актів звіряння про постачання електричної енергії, забезпечує у повному розмірі перерахування сум відшкодування по пільговому наданню послуг електропостачальнику.

Як стверджує позивач, на виконання умов договору позивачем здійснювалось подання до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області акти звіряння із нарахованою відповідачем сумою субсидій та реєстри обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг.

Однак, акти звіряння розрахунків, які надавалися позивачем не підписувалися зі сторони відповідача, а визначені суми не відшкодовувалися, у зв`язку з чим позивачем за період з 01.04.2018 по 31.05.2019 не отримано відшкодування коштів за надані споживачам субсидії в загальній сумі 94 256,33 грн.

Відповідно до ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (статті 12-15), "Про жертви нацистських переслідувань" (статті 6-1 - 6-4), "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (статті 20, 30), "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (стаття 6), "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (стаття 12), "Про охорону дитинства" (стаття 13) передбачено соціальні пільги, зокрема, з оплати послуг з електропостачання для окремих категорій громадян.

Відповідно до наведених законодавчих актів України надання послуг пільговій категорії громадян є обов`язком позивача. При цьому в силу положень Конституції України та законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, держава взяла на себе обов`язок відшкодовувати витрати підприємств, що такі пільги надають.

Таким чином, надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до пункту 6 частини 1 статті 21 якого виконавець має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг.

Згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п. 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Порядком № 256 встановлено процедуру та строки відшкодування витрат за надані житлово-комунальні послуги пільговим категоріям громадян, за рахунок субвенції з державного бюджету

Згідно з п.п. 2-4 Порядку № 256 фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених, зокрема, у обласних та районних бюджетах, бюджетах міст обласного значення на вказані цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті, зокрема, фінансовим органам обласних держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для обласних бюджетів.

За абз. 6 п. 5 Порядку № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів готують щомісяця до 10 числа наступного періоду інформацію про суми нарахованих пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот, доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії, виплати громадянам частини невикористаної субсидії для відшкодування витрат на оплату природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг з електропостачання для індивідуального опалення та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами, установами та організаціями, що надають житлово-комунальні послуги, балансоутримувачами відомчого житла, гуртожитків, управителями багатоквартирних будинків і надсилають фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад.

Згідно з п. 6 цього Порядку № 256 фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад на підставі актів звіряння, зазначених у п. 5 Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх, зокрема, фінансовим органам обласних держадміністрацій та управлінням Державної казначейської служби в областях.

Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 (далі - Положення № 117, тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Згідно з п.10 Положення № 117 визначено, що підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не заперечується, що позивачем надавались акти звіряння із нарахованою відповідачу сумою субсидій і реєстри обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг за період з 01.04.2018 по 31.05.2019.

Проте, вищенаведені акти не були підписані відповідачем у зв`язку з невідповідністю звітності підприємства вимогам Порядку № 256, а саме, як стверджувало Управління соціального захисту населення, відображена в реєстрі спожитих енергоносіїв та наданих послух сума не відповідала акту звіряння розрахунків за формою № 3 - пільга, що затверджена наказом Міністерства праці України від 28.03.2003 № 83 за погодженням Міністерства фінансів України та Держкомстатом. Доказів того, що вказані дії відповідача у встановленому законом порядку визнані незаконними, матеріали справи не містять.

У зв`язку з цим, відповідач листами № 1904 від 14.06.2019 та № 4015 від 17.12.2019 повідомляв позивача про необхідність надання скорегованої звітності для реєстрації кредиторської заборгованості в органах Казначейства та подальшого відшкодування даної заборгованості.

Відповідно до п.п. 1 п. 11 Положення № 117 Управління соціального захисту звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації.

Таким чином, згадана норма передбачає не відмову у наданні відповідних відшкодувань підприємствам, які надавали певним особам пільги, у разі виявлення розбіжностей та неточностей, а вказує, що розпорядник не здійснює виплат саме до уточнення відповідної інформації.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та не спростовано позивачем в апеляційній скарзі, ПАТ "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" відповідні корегування звітних документів не проведено, усунення неточностей не здійснювало.

Враховуючи те, що наявність неусунутих неточностей в наданих позивачем звітних документах виключає можливість проведення відповідних відшкодувань, а також з огляду на те, що надання вказаних документів відповідачу є дією, що випливає з договору № 4 від 23.03.2018, до вчинення якої боржник не міг виконати свій обов`язок, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність у даній справі обставин прострочення кредитора, на час якого, відповідно до ч. 2 ст. 613 ЦК України, відстрочене й зобов`язання відповідача з відшкодування в загальній сумі 94 256,33 грн витрат, понесених внаслідок постачання електричної енергії пільговим категоріям громадян. Відтак судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг щодо їх надання пільговим категоріям не спростовують вірних висновків суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не було витребувано у відповідача відомості про те які саме розбіжності виникли та по яким категоріям пільговиків й розмірам судова колегія відхиляє, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому правомірність чи неправмірність дій відповідача щодо неприйняття звітних документів позивача не підлягає з`ясуванню в рамках вирішення даного спору, оскільки неведені вимоги розглядаються за правилами іншого судочинства.

Таким чином, аргументація апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, з невірним застосуванням норм матеріального права, - не знайшла свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021 у справі № 911/3153/20 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" на рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021 у справі №911/3153/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021 у справі №911/3153/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Приватне акціонерне товариство "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ".

4. Справу №911/3153/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 28.04.2021