ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2021 р. Справа№ 911/2139/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю «Інваріант»

на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020

у справі № 911/2139/19 (суддя Сокуренко Л.В.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інваріант»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хардокс»

про стягнення 3 408 815,00 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хардокс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інваріант»

про стягнення 329 659,56 грн,

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інваріант» (далі - ТОВ «Інваріант») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хардокс» (далі - ТОВ «Хардокс») про стягнення 3 408 815,00 грн заборгованості за договором поставки устаткування № 11-06/2018 від 11.06.2018.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Інваріант» посилається на неналежне виконання відповідачем умов вищевказаного договору поставки в частині ненадання всіх необхідних супровідних документів на устаткування, яке мало бути поставлене. Оскільки ТОВ «Інваріант» з посиланням на ст. 666 ЦК України повідомило ТОВ «Хардокс» про відмову від договору поставки, позивач просить суд стягнути з відповідача всі сплачені за договором грошові кошти у сумі 3 272 815,00 грн, а з урахуванням того, що ТОВ «Хардокс» двічі поставило неякісне устаткування, позивач просить стягнути з відповідача штраф за поставку неякісного устаткування у сумі 136 000,00 грн на підставі п.6.5 договору.

23.10.2019 до Господарського суду Київської області від ТОВ «Хардкос» надійшла зустрічна позовна заява про стягнення з ТОВ «Інваріант» 100 889,41 грн пені та штрафу в розмірі 228 770,15 грн за порушення строків оплати товару за договором поставки устаткування № 11-06/2018 від 11.06.2018, посилаючись на недотримання ТОВ «Інваріант» умов вищевказаного договору.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2020 у справі № 911/2139/19 в задоволенні первісних позовних вимог відмовлено повністю; зустрічні позовні вимоги задоволено частково. Ухвалено стягнути з ТОВ «Інваріант» на користь ТОВ «Хардокс» 32 793,53 грн нарахованої пені, 180 000,00 грн штрафу та 3 191,90 грн судового збору. В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог обґрунтоване тим, що умовами п.10.3 договору сторони передбачили можливість зміни, розірвання договору за згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди, однак, враховуючи, що матеріали справи не містять ані доказів укладення сторонами додаткової угоди про розірвання договору, ані доказів розірвання договору в судовому порядку, суд дійшов висновку, що договір не є розірваним чи припиненим, відтак підлягає виконанню сторонами; також рішення обґрунтоване відсутністю встановленого позивачем за первісним позовом розумного строку для надання постачальником документів, що стосуються устаткування, і які, за твердженнями ТОВ «Інваріант», не були йому передані постачальником, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за первісним позовом грошових коштів за устаткування у сумі 3 272 815,00 грн суд визнав необґрунтованими; водночас, встановивши факт непоставки відповідачем за первісним позовом Шредера для подрібнення гуми SSJ-1280 у комплекті з подавальним конвеєром та конвеєром для вивантаження та відсутність будь-яких заперечень зі сторони позивача за первісним позовом щодо зміни строків або вартості зазначеного устаткування, суд визнав безпідставними вимоги останнього про стягнення з відповідача за первісним позовом штрафу за поставку неякісного обладнання.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги частково, судом було враховано здійснений ТОВ «Інваріант» перший платіж по додатковій угоді № 2/А на суму 444 815,00 грн та наявну в останнього переплату в сумі 508 000,00 грн, яка мала бути врахованою у другий платіж по додатковій угоді № 2/А, враховуючи це, суд дійшов висновку, що відповідач за зустрічним позовом зобов`язаний був здійснити другий платіж у відповідності до вимог додаткової угоди № 2/А за період з 03.06.2019 по 07.06.2019 включно у сумі 264 815,00 грн (772 815,00-508 000,00); здійснивши власний перерахунок пені, з урахуванням прострочення ТОВ «Інваріант» щодо оплати устаткування та суми прострочення, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково у розмірі 32 793,53 грн; разом з тим суд вказав, що база нарахування штрафу, визначена п. 6.3 договору - це сума договору, яка становить 3 600 000,00 грн, а тому, правомірним є нарахування штрафу на суму 3 600 000,00 грн, а не 4 575 403,00 грн, як визначив позивач за зустрічним позовом; здійснивши власний перерахунок штрафу, з урахуванням умов договору, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню частково у розмірі 180 000,00 грн.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, ТОВ «Інваріант» звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким первісні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі скаржником викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване отриманням оскаржуваного рішення лише 07.12.2020.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції невірно зазначив, що Акти №1 від 28.09.18, №2 від 03.10.2018 та №3 від 16.04.2019 про поставку товару без супровідних документів повинні були складатись у присутності представника постачальника ТОВ «Хардокс», оскільки умовами Інструкції П-7 не передбачено обов`язку виклику або участі представника постачальника для складання такого акту; також судом безпідставно вказано про те, що ТОВ «Інваріант» в ТТН на поставку товару не зафіксував факт порушення щодо відсутності супровідних документів на товар, адже з матеріалів справи вбачається, що у графі «супровідні документи на товар» у ТТН, які були надані відповідачем ТОВ «Хардкос» жодні документи не зазначались, що доводить факт передачі товару без документів; хоча суд вказав про те, що ТОВ «Інваріант» не надав відповідачеві ТОВ «Хардокс» розумного строку для надання супровідних документів на товар, однак, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Інваріант» 29.05.2019 направляло на адресу ТОВ «Хардокс» претензію, яку останній отримав 12.06.2019 та в якій позивач повідомляв постачальника про відсутність супроводжуючих документів на товар, про намір відмови від договору, та встановлення ТОВ «Хардкос» строк 30 днів для розгляду претензії та наданню відповіді на неї; висновок суду про те, що ТОВ «Хардокс» має сплачувати штраф у розмірі 5% від вартості неякісного устаткування лише у разі фактичної передачі товару покупцеві є хибним, оскілки це не відповідає умовам договору; суд в оскаржуваному рішенні не надав жодної правової оцінки посиланням відповідача за зустрічним позовом на застосування ним до спірних правовідносин вимог ст. 538 ЦК України та наявність у скаржника права на зупинення виконання свого обов`язку по оплаті через неналежне виконання зобов`язань постачальником.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 апеляційну скаргу ТОВ «Інваріант» на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020 у справі № 911/2139/19 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду 15.01.2021 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 поновлено ТОВ «Інваріант» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020 у справі № 911/2139/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Інваріант»; розгляд апеляційної скарги призначено на 17.02.2021.

