ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3561/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мукієнко Д.С.,

за участю представників:

від позивача: адвокат Кочерба М.С. - довіреність,

від відповідача: адвокат Гришин М.В. - ордер,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/3561/20

за позовом: Компанії MEE A/S (Esplanaden, 50, 1263 Copengagen, Denmark; адреса для листування: вул. Генуезька, № 24В, м. Одеса, 65052)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Макотрейдінг» (вул. Маразліївська, № 1/20, оф. 219, м. Одеса, 65014, )

про стягнення 26790,00 дол. США, що складає 751 207,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Компанія MEE A/S звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макотрейдінг» 26790,00 дол. США, що на дату подання позову відповідно до курсу НБУ складає 751 207,68 грн.

Підставою названого позову позивач визначив несплату відповідачем заборгованості за понаднормове зберігання контейнерів у порту вивантаження згідно умов укладеного між сторонами агентського договору на транспортно-експедиторське обслуговування та перевезення зовнішньоторговельних вантажів № UA/00076805 від 04.01.2016р.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що Компанія MEE А/S є юридичною особою згідно із законодавством Данії та офіційним агентом компанії Maersk Line A/S, діючою в Україні під торгівельною маркою «Maersk Line», яка надає послуги з міжнародного морського і інтермодального перевезення зовнішньоторговельних вантажів на суднах лінії Maersk Line, а також супутні послуги, пов`язані із таким перевезенням.

04.01.2016 між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Макотрейдінг» було укладено договір № UA/00076805 на транспортно-експедиторське обслуговування та перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

Як вказує позивач, згідно з умовами договору перевізник прийняв на себе зобов`язання здійснювати на суднах ліній Maersk Line та Safmarine перевезення вантажів замовника в ISO- стандартних 20, 40 і/або 45 футових контейнерах відповідно до письмових інструкцій замовника на взаємно погоджених ставках, термінах і умовах через порт Іллічівськ (або інші порти) на/з будь-який порт (місце) вивантаження (призначення) або навантаження відповідно до розкладу Лінії, а також надавати замовнику у тимчасове користування зазначені контейнери з вантажами замовника.

В свою чергу, за твердженням позивача, відповідач зобов`язався своєчасно, і в повному обсязі оплачувати фрахт, супутні перевезенню роботи по завантаженню і розвантаженню, стивідорні витрати тощо (якщо такі є), а також оплачувати інші взаємно погоджені платежі, що належать перевізнику за виконані роботи та послуги по перевезенню і обробці вантажів згідно з тарифами Лінії.

При цьому в пункті 2.2 укладеного договору погоджено, що плата (фрахт) й інші ставки і збори за перевезення вантажів встановлюються у відповідності з тарифами перевізника, діючими на момент початку перевезення, та фіксуються у відповідних рахунках перевізника.

Так, як вказує позивач, відповідно до ордерного коносаменту № 588959715 від 13.04.2018, перевізник взяв на себе зобов`язання перевезти вантаж у контейнері MSKU4532162 з порту завантаження - Нінбо (Китай), до порту Іллічівськ (Україна). Вантажовідправником за вказаним коносаментом є YORDA IMPORT&EXPORT CO.LTD. У графі «Ванатажоотримувач» вказано «на замовлення» («to order»), тобто вантаж може бути виданий особі за наказом вантажовідправника. Згідно з релізом YORDA IMPORT&EXPORT CO.LTD від 20.08.2018, вантажоотримувачем контейнеру MSKU4532162 за коносаментом №588959715 виступає ТОВ «Актив Трейд ЛТД». У свою чергу, ТОВ «Актив Трейд ЛТД» 24.09.2018 видало довіреність № 82654, якою уповноважило Відповідача - ТОВ «Макотрейдінг» на здійснення всіх необхідних дій, пов`язаних з оформленням документів на митниці, експедируванням, отриманням і доставкою контейнеру MSKU4532162 по коносаменту 588959715 через ОМТП/ЧРП/Южний порт в адресу ТОВ «Актив Трейд ЛТД».