02.02.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Інваріант» - без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Хардокс» наголосив на тому, що докази встановлення ТОВ «Інваріант» розумного строку для передання документів матеріали справи не містять, відтак, умова, при настанні якої ТОВ «Інваріант» має право відмовитись від договору не виконана.

16.02.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Інваріант» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване неможливістю прибуття представника скаржника в судове засідання 17.02.2021 у зв`язку з хворобою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 розгляд апеляційної скарги ТОВ «Інваріант» на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020 у справі № 911/2139/19 відкладено на 31.03.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 оголошено у розгляді справи №911/2139/19 перерву до 21.04.2021.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача за первісним позовом заперечив проти вимог апеляційної скарги з огляду на її безпідставність та необґрунтованість, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а судове рішення, яке є законним та вмотивованим, залишити без змін.

21.04.2021 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на неї, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 11.06.2018 між ТОВ «Хардокс» (далі - постачальник, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) та ТОВ «Інваріант» (далі замовник, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) було укладено договір поставки устаткування № 11-06/2018 ( далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується виробити, поставити та передати у власність замовника «Установка піролізна з переробки автошин «UTILIZER», далі - Устаткування, а замовник в свою чергу зобов`язується прийняти і оплатити Устаткування (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору найменування, склад та комплектність Устаткування наведені у додатку №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Умовами п.1.3 договору сторони погодили, що постачальник виробляє устаткування, виконує поставку устаткування на склад покупця, виконує монтаж та запуск поставленого устаткування на території Замовника, та навчає персонал замовника умовам експлуатації устаткування. постачальник має право залучати третіх осіб та стороні організації з метою виконання умов Договору.

Якість устаткування, що поставляється, розроблено та вироблено на підставі Технічних Умов та підтверджується сертифікатами відповідності виробника або Держстандарту. На устаткування, яке належить поставці надається паспорт (п. 2.1 договору).

Згідно п. 2.3 договору, у разі виявлення замовником Устаткування неналежної якості, термін заміни устаткування або їх частини/складових, становить 15 робочих днів з моменту повідомлення постачальника, при наявності експертного висновку, що наданий сертифікованим дослідним закладом. Устаткування повинно відповідати чинним в Україні нормам та стандартам.

Сума цього договору становить 3 600 000,00 грн. 00 коп. (три мільйони шістсот тисяч грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ 20% - 600 000,00 грн (пункт 3.1. договору).

Загальна вартість товару за цим Договором: 3 480 000,00 грн, в тому числі ПДВ 580 000,00 грн (пункт 3.2. договору).

Загальна вартість послуг за цим Договором: 120 000,00 грн, в тому числі ПДВ 20 000,00 грн (пункт 3.3. договору).

Сума договору може бути переглянута за взаємною згодою сторін, шляхом укладання додаткової угоди (пункт 3.4 договору).

Передплата за виробництво та поставку устаткування здійснюється заявником впродовж 5 календарних днів з дати підписання договору у розмірі 50% від загальної вартості товару згідно п.3.2., що складає 1 740 000,00 грн, в тому числі ПДВ 290 000,00 грн. У разі порушення строку здійснення первинної передплати після підписання договору більше ніж на 5 календарних днів, постачальник має право розірвати договір в односторонньому порядку, та відмовитись від початку виконання договору.

Часткова доплата за виробництво та поставку устаткування здійснюється замовником впродовж 5 календарних днів з дати повідомлення постачальника, у розмірі 30% від загальної вартості товару згідно п.3.2., що складає 1 041 000,00 грн, в тому числі ПДВ 173 000,00 грн.

Остаточна доплата за виробництво та поставку устаткування здійснюється замовником впродовж 5 календарних днів з дати повідомлення постачальника про готовність устаткування до відвантаження та поставки у розмірі 20% від загальної вартості товару згідно п. 3.2, що складає 696 000,00 грн, в тому числі ПДВ 116 000,00 грн. Повідомлення замовнику може бути направлено за узгодженням сторін поштою замовленим листом, електронною поштою, факсимільним зв`язком (п.п. 3.5- 3.7 договору).

Пунктом 4.1 договору сторони узгодили, що поставка устаткування здійснюється на умовах «Склад постачальника» DАР м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. Передача, відвантаження (приймання - передача) товару здійснюється за місцем знаходження постачальника за адресою: Україна, 50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул., Ракітіна, 31-д/1.

Згідно п. 4.2 договору строк виробництва та поставки устаткування після укладання договору та отримання від замовника передплати згідно п.3.5. цього договору - 90 робочих днів.

Передача устаткування здійснюється шляхом підписання видаткової накладної, товарно-транспортної накладної та акту прийому передачі сторонами (пункт 4.3. договору).

Відповідно до п. 4.5 договору постачальник зобов`язується надати замовнику усі необхідні документи для прийому устаткування. Замовник має право відмовитись від приймання устаткування в разі не підготовки, або неналежної підготовки постачальником необхідних документів для приймання устаткування (видаткової накладної, акту приймання - передачі).

У разі порушення строків оплати замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати, а прострочення понад 30 днів додатково сплачується штраф у розмірі 5 % від загальної суми цього договору, згідно пункту 3.1 договору (пункт 6.3. договору).

За умовами п. 6.4. договору, за несвоєчасне постачання Устаткування постачальник сплачує замовнику пеню в розімірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недопоставленого товару Устаткування за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 5% від загальної суми цього договору згідно п.3.1 договору.

За порушення умов та зобов`язань щодо якості Устаткування із постачальника стягується штраф у розмірі 5 % вартості неякісного устаткування (пункт 6.5 договору).

Сторони домовились, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2018 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.1. договору).

При цьому сторони передбачили пунктом 10.3 договору, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому між сторонами було досягнуто згоди щодо підписання додаткової угоди № 1/А від 28.03.2019, наступного змісту:

«У зв`язку з тим, що шредер для подрібнення гуми 881-1280 (виробництво Китай) який сторони узгодили у Специфікації №1 до договору поставки №11-06/2018 є дефектним та неможливо його застосування у виробничому технологічному ланцюгу, що підтверджується висновками ТПП України, узгодити нову вартість шредера та терміни його виробництва.

Сторони узгодили що новий шредер постачальник виробить за власними кресленнями та власними силами. Узгоджена вартість шредера для подрібнення гуми складає 1 560 000,00 грн з ПДВ.

У зв`язку з підвищенням вартості устаткування, загальна вартість устаткування за договором №11-06/2018 від 11.06.2018 складає 4 000 000,00 грн з ПДВ. Термін виробництва шредера складає 60 календарних днів з дати підписання даної додаткової угоди.

Замовник після підписання даної додаткової угоди у термін 10 робочих днів перераховує постачальнику залишок вартості за договором. Загальні терміни виробництва устаткування та виконання монтажних робіт вважаються подовженими з дати підписання цієї додаткової угоди терміном на 60 календарних днів.

Інші умови договору №11 -06/2018 залишаються без змін».

У зв`язку з підписанням додаткової угоди № 1/А, сторонами було підписано додаток № 2 від 28.03.2019 Специфікацію на поставку устаткування № 2 до договору, відповідно до змісту якого комплектність виробничої лінії з переробки вуглецевих відходів складається із:

- установки піролізної з переробки автошин «UTILIZER» в кількості один комплект, вартістю 1 900 000,00 грн (виробництво Україна);

- шредеру для подрібнення гуми SSJ-1280 у комплекті з подавальним конвеєром та конвеєром для вивантаження вартістю 1 560 000,00 грн (виробництво Китай);

- конвеєру стрічкового шевронного типу «Z» форми, вартістю 420 000,00 грн (виробництво Китай);

- роботи по доставці, монтажу, запуску, наладці роботи Устаткування, навчанню персоналу замовника умовам експлуатації устаткування, вартістю 120 000,00 грн.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.04.2019 сторони досягли згоди щодо підписання додаткової угоди №2/А, наступного змісту:

«У зв`язку з тим, що шредер для подрібнення гуми SSJ-1280 (виробництво Китай), який сторони узгодили у Специфікації №1 до договору поставки №11-06/2018 є дефектним та неможливо його застосування у виробничому технологічному ланцюгу, що підтверджується висновками ТПП України, узгодити нову вартість шредера та терміни його виробництва.