Позивач стверджує, що за коносаментом № 588959715 від 13.04.2018, перевізник здійснив перевезення вантажу у контейнері MSKU4532162 з порту Нінбо, Китай в порт Іллічівськ, Україна, виконавши при цьому в повному обсязі взяті на себе зобов`язання та 22.05.2018 вантаж за коносаментом прибув у порт призначення і починаючи з вказаної дати мав бути отриманий торговцем. Проте, контейнер залишався не витребуваним у порту вивантаження. Внаслідок неотримання вантажу, контейнер перебував у порту Іллічівськ понад погоджений обсяг вільного часу, оскільки, відповідно до правил перевізника, термін вільного користування контейнерами того типу, що використовувались для перевезення вантажу замовника складає 18 днів. Зі спливом терміну вільного використання, перевізник нараховує оплату за простій контейнерного обладнання (демередж), сплата якого є відповідальністю торговця.

Також позивач зазначив, що 24.09.2018 ТОВ «Макотрейдінг» звернулось до КТ «Чорноморський рибний порт» з нарядом на відвантаження за коносаментом № 588959715, проте, вантаж до 20.05.2019 знаходився не витребуваним у порту призначення. Зважаючи на той факт, що ТОВ «Макотрейдінг» не забрало вантаж з порту вивантаження у встановлений строк, контейнер простоював в порту вивантаження понад вільний час, а у відповідача, як у торговця за умовами правил перевезення виникло зобов`язання зі сплати компенсації за простій контейнеру.

Позивачем 18.07.2019 виставлено рахунок № НОМЕР_1 зі сплати детеншену на ім`я ТОВ «Макотрейдінг» на загальну суму 26790,00 доларів США, який, на переконання позивача, мав бути сплачений відповідачем у день його виставлення - 18.07.2020, проте, наразі, заборгованість за вказаним рахунком не погашена.

В подальшому, 04.03.2021р. позивачем надано до суду заяву (вх. № 6094/21) про зміну підстав позову, де останній зазначив, що справжні фактичні обставини порушень з боку відповідача можна умовно поділити на порушення, пов`язані з не витребуванням вантажу, що знаходився в порту призначення та порушення, пов`язані з неповерненням порожнього контейнеру позивачу.

Позивач у свої заяві підсумовує, що відповідач є торговцем і є відповідальним у якості торговця з моменту прибуття контейнеру у порт призначення, останній ознайомлений як з правилами перевезення Лінії, так і з тарифами перевізника та є відповідальним за неналежне виконання умов договору.

Додатково позивач вказує, що відповідно до видаткового ордеру № 159923 від 29.11.2018 ТОВ «Макотрейдінг» забрав з КТ «Чорноморський рибний порт» завантажений контейнер 29.11.2018, тобто, вантаж перебував у порту призначення не витребуваним з 22.05.2018 по 29.11.2018. Тому, на переконання позивача, оскільки відповідач не забрав вантаж з порту вивантаження у встановлений строк, контейнер простоював в порту понад вільний час, у відповідача, як у торговця за умовами правил перевезення виникло зобов`язання зі сплати компенсації за простій контейнеру (демереджу/детеншену).

Серед іншого, позивач зауважує, що 29.11.2018 забрав з території КТ «Чорноморський рибний порт» завантажений контейнер MSKU4532162, проте до 20.05.2019 не повернув порожній контейнер позивачу, тому починаючи з 29.11.2018 відносини останнього та відповідача регулюються виключно договором № UA/00076805 на транспортно-експедиторське обслуговування та перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

Так, позивач стверджує, що плата за затримку контейнерів включена до рахунку № від 18.07.2019, виставленого відповідачу та відповідно ним сплачений не був.

05.02.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.. № 3293/21), де останній зазначив, що ТОВ «Макотрейдінг» визнає факт укладення 04.01.2016 між ТОВ «Макотрейдінг» та Компанією MEE А/S договору №UA/00076805 на транспортно-експедиторське обслуговування та перевезення зовнішньоторговельних вантажів та те, що відповідно до ордерного коносаменту №588959715 від 13.04.2018 позивач взяв на себе зобов`язання перевезти вантаж у контейнері MSKU4532162 з порту завантаження Нінбо (Китай) до порту Іллічівськ (Україна).

Крім того, відповідач визнає, що позивач фактично здійснив перевезення вантажу у контейнері MSKU4532162 з порту завантаження Нінбо (Китай) до порту Іллічівськ (Україна) за коносаментом №588959715 від 13.04.2018, виконавши свої зобов`язання, а 20.08.2018 року YORDA IMPORT&EXSPORT CO.LTD своїм релізом визначив вантажоотримувачем зазначеного контейнеру ТОВ «Актив Трейд ЛТД».