Сторони узгодили що новий шредер постачальник замовить виробництво в Китаї за власними кресленнями та прийме рішення щодо постачальника шредера для переробки гуми.

Узгоджена вартість шредера для подрібнення гуми модель НУS-1250 в комплекті, який являється невід`ємною складовою шредера, з подаючим конвеєром та конвеєром для вивантаження складає 2 135 403,00 грн з ПДВ.

Узгоджена нова комплектність та вартість устаткування у специфікації № 3 від 18.04.2019.

У зв`язку з підвищенням вартості устаткування, загальна вартість устаткування за договором №11- 06/2018 від 11.06.2018 складає 4 575 403,00 грн з ПДВ.

Термін виробництва та поставки шредера моделі НУS-1250 у комплекті із подаючим конвеєром та конвеєром для вивантаження складає 60 робочих днів з дати підписання даної додаткової угоди та перерахування коштів на рахунок постачальника згідно графіку платежів.

Замовник сплачує перший платіж у сумі 444 815,00 грн з ПДВ у термін 5 робочих днів з дати підписання цієї додаткової угоди.

Замовник сплачує другий платіж у сумі 772 815,00 грн з ПДВ після повідомлення про готовність товару до відвантаження у термін 5 робочих днів з дати повідомлення.

Замовник сплачує третій платіж у сумі 409 773,00 грн з ПДВ після повідомлення про прибуття товару в порт Одесса, та готовності товару до розмитнення у термін 5 робочих днів з дати повідомлення.

Загальні терміни виробництва та поставки устаткування та виконання монтажних робіт вважаються подовженими з дати підписання цієї додаткової угоди терміном на 60 робочих днів.

Після повної поставки товару та устаткування, замовник сплачує постачальнику 120 000,00 грн з ПДВ за роботи по доставці, монтажу, запуску, наладці роботи устаткування, інструктажу персоналу замовника умовам експлуатації Устаткування».

У зв`язку з підписанням додаткової угоди № 2/А, сторонами також було підписано додаток № 3 від 18.04.2019 до договору, а саме, Специфікацію на поставку устаткування № 3, відповідно до змісту якого комплектність виробничої лінії з переробки вуглецевих відходів складається із:

- установки піролізної з переробки автошин «UTILIZER» в кількості один комплект, вартістю 1 900 000,00 грн (виробництво Україна);

- шредеру для подрібнення гуми HYS-1250 у комплекті з подавальним конвеєром та конвеєром для вивантаження вартістю 2 135 403,00 грн (виробництво Китай);

- конвеєру стрічкового шевронного типу «Z» форми, вартістю 420 000,00 грн (виробництво Китай);

- роботи по доставці, монтажу, запуску, наладці роботи Устаткування, навчанню персоналу замовника умовам експлуатації устаткування вартістю 120 000,00 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконання умов договору позивачем за первісним позовом здійснено наступні оплати:

12.06.2018 сплачено 100 000,00 грн; 15.06.2018 - 300 000,00 грн; 06.07.2018 - 500 000,00 грн та 100 000,00 грн; 23.07.2018 - 150 000,00 грн; 31.07.2018 - 600 000,00 грн; 03.08.2018 - 50 000,00 грн; 30.08.2018 - 1 028 000,00 грн; 01.04.2019 - 400 000,00 грн та 25.04.2019 - 444 815,00 грн, що загалом становить 3 672 815,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Інваріант» звернулось до ТОВ «Хардокс» з претензією від 29.05.2019, в якій повідомило про відмову від договору поставки устаткування №11-06/2018 від 11.06.2018 та просило повернути грошові кошти в розмірі 3 272 815,00 грн, сплачені в рамках договору поставки устаткування та вирішити всі організаційні питання щодо повернення поставленого Устаткування в рамках вказаного договору поставки в строк до 15.06.2019, однак у будь-якому випадку не раніше повернення сплачених за устаткування коштів; у строк до 15.06.2019, але у будь-якому випадку не пізніше 30 днів з дня отримання цієї претензії та надати письмову відповідь на дану претензію. Докази направлення претензії залучені до матеріалів справи.