Відповідач стверджує, що 24.09.2018 вантажоотримувачем контейнеру MSKU4532162 ТОВ «Актив Трейд ЛТД» було видано довіреність №82654, на підставі якої ТОВ «Макотрейдінг» здійснював подальші дії із вантажем, що прибув у контейнері та 24.09.2018 ТОВ «Макотрейдінг» звернулось до КТ «Чорноморський рибний порт» з нарядом на відвантаження за коносаментом №588959715.

Між тим, відповідач не визнає той факт, що контейнер MSKU4532162 за коносаментом №588959715 від 13.04.2018 року прибув в порт призначення саме 22.05.2018, оскільки, на його думку, це не підтверджується жодним документом, та те, що контейнер MSKU4532162 за коносаментом був не витребуваний та знаходився в порту призначення до 20.05.2019 року.

Також, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про те, що позивач та відповідач діяли саме на підставі договору №UA/00076805 на транспортно-експедиторське обслуговування та перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 04.01.2016.

Серед іншого, відповідач вказав, що за твердженнями позивача, контейнер MSKU4532162 за коносаментом №588959715 від 13.04.2018 прибув в порт призначення 22.05.2018 та майже зі спливом трьох місяців відправник вантажу YORDA IMPORT&EXSPORT CO.LTD своїм релізом визначив вантажоотримувачем зазначеного контейнеру ТОВ «Актив Трейд ЛТД». А ТОВ «Актив Трейд ЛТД» лише 24.09.2018 видало довіреність №82654, на підставі якої ТОВ «Макотрейдінг» здійснював подальші дії із вантажем, що прибув у контейнері. Таким чином, до 24.09.2018 ТОВ «Макотрейдінг», на його переконання, не мав ані фактичних, ані юридичних підстав для того, щоб отримати та повернути контейнер.

Крім того, відповідач вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо тарифів Лінії, діючих на момент початку перевезення та, з урахуванням того, що підписаним між сторонами договором чітко визначений порядок здійснення перевезення за попереднім замовленням такого перевезення відповідачем із подальшим узгодженням ставок, термінів та умов такого перевезення, за відсутності наявності будь-яких замовлень від відповідача позивачу, відсутні підстави для посилань на договір у даному перевезенні.

Щодо коносаменту № 588959715 відповідач додатково зазначив, що особа відповідача в коносаменті не зазначається, відсутні також посилання на договір №UA/00076805 від 04.01.2016 року, натомість міститься посилання на інший договір - №29648005. Також, у коносаменті відсутні будь-які послання щодо поширення на відповідача дії правил перевезення, розмішених на сайті перевізника, а також поширення на відповідача тарифів демереджу та детеншену, на підставі яких позивачем здійснений розрахунок з детеншену та виставлений рахунок на оплату.

Позивачем не надано жодних доказів приєднання відповідача до Правил перевезення та відповідних тарифів, розмішених на сайті перевізника, а самі тарифи не містяться в правилах перевезення, що містяться в матеріалах справи.

Окремо відповідач вважає за необхідне звернути увагу на п. 10 Правил перевезення, в яких зазначено, що дані умови перевезення застосовуються при будь-якому позові, що пред`являється перевізнику, а в даному спорі відповідач перевізником не є.

На переконання відповідача, посилання позивача на те, що доказом приєднання відповідача до Умов перевезення, розміщених на сайті перевізника є умови п. 9.13. договорів на транспортно-експедиторське обслуговування та перевезення зовнішньоторговельних вантажів, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що підставою позову в даному випадку є неналежне виконання відповідачем зобов`язань, встановлених коносаментом №588959715, який в силу вимог ст. 134 КТМ України є договором морського перевезення вантажу.

11.03.2021 позивачем до суду надано відповідь на відзив (вх. № 6760/21), з якого вбачається, що договір № UA/00076805 є підставою для відповідача здійснювати експедирування контейнеру MSKU4532162, перевізником якого є позивач, оскільки за відсутності такого договору на транспортно-експедиторське обслуговування, перевізник позбавлений можливості ідентифікувати експедитора у своїй базі, а відповідно і надати доступ до контейнеру, що перевозиться.

Так, згідно із п. 9.13. підписуючи цей договір замовник підтверджує, що він ознайомлений, згодний і приймає правила перевезення Лінії, які застосовуються в період дії цього договору, тому відповідач погодився з правилами перевезення Лінії.