Звертаючись із первісними позовними вимогами, ТОВ «Інваріант» посилалось на неналежне виконання відповідачем за первісним позовом умов договору поставки в частині ненадання всіх необхідних супровідних документів на устаткування, яке має бути поставлене. ТОВ «Інваріант», керуючись статтею 666 ЦК України, повідомило ТОВ «Хардокс» про відмову від договору поставки, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом усі сплачені грошові кошти у сумі 3 272 815,00 грн. Разом з тим, ТОВ «Інваріант» стверджує, що ТОВ «Хардокс» двічі поставило неякісне устаткування, а тому, з урахуванням п. 5 розділу 6 договору, останній має сплатити за поставку неякісного устаткування штраф у сумі 136 000,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог, а тому доводи апеляційної скарги вважає частково обґрунтованими, зважаючи на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції стосовно того, що укладений сторонами договір поставки устаткування містить елементи різних договорів, як договору поставки так і договору надання послуг та договору підряду.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до частини 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частини 1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, умовами п. 3.5 договору сторони узгодили, що передплата за виробництво та поставку устаткування має бути здійснена впродовж 5 календарних днів з дати підписання договору у розмірі 50 % від загальної вартості товару, що складає 1 740 000,00 грн.

Також судом правильно встановлено, що позивачем за первісним позовом на виконання умов договору здійснено оплати на загальну суму 3 672 815,00 грн.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у строк, визначений п. 3.5 договору (5 календарних днів з дати підписання договору - 19.06.2018 включно, з урахуванням вихідних днів) позивачем за первісним позовом було здійснено оплату не в повному обсязі, а саме, в сумі 400 000,00 грн замість визначеної договором 1 740 000,00 грн.

В подальшому, позивачем за первісним позовом здійснено доплату першого платежу в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Отже, за умови, що продавцем не передано покупцеві документів, що стосуються цього товару, законодавець наділяє покупця правом встановлення продавцю розумного строку для виконання обов`язку продавця щодо передачі відповідних документів до товару.

Проте, як вірно зазначив в рішенні суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів встановлення позивачем за первісним позовом будь-якого строку ТОВ «Хардокс» для передачі документів, які, за твердженнями ТОВ «Інваріант», не були передані постачальником. Протилежного суду не доведено.

Частиною 2 ст. 666 ЦК України унормовано, що якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Зазначеною нормою закону визначено право покупця в односторонньому порядку відмовитися від договору та повернути товар продавцю. Однак, зазначене право виникає виключно за одночасної наявності двох умов: у разі встановлення покупцем для продавця розумного строку для передання ненаданих документів; якщо продавець, у встановлений строк, зазначені документи на передав покупцю.

Оскільки позивачем за первісним позовом не доведено належними доказами наявності виключних умов, передбачених ст. 666 ЦК України, місцевий господарський суд вірно встановив, що право на односторонню відмову від договору та повернення товару продавцю у позивача за первісним позовом не виникло.

Крім того, п.п. 5.2.2 договору сторони передбачили, що у разі невиконання (неналежного виконання) постачальником зобов`язань, передбачених цим договором, замовник має право достроково розірвати цей договір у порядку, визначеному цим договором.

В свою чергу, п. 9.2 договору визначає, що кожна із сторін має право ініціювати розірвання цього договору, згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За змістом наведеної норми розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору.

Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 01.04.2021 у справі № 910/5206/20.

Згідно зі ст. 654 ЦК України, розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Умовами п. 10.3 договору визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди.

Враховуючи приписи чинного законодавства України та умови договору, погоджені сторонами щодо розірвання договору, господарський суд правомірно встановив, що договір поставки устаткування № 11-06/2018 від 11.06.2018 може бути достроково розірвано за ініціативою замовника у двох випадках: 1) за умови підписання між сторонами додаткової угоди про таке розірвання; 2) у разі звернення до суду із вимогою про розірвання договору та, відповідно, задоволення судом такого позову.

Одночасно, матеріали справи не містять ані доказів укладання між сторонами додаткової угоди про розірвання договору, ані доказів розірвання договору у судовому порядку.

Водночас, суд першої інстанції правомірно зауважив, що в даній справі позивачем за первісним позовом так само не ставиться перед судом вимога щодо розірвання договору устаткування.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, місцевий господарський суд встановив, що на момент звернення позивача за первісним позовом до суду з позовом договір поставки устаткування № 11-06/2018 від 11.06.2018 не є розірваним чи припиненим, відтак підлягає виконанню сторонами.

Колегія суддів зазначає, що згідно з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доводи апеляційної скарги про надання позивачем за первісним позовом ТОВ «Хардокс» розумного строку для надання супровідних документів на товар шляхом направлення претензії від 29.05.2019, яка була отримана останнім 12.06.2019, колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки такі спростовуються безпосередньо змістом претензії, в якій мова про встановлення строку для надання супровідних документів на товар не йде.

Твердження скаржника про невірні висновки суду про те, що позивач за первісним позовом мав зафіксувати факт відсутності супровідних документів на товар у ТТН, а акти №1 від 28.09.18, №2 від 03.10.2018 та №3 від 16.04.2019 про поставку товару без супровідних документів повинні були складатись у присутності представника постачальника ТОВ «Хардокс», колегія суддів відхиляє, оскільки такі визначального значення для вирішення спору у даній справі не мають.

З огляду на зазначене, з урахуванням відсутності встановленого позивачем за первісним позовом розумного строку для надання постачальником документів, що стосуються устаткування, а також, беручи до уваги відсутність в умовах договору права покупця на одностороннє розірвання договору, без погодження постачальника, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача за первісним позовом сплачених ТОВ «Інваріант» грошових коштів за устаткування у сумі 3 272 815,00 грн, відтак місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову в їх задоволенні.

Щодо вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з ТОВ «Хардокс» штрафу в розмірі 136 000,00 грн, який останній має сплатити за поставку двічі устаткування, а саме Шредера для подріблення гуми HYS-1250 у комплекті з подаючим конвеєром та конвеєром для вивантаження, неналежної якості, судова колегія вважає зазначити наступне.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У частині 1 статті 230 ГК України унормовано, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 статті 231 зазначеного Кодексу розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів.

По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися.

По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2019 р. у справі 910/2693/18.

Як визначено умовами п. 2.1 договору, якість устаткування, що поставляється, розроблено та вироблено на підставі технічних Умов, та підтверджується сертифікатами відповідності виробника або Держстандарту. На устаткування яке належить поставці видається паспорт.

Відповідно до п. 2.3 договору, у разі виявлення замовником устаткування неналежної якості, термін зміни устаткування або їх частини/складових, становить 15 робочих днів з моменту повідомлення постачальника, при наявності експертного висновку, що наданий сертифікованим дослідним закладом.

Згідно з п. 6.5 договору, за порушення умов та зобов`язання щодо якості устаткування із постачальника стягується штраф у розмірі 5-ти відсотків вартості неякісного устаткування.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2018 Київською торгово-промисловою палатою складено експертний висновок № І-1258, відповідно до якого встановлено, що пред`явлений експерту, за заявою директора ТОВ «Хардокс», 1 верстат для подрібнення гуми (шредер), без маркування, в розібраному стані, а також деталі верстату мають дефекти зовнішнього вигляду, зазначені в п. 5 даного експертного висновку. Крім того експерту пред`явлено акт введення в експлуатацію шредера для подрібнення гуми модель SSJ-1280, від 18.08.2018, ТОВ «Хардокс», з зазначенням: «В процесі огляду візуальних пошкоджень не встановлено. На верстаті відсутній шильдик виробника з зазначенням моделі верстату, його заводського номера, дати виготовлення і виробника. В результаті підключення встановлено: 1) ввімкнення і вимкнення верстату відбувається нормально; двигуни вмикаються по черзі; другий вмикається із затримкою 5 секунд; 2) перевірений рівень змащувальної рідини в мотор-редукторі; 3) після включення шредера, при роботі на холостих обертах чутно скрипіння і металеве тертя; 4) для перевірки працездатності в шредер завантажили почергово 4 колеса; 5) в процесі подрібнення шин стали чутні удари і підсилився скрегіт металу; 6) верстат вимкнули; 7) шина при проходженні через шредер не подрібнюється а рветься або жується. Висновки: верстат для подрібнення автомобільних шин шредер SSJ-1280 не придатний для введення в експлуатацію і його подальшого промислового застосування».

У зв`язку з підтвердженням висновком ТТП факту дефектності шредеру для подрібнення гуми модель SSJ-1280 та неможливості його застосування у виробничому технологічному ланцюгу, сторонами була укладена додаткова угода № 1/А до договору від 28.03.2019, а в подальшому - додаткова угода № 2/А від 18.04.2019.

Водночас колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів поставки Шредеру для подрібнення гуми SSJ-1280 у комплекті з подаючим конвеєром та конвеєром для вивантаження позивачу за первісним позовом, у зв`язку із встановленням відповідачем за первісним позовом самостійно, тобто до моменту поставки, факту неналежної якості зазначеного устаткування.

З огляду на наведене, між сторонами і було досягнуто домовленості щодо заміни устаткування шредеру, його вартості (1 560 000,00 грн замість раніше визначеної 1 160 000,00 грн), а також терміну виробництва (60 календарних днів з дати підписання додаткової угоди).

Зазначені зміни були погоджені та закріплені сторонами у додатковій угоді № 1/А.

18.04.2019 між сторонами була досягнута домовленість щодо зміни устаткування шредеру, його вартості (2 135 403,00 грн замість раніше визначеної 1 560 000,00 грн) та терміну виробництва (60 календарних днів з дати підписання даної додаткової угоди). Зазначені зміни були погоджені та закріплені сторонами у додатковій угоді № 2/А.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В силу приписів ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, місцевим господарським судом вірно встановлено, що шредер для подрібнення гуми SSJ-1280 у комплекті з подаючим конвеєром та конвеєром для вивантаження відповідачем за первісним позовом не було поставлено, а зі сторони позивача за первісним позовом будь-яких заперечень щодо зміни строків чи вартості зазначеного устаткування не було висловлено, при цьому матеріали справи не містять протилежного, а тому твердження скаржника про поставку відповідачем за первісним позовом устаткування неналежної якості, є необґрунтованими.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушення зобов`язань за договором зі сторони відповідача за первісним позовом, що є обов`язковою передумовою для накладення штрафу, що в свою чергу свідчить про безпідставність та необґрунтованість первісних позовних вимог щодо нарахування та стягнення з ТОВ «Хардокс» штрафу за поставку неякісного обладнання.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ «Хардокс» посилається на невиконання відповідачем за зустрічним позовом вимог договору та додаткових угод до нього в частині порушення строків здійснення оплати, а саме, невнесення чергового платежу у розмірі 772 815,00 грн після повідомлення про готовність товару до відвантаження у термін 5 робочих днів з дати такого повідомлення.