Серед іншого, позивач зазначає, що на відповідача була видана довіреність та останній своїми діями підтвердив, що діє від імені вантажоотримувача, він є «торговцем» у розумінні правил перевезення Лінії. Так, позивач доходить до висновку, що торговець відповідає перед перевізником в цілому, а не лише з моменту набуття такого статусу. Тобто, набуваючи статусу «торговець» особа є відповідальною за зобов`язаннями, які виникли б у будь-якої особи, що підпадає під поняття «торговець» незалежно від часу набуття такого статусу, оскільки правила перевезення лінії не містять застереження щодо початку відповідальності «торговця». Сам лише факт видачі довіреності на ТОВ «Макотрейдінг» свідчить про те, що відповідач є відповідальним перед перевізником як торговець.

Також, відповідач протягом 6 місяців не повертав порожній контейнер позивачу, у зв`язку з чим в нього виникло зобов`язання внести плату за затримку контейнеру понад установлений вільний період.

Позивач звернув увагу, що вищезазначена компенсація не є штрафною санкцією, а є встановленою платою за невитребуваний вантаж, коносамент № 588959716 є ордерним, тобто вантаж може бути виданий будь-якій особі за наказом вантажовідправника, а даний факт виключає можливість зазначення у коносаменті даних відповідача.

До того ж, коносамент не містить посилання на договір № UA/00076805 від 04.01.2016, укладений між позивачем та відповідачем, що, на думку позивача, є логічним, оскільки коносамент є ордерним і на момент його видачі вантажоодержувач не був відомим, що виключає можливість посилання у коносаменті на договір № UA/00076805 від 04.01.2016.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2020 позовна заява вх.№3682/20 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.12.2020 прийнято позовну заяву (вх.№ 3682/20) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3561/20. Справу №916/3561/20 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на "12" січня 2021 р. об 11:00 год.

12.01.2021 до суду надійшло від відповідача клопотання (вх. № 593/21) про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з відсутністю можливості поданні відзиву та необхідності додаткового часу на його підготовку.

12.01.2021 судом проголошено протокольно перерву в судовому засіданні до 26.01.2021р. об 11:00 год., про що Товариство з обмеженою відповідальністю «Макотрейдінг» було повідомлено ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.01.2021р.

26.01.2021 в судовому засіданні проголошено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження у справі №916/3561/20 на 30 днів за ініціативою суду та оголошено протокольну перерву до 18.02.2021р. об 11:20 год. Того ж дня відповідач був повідомлений ухвалою суду від 26.01.2021 в порядку ст. 120 ГПК України про дату та час наступного підготовчого засідання.

05.02.2021 ТОВ «Макотрейдінг» надало до суду заяву (3294/21) про застосування строків позовної давності, відповідно до якої відповідач просив застосувати позовну давність до позовних вимог позивача щодо стягнення (штрафу) демереджу у сумі 26700 доларів США, яка була судом залучена до матеріалів справи.

17.02.2021 від позивача до суду надійшло клопотання (вх.№ 4588/21) про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю отримати та надати додаткові документи до суду.

18.02.2021 в судовому засіданні оголошено судом протокольно перерву до 04.03.2021 об 11:20 год., та призначено другу дату підготовчого судового засідання на 11.03.2021 об 11:40 год.

04.03.2021 року до суду надійшла заява позивача (вх. № 6094/21) про зміну підстав позову, яка була судом розглянута в судовому засіданні 04.03.2021 та протокольною ухвалою відмовлено в її задоволенні.

11.03.2021 в підготовчому засіданні, після вирішення всіх питань, передбачених ст. 182 ГПК України, судом протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу №916/3561/20 до судового розгляду по суті. Судовий розгляд по суті призначено на 16 березня 2021 о 14:20 год. та на 06 квітня 2021 об 11:00 год.

В судових засіданнях по суті 16.03.2021, 06.04.2021, 15.04.2021 судом, у зв`язку із неможливістю завершити розгляд справи по суті, були постановлені протокольні ухвала про оголошення перерви.

В процесі розгляду справи подані учасниками справи всі клопотання та заяви були судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах підготовчих та судових засідань.

Під час розгляду справи по суті сторони виступили із вступними промовами, судом були досліджені всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, учасники справи виступили у судових дебатах.

Представник позивача - Компанії MEE A/S, заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Макотрейдінг», проти позову заперечував у повному обсязі, просив в його задоволені відмовити з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі належні та допустимі докази, наявні в матеріалах справи.