Враховуючи зазначене, позивач за зустрічним позовом, керуючись п. 6.3 договору, нарахував та просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом пеню у розмірі 100 889,41 грн., а також штраф у сумі 228 770,15 грн.

Як зазначалось вище у постанові та встановлено судом, відповідно до умов п. п. 3.5, 3.6, 3.7 договору, передплата за виробництво та поставку устаткування здійснюється заявником впродовж 5 календарних днів з дати підписання договору у розмірі 50% від загальної вартості товару згідно п.3.2., що складає 1 740 000,00 гри, в тому числі ПДВ 290 000,00 грн. У разі порушення строку здійснення первинної передплати після підписання договору більше ніж на 5 календарних днів, постачальник має право розірвати договір в односторонньому порядку, та відмовитись від початку виконання договору. Часткова доплата за виробництво та поставку устаткування здійснюється замовником впродовж 5 календарних днів з дати повідомлення постачальника, у розмірі 30% від загальної вартості товару згідно п.3.2., що складає 1 041 000,00 грн, в тому числі ПДВ 173 000,00 грн. Остаточна доплата за виробництво та поставку устаткування здійснюється замовником впродовж 5 календарних днів з дати повідомлення постачальника про готовність устаткування до відвантаження та поставки у розмірі 20% від загальної вартості товару згідно п. 3.2, що складає 696 000,00 грн, в тому числі ПДВ 116 000,00 грн. Повідомлення замовнику може бути направлено за узгодженням сторін поштою замовленим листом, електронною поштою, факсимільним зв`язком.

Колегією суддів встановлено, що позивачем за первісним позовом здійснено наступні оплати: 12.06.2018 сплачено 100 000,00 грн; 15.06.2018 - 300 000,00 грн; 06.07.2018 - 500 000,00 грн та 100 000,00 грн; 23.07.2018 - 150 000,00 грн; 31.07.2018 - 600 000,00 грн; 03.08.2018 - 50 000,00 грн; 30.08.2018 - 1 028 000,00 грн; 01.04.2019 - 400 000,00 грн; 25.04.2019 - 444 815,00 грн, що загалом становить 3 672 815,00 грн.

При цьому, 05.04.2019 грошові кошти у сумі 400 000,00 грн були повернуті ТОВ «Хардокс» ТОВ «Інваріант» на підставі листа № 1/05 від 05.04.2019 платіжним дорученням, копії яких долучені до матеріалів справи.

Як вже зазначалось вище, сторонами після підписання умов договору поставки устаткування, двічі вносилися зміни до основного договору, зокрема, погоджено заміну шредеру, його вартості, строку виготовлення устаткування, загальну вартість товару, а також черговість та суми здійснення оплат по договору.

Отже, з урахуванням умов додаткової угоди 2/А до договору, сторони погодили наступний графік здійснення оплати:

1) на протязі 5 робочих днів з дати підписання додаткової угоди - 444 815,00 грн;

2) на протязі 5 робочих днів з дати повідомлення про готовність товару до відвантаження - 772 815,00 грн;

3) на протязі 5 робочих днів з дати повідомлення про прибуття товару в порт Одеса та готовності товару до розмитнення - 409 773,00 грн;

4) після поставки устаткування та виконання робіт по монтажу, запуску, навчанню, підписання акту виконаних робіт в продовж 5 календарних днів - 120 000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач за зустрічним позовом 25.04.2019 перерахував позивачеві за зустрічним позовом перший платіж, узгоджений сторонами у додатковій угоді № 2/А у сумі 444 815,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення, долученої до матеріалів справи.

Наступний черговий платіж мав відбутися на протязі 5 робочих днів з дати повідомлення постачальником покупця про готовність товару до відвантаження у сумі 772 815,00 грн.