Також в судовому засіданні, 16.04.2021 Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України, після виходу з нарадчої кімнаті проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

04.01.2016 між позивачем, як агентом Maersk Line А/S (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Макотрейдінг» (замовник) укладено договір №UA/00076805 на транспортно-експедиторське обслуговування та перевезення зовнішньоторговельних вантажів, предметом якого є міжнародне морське і інтермодальне перевезення зовнішньоторговельних вантажів Замовника та/або клієнтів "Замовника" у контейнерах "Перевізника".

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. договору перевізник приймає на себе зобов`язання здійснити на суднах ліній Maersk Line та Safmarine (тут і далі окремо та разом пойменовані як - Лінія) перевезення вантажів замовника в ISO-стандартних 20-ти, 40-а і/або 45-ти футових контейнерах відповідно до письмових інструкцій замовника (у тому числі он-лайн замовлення) на взаємно погоджених ставках, термінах і умовах через порт Іллічівськ (або інші порти) на/з будь-який порт (місце) вивантаження (призначення) або навантаження відповідно до розкладу Лінії, а також надавати замовнику у тимчасове користування зазначені контейнери з вантажами замовника.

Плата (фрахт) та інші належні ставки і збори за перевезення вантажів по кожному конкретному перевезенню встановлюються згідно з тарифами Лінії, діючими на момент початку перевезення, та фіксуються у відповідних рахунках перевізника.

З п. 2.4. договору вбачається, що під вантажем замовника сторони мають на увазі, як його власний вантаж, так і вантаж, який не належить замовнику, але знаходиться під його контролем на будь-яких законних підставах на час початку та/або закінчення перевезення у будь-який період дії цього договору, та відносно якого виданий коносамент/інший товаророзпорядчий документ Лінії.

Замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплатити фрахт, супутні перевезенню роботи по завантаженню та розвантаженню, стивідорні витрати тощо (якщо такі є), а також інші взаємно погоджені платежі, що належать перевізнику за виконані роботи та послуги по перевезенню і обробці вантажів згідно з тарифами Лінії. (пункт 4.5. договору).

Згідно підпункту 6.3.1. пункту 6.3. замовник несе відповідальність за правильне оформлення документів, своєчасне надання перевізнику необхідної інформації. У випадку, якщо з вини замовника відбувається простій контейнера в порту або деінде, він несе матеріальну відповідальність у вигляді штрафу (демереджу) - додаткової плати за простій та понаднормове використання контейнерів у відповідності з тарифами Лінії. У такому випадку, ця штрафна санкція вважається невід`ємною частиною єдиного міжнародного морського перевезення і збільшує загальну суму, що підлягає оплаті перевізнику.

Також, пунктом 6.4. договору сторони погодили, що термін вільного користування починається з дати вивантаження контейнера з судна та закінчується датою повернення контейнеру перевізнику порожнім. Час терміну вільного користування визначається діючим на цей період тарифом перевізника (надається на прохання).

Замовник зобов`язується не передавати контейнери у користування та володіння третім особам без отримання попередньої письмової згоди перевізника. У будь-якому разі Замовник має нести повну відповідальність за повернення контейнерів так, якби вони знаходилися у його користуванні. До спливу часу вільного використання контейнера замовник зобов`язаний повернути контейнери до стоку, станції, терміналу або іншого місця відповідно до інструкцій перевізника.

У разі затримки замовником контейнерів перевізника понад даний термін, замовник зобов`язується внести плату за затримку контейнерів понад установлений вільний період згідно з чинними тарифами.

Даний договір набирає сили з моменту його підписання і буде діяти по 31 грудня 2016 року включно. Договір вважається автоматично подовженим на той же строк і на тих самих умовах у випадку, якщо за 30 (тридцять) днів до закінчення дії цього договору сторони в письмовій формі не повідомили один одного про свій намір відмовитися від подовження цього договору. (п. 9.1., 9.2. договору).

Відповідно до пункту 9.13. підписуючи цей договір замовник підтверджує, що він ознайомлений, згодний і приймає Правила перевезення Лінії (http://terms. maerskline.com/carriage; http://terms.safmarine.com.com/carriage), які застосовуються в період дії цього договору.

Судом встановлено з коносаменту для морських або мультимодальних перевезень №588959715 від 13.04.2018, що перевізник взяв на себе зобов`язання перевезти вантаж у контейнері MSKU4532162 з порту завантаження - Нінбо до порту Іллічівськ (Україна). Вантажовідправником за вказаним коносаментом є YORDA IMPORT&EXPORT CO.,LTD. У графі «Ванатажоотримувач» вказано «на замовлення».

Відповідно до приймального акту № 30295 від 22.05.2018 контейнер MSKU4532162 прибув у КТ «Чорноморський рибний порт».

Згідно з релізом YORDA IMPORT&EXPORT CO.,LTD від 20.08.2018, одержувачем контейнеру MSKU4532162 за коносаментом № 588959715 є ТОВ «Актив Трейд ЛТД».

Також, з матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Актив Трейд ЛТД» 24.09.2018 видало довіреність № 82654, якою уповноважило ТОВ «Макотрейдінг» здійснювати всі необхідні дії, пов`язані з оформленням документів на митниці, експедируванням, отриманням і доставкою контейнеру MSKU4532162 по коносаменту 588959715 через ОМТП/ЧРП/Южний порт в адресу ТОВ «Актив Трейд ЛТД».

24.09.2018 ТОВ «Макотрейдінг» звернулось до КТ «Чорноморський рибний порт» з нарядом на відвантаження автотранспортом вантажу за коносаментом № 588959715. Водночас, згідно видаткового ордеру № 159923 від 29.11.2018 ТОВ «Макотрейдінг», як експедитором, отримано та вивезено контейнер MSKU4532162 з контейнерного терміналу 29.11.2018.

Нарядом на вивантаження № 31389 від 20.05.2019 та разовим пропуском № 139237 для в`їзду на територію ЧРП автомобілю підтверджується факт повернення ТОВ «Макотрейдінг» порожнього контейнера MSKU4532162 до КТ «Чорноморський рибний порт» саме 20.05.2019.

18.07.2019 позивачем виставлено ТОВ «Макотрейдінг» рахунок на сплату детеншену № за період з 09.06.2018 по 20.05.2019 в розмірі 26790,00 доларів США, з якого вбачаєься, що дати його сплати 18.07.2019. Докази оплати вказаного рахунку в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи наявний лист позивача №202004185 від 23.04.2020 на адресу відповідача щодо детеншена, зокрема, за коносаментом № 588959715 від 13.04.2018, згідно якої позивач звернувся з вимогою погасити існуючу заборгованість у строк до 01.05.2020. Доказів надіслання позивачем зазначеного листа та отримання його відповідачем до матеріалів справи не надано.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Відповідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зазначена норма кореспондується з вимогами ст. 144 Господарського кодексу України щодо підстав виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст.902 ЦК України).

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1,3 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 930 ЦК України, договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Клієнт повинен видати експедиторові довіреність, якщо вона є необхідною для виконання його обов`язків.

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні регулюються Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»:

транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів;

транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів;

експедитор (транспортний експедитор) - це суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування;

клієнт - це споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, враховуючи плату експедитору;

перевізник - це юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником;

учасники транспортно-експедиторської діяльності - це клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при транспортному експедируванні вантажів усіма видами транспорту, крім трубопровідного (стаття 2 Закону)

Відповідно до ст. 9 ЗУ "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

В силу приписів ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" істотними умовами договору транспортного експедирування є відомості про сторони договору: для юридичних осіб-резидентів України - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для фізичних осіб-громадян України: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів; вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов`язки сторін; відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

За договором транспортного експедирування експедитор може організувати перевезення за одним товарно-транспортним документом вантажів кількох різних клієнтів, які прямують з одного пункту відправлення та/чи в один пункт призначення, за умови, що експедитор виступає від імені усіх цих клієнтів як вантажовідправник та/чи вантажоодержувач.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункт його відправлення до пункту його призначення.

Згідно зі ст. 10 ЗУ "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор має право, зокрема, на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом положень ч. 4, 6 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 149 Кодексу торговельного мореплавства України угодою сторін можуть бути встановлені додатковий після закінчення терміну навантаження (розвантаження) час очікування судном закінчення вантажних робіт (контрсталійний час) і розмір плати перевізнику за простій судна протягом контрсталійного часу (демередж), а також винагорода за закінчення навантаження (розвантаження) до закінчення сталійного часу (диспач).

Відповідно до статті 163 КТМ України під час прийому вантажу одержувач зобов`язаний відшкодувати витрати, зроблені перевізником за рахунок вантажу, внести плату за простій судна в порту вивантаження, а також сплатити фрахт і плату за простій у порту навантаження, якщо це передбачено в коносаменті або іншому документі, на підставі якого перевозився вантаж, а у випадку загальної аварії - внести аварійний внесок або надати належне забезпечення.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з п.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з п.4 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст. 76 ст.74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

У той же час, ч. 1 ст. 77 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2019 р. у справі № 909/327/18).

Суд зазначає, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Згідно п. 7 ст. 1 Конвенції ООН про морські перевезення вантажів 1978 року (гамбурзькі правила) коносамент, це документ, який підтверджує договір морського перевезення, приймання вантажу перевізником.

На підставі коносаменту №588959715, де в графі «Вантажоотримувач» вказано «на замовлення», агент морських ліній Maersk Line A/S здійснив морське перевезення вантажу у контейнері MSKU4532162.

Як вище встановлено судом, в подальшому ТОВ «Макотрейдінг» уповноважено на здійснення всіх необхідних дій, пов`язаних з оформленням документів на митниці, експедируванням, отриманням і доставкою зазначеного контейнеру в адресу ТОВ «Актив Трейд ЛТД».

З урахуванням наданих доказів та обставин справи судом встановлено факт надання позивачем визначених відповідачем послуг щодо транспортно-експедиторського обслуговування та перевезення вантажу по коносаменту №588959715 за договором № UA/00076805, від 04.01.2016, що є підставою для відповідача здійснювати експедирування контейнеру MSKU4532162, оскільки за відсутності такого договору на транспортно-експедиторське обслуговування, перевізник позбавлений можливості ідентифікувати експедитора у своїй базі, а відповідно і надати доступ до контейнеру, що перевозиться.

Отже, на переконання суду відповідач є відповідальним за неналежне виконання умов договору.

За умовами судноплавної лінії, позивачем надається 18 днів на вільне користування контейнерним обладнанням, тобто контейнери мали бути повернуті в КТ «Чорноморський рибний порт» до 09.06.2018 включно.

Враховуючи дати розвантаження контейнеру 22.05.2018, дати отримання контейнеру ТОВ «Макотрейдінг» 29.11.2018 та дати повернення контейнеру 20.05.2019р., період вільного користування контейнером того типу, що використовувались для перевезення вантажу замовника, який відповідно до правил Перевізника складає 18 днів, при експедируванні вантажу відповідача виник демередж (понаднормове користування контейнерним обладнанням) у кількості 345 днів.

Поняття «демередж» у морських контейнерних перевезеннях - це штрафні санкції (плата) за наднормативне (понад безкоштовного часу) використання контейнерного обладнання протягом періоду - з моменту вивантаження контейнера з судна до моменту вивозу його з терміналу.

«Детеншн» - штрафні санкції, що стягуються за наднормативне використання контейнера з моменту його вивезення з терміналу до моменту повернення порожнього контейнера до місця, узгодженого з власником контейнеру.

Так, судом встановлено, що вісімнадцятиденний строк вільного користування контейнером фактично сплив 09.06.2018, тому при експедируванні позивачем вантажу відповідача виник демередж (понаднормове користування контейнерним обладнанням) з 10.06.2018 по 29.11.2018 та детеншн (наднормативне використання контейнера з моменту його вивезення з терміналу) з 30.11.2018 по 20.05.2019, загалом у кількості 345 днів, на підставі чого позивачем 18.07.2019 виставлено рахунок № НОМЕР_1 зі сплати детеншену на ім`я ТОВ «Макотрейдінг».

Як встановлено господарським судом, позивачем контейнер MSKU4532162 було надано у використання за умов його вільного використання протягом 18 днів, після спливу вказаного строку лінія нараховує штрафні санкції за його понаднормове використання (демередж).

Таким чином, у межах укладеного між сторонами договору позивач мав повноваження щодо нарахування додаткових витрат щодо демереджу/детеншну та його обсягу, а також сторонами у договорі передбачено обов`язок клієнта по сплаті демереджу та детеншену згідно рахунку організації морського перевізника у разі його виникнення.

З урахуванням наведеного, твердження відповідача про те, що узгодження між повноважними представниками сторін доставки вантажу у певні строки та сплати можливих при цьому додаткових витрат, у тому числі демереджу в певних обсягах, не було, спростовуються матеріалами справи.

Відповідач факт надання послуг жодними доказами не спростував, доказів оплати послуг за виставленим рахунком на оплату № від 18.07.2019 на суму 26790,00 доларів США суду не надав та про їх існування відповідачем не зазначено.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, оскільки матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем транспортно-експедиторських послуг, понесення ним в ході їх надання додаткових витрат та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони відповідача штрафу щодо демереджу/детеншну.

Зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, наявні в матеріалах справи докази, суд вважає підтвердженим факт понесення позивачем витрат по сплаті демереджу та детеншну за користування контейнером MSKU4532162, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Між тим, 05.02.2021 року відповідачем через канцелярію суду подано заяву про застосування наслідків пропущення строків позовної давності.

При цьому судом враховується, що згідно підпункту 6.3.1. пункту 6.3. договору UA/00076805, від 04.01.2016 відповідач несе відповідальність за правильне оформлення документів, своєчасне надання перевізнику необхідної інформації. У випадку, якщо з вини замовника відбувається простій контейнера в порту або деінде, він несе матеріальну відповідальність у вигляді штрафу (демереджу) - додаткової плати за простій та понаднормове використання контейнерів у відповідності з тарифами Лінії. У такому випадку, ця штрафна санкція вважається невід`ємною частиною єдиного міжнародного морського перевезення і збільшує загальну суму, що підлягає оплаті перевізнику.

Крім того, умовами договору передбачена відповідальність відповідача у разі затримки ним контейнерів перевізника понад даний термін.

Контрсталія - це час, протягом якого судно після перебігу сталії, тобто строку, призначеного для виконання навантажувально-розвантажувальних робіт, затримується для завершення вантажних операцій.

За своєю правовою природою перехід судна на контрсталію є порушенням обов`язку відправника або одержувача виконати вантажні операції у визначений строк.

Демередж не є платою за використання судна, оскільки в цей час судно стоїть на простої, тобто не використовується за його цільовим призначенням - переміщенням вантажу. Демередж не можна також поєднувати з фрахтом, тобто провізною платою, оскільки він сплачується не за переміщення вантажу, а за додатковий після закінчення терміну навантаження (розвантаження) час очікування судном закінчення вантажних робіт. Помилковим є і розуміння демереджу як відшкодування заздалегідь оцінених збитків, тому що ніяких збитків в цьому випадку не існує - сторони заздалегідь передбачають контрсталію і домовляються про додаткові зобов`язання у зв`язку з цим.

Згідно з п. 4.13 Загальних правил перевезення вантажів морем за простій судна відправник або одержувач сплачують перевізнику штраф.

За змістом ст.183 Кодексу торговельного мореплавства штраф за контрсталійний час суден стягується в безспірному (безакцептному) порядку після подання відправнику або одержувачу вантажу розрахунку сталійного часу і суми штрафу.

Таким чином, сплата демереджа є штрафною санкцією, яка застосовується до відправника або одержувача вантажу за простій судна протягом контрсталійного часу. Стягнення демереджу виключає можливість перевізника відшкодувати збитки, спричинені простоєм судна, тому демередж є виключною неустойкою.

Отже, здійснюючи аналіз норм чинного законодавства законодавець визначає демередж як плату за простій судна, при цьому зазначаючи, що за юридичною природою така плата є мірою відповідальністю за простій судна та є неустойкою (штрафом).

Також, на переконання суду, визначена умовами договору плата за затримку контейнерів понад установлений вільний період згідно з чинним тарифами детеншн, є неустойкою (штрафом), передбаченою як відповідальність замовника при тимчасовому користуванні контейнерами перевізника.

Згідно з п.4 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" стосовно того, що якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв`язку, через яке надсилається позовна заява, а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як зазначено позивачем, рахунок № від 18.07.2019 мав бути сплачений відповідачем у день його виставлення 18.07.2019.

Приймаючи до уваги, що даний позов було подано до суду в 11.12.2020, суд дійшов висновку, що на момент звернення до суду з цим позовом позивачем пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення плати за затримку контейнерів, право на пред`явлення якого виникло у позивача з 19.07.2019.

Обставин які б зупиняли або переривали строк позовної давності, а також поважність причин його пропуску, судом встановлено не було.

Згідно з частиною 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 26790,00 доларів США заборгованості за понаднормове зберігання контейнерів у порту вивантаження, у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.13, 76, 86, 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати по справі № 916/3561/20 покласти на Компанію MEE A/S (Esplanaden, 50, 1263 Copengagen, Denmark; адреса для листування: вул. Генуезька, № 24В, м. Одеса, 65052).

Рішення суду набирає законної відповідно до ст.241 ГПК України.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2021 р.

Суддя О.В. Цісельський