В якості доказу на підтвердження направлення постачальником покупцеві повідомлення про готовність товару до відвантаження, ТОВ «Хардокс» надало до матеріалів справи копії листа вих. № 55 від 29.05.2019, в якому постачальник повторно повідомляв покупця про готовність устаткування - Шредеру для відвантаження та просив його здійснити черговий платіж оплати в сумі 772 815,00 грн; копію листа вих. № 53 від 23.05.2019, в якому постачальник повідомляв покупця про готовність устаткування - Шредеру для відвантаження та просив покупця здійснити черговий платіж оплати у сумі 772 815,00 грн., а також докази направлення зазначених листів, а саме, копії опису вкладення до цінного листа від 29.05.2018, фіскального чеку поштового відправлення від 29.05.2019 та накладної Укрпошти від 29.05.2019.

Дослідивши зазначені докази, місцевий господарський суд вірно встановив, що зазначені листи були направлені відповідачеві за зустрічним позовом на його юридичну адресу: 50006, м. Кривий Ріг, вул. Ландау, 21а.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що відповідно до відомостей, зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адреса місцезнаходження відповідача за зустрічним позовом є наступна: 50006, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Ландау, 21а.

Зазначене поштове відправлення адресату не було вручено та було повернуто відправнику.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Хардокс» вищенаведені листи бло направлено і на поштову адресу ТОВ «Інваріант», а саме: 50029, м.Кривий Ріг, вул. Ракітіна, 31-д/1, однак зазначене поштове відправлення також не було вручено адресату та було повернуто відправнику.

Зважаючи на наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що неотримання листа відповідачем за зустрічним позовом та повернення їх позивачеві за зустрічним позовом є наслідком відсутності волевиявлення ТОВ «Інваріант» щодо їх належного отримання, що жодним чином не свідчить про неналежне повідомлення постачальником покупця про готовність устаткування для відвантаження. При цьому суд зауважив, що у разі, якщо направлений лист не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, його слід вважати належним чином врученим адресату (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 904/3145/18).

Отже, відмітка «інші причини» не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення відповідача, зокрема не визначає чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за місцем проживання.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17 та від 12.02.2019 у справі №906/142/18 та постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №814/1469/17.

Колегія суддів вважає, що невручення поштового відправлення, яким позивачу за первісним позовом направлено лист-повідомлення про готовність устаткування шредеру для відвантаження і повернення його відправнику з відміткою «інші причини» не може свідчити про обізнаність позивача за первісним позовом щодо його існування та як наслідок, наявності у нього можливості виконати таку оплату у встановлений у листі строк.

Така правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.04.2020 у справі №751/680/18, провадження №К/9901/61908/18.

Колегія суддів наголошує на тому, що суди під час вирішення спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Доказів отримання позивачем за первісним позовом листа-повідомлення про готовність товару для відвантаження та про необхідність сплати коштів матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 5.2 додаткової угоди № 2/А до договору, замовник сплачує другий платіж у сумі 772 815,00 грн з ПДВ після повідомлення про готовність товару до відвантаження.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що обов`язок оплати позивача за первісним позовом у сумі 772 815,00 грн не настав, оскільки доказів отримання листа-повідомлення від відповідача за первісним позовом матеріали справи не містять, у зв`язку з чим підстав стверджувати, що ТОВ «Інваріант» порушило зобов`язання щодо оплати товару немає, а відтак і підстави для нарахування і стягнення пені та штрафу з ТОВ «Інваріант» відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що зустрічні позовні вимоги ТОВ «Хардокс» задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом належними та допустимими доказами не доведено порушення відповідачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом їхніх прав, за захистом яких вони звернулися до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ТОВ «Інваріант» про стягнення 3 408 815,00 грн, разом з тим вважає, що зустрічний позов ТОВ «Хардкос» про стягнення з ТОВ «Інваріант» 329 659,56 грн задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, інші доводи сторін, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 ГПК України, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні позовних вимог за зустрічним позовом та одночасно обґрунтованість висновків щодо відмови у задоволенні первісного позову, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ «Інваріант» підлягає задоволенню частково, а рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020 у справі №911/2139/19 - скасуванню в частині часткового задоволення зустрічної позовної заяви щодо стягнення з ТОВ «Інваріант» на користь ТОВ «Хардокс» 32 793,53 грн пені, 180 000,00 грн штрафу, з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ч. 4, 14 ст.129 ГПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апелянтом за звернення до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в рамках справи №911/2139/19 сплачено судовий збір у розмірі 84115,67 грн.

Враховуючи викладене та часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати по сплаті судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на ТОВ «Хардокс» у сумі 42 057, 84 грн (50% від сплаченого судового збору - 84115,67 грн).

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інваріант» на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020 у справі № 911/2139/19 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2020 у справі №911/2139/19 скасувати частково, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

« 1. В задоволенні первісних позовних вимог відмовити повністю.

2. В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю.»

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хардокс» (місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Порошкова, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інваріант» (місцезнаходження: 50006, м. Кривий Ріг, вул. Ландау, 21-А; ) 42 057,84 грн (сорок дві тисячі п`ятдесят сім гривень вісімдесят чотири копійки) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ на виконання даної постанови.

5. Матеріали справи № 911/2139/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 29.04.2021.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова