ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" квітня 2021 р. Cправа №902/119/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву", м.Вінниця

до Комунального підприємства "Олексіївське Кам`яногірська сільська рада", с.Кам`яногірка Жмеринського району Вінницької області

до Кам`яногірської сільської ради Жмеринського району Вінницької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Станіславчицька сільська рада Жмеринського району Вінницької області

про стягнення 65775,87 грн заборгованості згідно кредитного договору

представники сторін та третьої особи в судове засідання не з`явилися.

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької області 12.02.2021 надійшла позовна заява комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" №б/н від 11.02.2021 про солідарне стягнення з комунального підприємства "Олексіївське Кам`яногірська сільська рада" та Кам`яногірської сільської ради Жмеринського району Вінницької області заборгованості у розмірі 65775,87 грн, а саме: 56457,57 грн основного боргу; 3490,30 грн - 6% річних; 5 828,00 грн пені, що виникла у зв`язку з невиконанням умов договору №05 пв-11-1-415 від 22.12.2016.

Ухвалою суду від 17.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/119/21 та призначено судове засідання на 16.03.2021.

За результатами судового засідання, 16.03.2021, судом постановлено ухвалу про відкладення розгляд справи на 15.04.2021.

На визначену судом дату, 15.04.2021, представники сторін та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, дату та час його проведення останні повідомлені належним чином, що підтверджується відносно відповідачів та третьої особи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Окрім того, слід зазначити, що 15.04.2021 представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи у його відсутність. При цьому останній зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідачів та третьої особи щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що сторони належним чином повідомлені про дане судове засідання. Неявка останніх є підставою до розгляду справи за їх відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які долучено позивачем до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

22.12.2016 між Комунальною організацією "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (далі по тексту також - Фонд, позивач) та Комунальним підприємством "Олексіївське Кам`яногірська сільська рада" (далі по тексту також - Позичальник, відповідач) укладено Кредитний договір №05пв-11-1-415 (далі по тексту також - Договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого Фонд згідно умов цього Кредитного договору зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Фонду кредит в сумі 68263,00 грн із ціллю: для будівництва водогону в с.Олексіївка Жмеринського району Вінницької області, що знаходиться за адресою: Жмеринський район, с.Кам`яногірка, Кооперативна, буд.12, строком на 3 роки 0 місяців згідно протокольного рішення затвердженої програми "Питна вода" для розвитку підприємницької діяльності з метою надання послуг населенню.

За користування кредитними коштами Позичальник сплачує Фонду 6-ть відсотків річних згідно з Правилами та Методикою (п.2.1 Договору).

Кредит надається шляхом перерахування всієї суми Кредиту відповідно до цільового призначення на банківський рахунок, вказаний Позичальником у кредитному договорі. Фонд має право призупинити чи відмовитись від надання кредиту у разі, якщо вказані у заяві відомості дають підстави сумніватися, що кредитні кошти будуть використані Позичальником не за цільовим призначенням (п.2.2. Договору).

Відповідно до п.2.4 Договору погашення 6-ти відсотків річних за користування кредитом здійснюється одночасно з погашенням основного боргу шляхом перерахування коштів на розрахунковий банківський рахунок Фонду згідно графіка погашення кредиту:

Дата початку повернення кредиту: 22.06.2017.

Дата закінчення повернення кредиту: 22.12.2019.

№ п/пДата повернення позики Сума кредиту, що підлягає поверненню, грн 6% річних за користування кредитом, грнРазом
122.06.428248
222.09.97145
322.12.57041
422.03.46940
522.06.76863
622.09.36769
722.12.46670
922.03.76573
1022.06.26488
1122.09.86394
1222.12.6296
Разом5427

Згідно до п.2.5. Договору зарахування повернення боргу здійснюється в такій послідовності: штраф, пеня (якщо таке має місце), заборгованість по відсотках, чергові платежі по основному боргу.

За прострочування терміну повернення кредиту, згідно графіку повернення кредиту, Позичальник сплачує Фонду пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, яка нараховується від не внесеної в строк суми кредиту (п.5.2. Договору).

Цей договір, набуває законної сили з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного повернення, наданого Фондом кредиту, сплати відсотків за користування ним та інших обумовлених договором платежів (п.6.1. Договору).

На виконання умов Договору Фондом перераховано на рахунок відповідача 68262,96 грн, що підтверджується платіжним дорученням №30 від 28.12.2016.

Наданий Позичальнику кредит забезпечений укладеним 22.12.2016 між Комунальною організацією "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (також в подальшому - Фонд) та Кам`яногірською сільською радою Жмеринського району Вінницької області (далі по тексту також - Поручитель) Договором поруки.

Згідно з цим договором Поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед Фондом за виконання зобов`язань по кредитному договору №05пв-11-1-415 від 22.12.2016, далі Кредитний договір, на суму 68263,00 грн строком на 3 років 0 місяців укладений між Фондом та Позичальником, (а також усіх угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору) Комунальне підприємство "Олексіївське Кам`яногірська сільська рада" про надання позики на будівництво інженерних мереж, яке знаходиться за адресою Жмеринський район, с.Кам`яногірка, Кооперативна, буд.12 (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Фондом за виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів та нарахувань по кредитному договору, вказаного в п.1.1. цього договору.

У випадку невнесення або неповного внесення Позичальником річних платежів або нарахувань по кредитному договору на протязі 30 календар днів, послідуючих за останнім платіжним днем поточного року, Фонд повідомляє Позичальника (листом або претензією) про необхідність виконання зобов`язань по Кредитному договору (п.3.1. Договору).

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що у випадку невнесення або неповного внесення Позичальником річних платежів або нарахувань по кредитному договору на протязі 60 календарних днів, послідуючих за останнім платіжним днем поточного року, Фонд повідомляє Поручителя (листом або претензією) про необхідність виконання зобов`язань по Кредитному договору.

Згідно до п.3.3. Договору у випадку невнесення або неповного внесення Позичальником також Поручителем річних платежів або нарахувань по кредитному договору з урахуванням пені за прострочку платежів на протязі 90 календарних днів, послідуючих за останнім платежем днем поточного року (30 листопада), Фонд має право (згідно діючого законодавства України) звернути стягнення з Позичальника або Поручителя на суму невиконаних боргових зобов`язань.

Поручитель несе повну (солідарну) відповідальність за виконання умов Кредитного договору Позичальником (п.4.1. Договору).

Як слідує з матеріалів справи Відповідач 1 сплатив за договором №05пв-11-1-415 від 22.12.2016 кошти у розмірі 31094,00 грн., що відображено у виписці банку по рахунку Фонду від 13.02.2019.

Таким чином, у Відповідача 1 з 22.06.2017 виникла заборгованість по сплаті суми кредиту та 6% за користування ним, а саме позивачем визначено її суму у розмірі 65775,87 грн, з яких сума основного боргу - 56457,57 грн, 6 % річних - 3490,30 грн, 5828,00 грн - пеня.

05.11.2020 позивач звернувся до відповідачів з претензією про негайне погашення заборгованості.

Поряд з тим, відповідачі на вказані претензії не відреагували, заборгованість не сплатили, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

З огляду на викладене суд дійшов наступних висновків.

Згідно із п.3 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України (далі по тексту також - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст.345 ГК України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту також - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з приписами ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача, для захисту яких останній звернувся з даним позовом до суду, так як матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем кредиту відповідачу та відсутність повного та своєчасного повернення кредитних коштів зі сторони Позичальника у відповідності до умов Договору.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу правомірними та обґрунтованими. При цьому слід зазначити, що сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача буде визначена судом після дослідження питання щодо правомірності визначення позивачем до стягнення суми 6 річних, оскільки останнім самостійно, відповідно до п.2.5. Договору, визначено призначення платежу, який здійснено відповідачем 13.02.2019 у розмірі 31094,00 грн, що може вплинути на суму заборгованості.

Таким чином, щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3490,30 грн - 6 % річних за користування кредитними коштами суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до змісту п.2.1. Договору за користування кредитними коштами Позичальник сплачує Фонду відсотки в розмірі 6 % (шести) відсотків річних.

При цьому суд зауважує, що сторонами у тексті кредитного договору погоджено термін кредитування: з 22.06.2017 по 22.12.2019 та визначено, що загальна сума 6 % річних, яка підлягає сплаті за вказаний період, становить 7164,00 грн.

Поряд з тим, як слідує з розрахунку заборгованості (а.с.37) позивачем вказано, що сума 6 % річних, яка підлягала сплаті відповідачем за період з 2017 - 2019 становила 11681,86 грн, що не відповідає умовам укладеного Договору.

Таким чином, враховуючи, що позивачем зараховано (із сплачених відповідачем 13.02.2019 коштів) в рахунок погашення заборгованості відносно 6 % річних платіж в розмірі 8191,56 грн, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

З огляду на викладене суд відмовляє в стягненні з відповідача 3490,30 грн - 6% річних та приходить до висновку про безпідставність зарахування 1027,56 грн (8 191,56 грн - 7 164,00 грн) в рахунок погашення 6 % річних у зв`язку із чим, вказана сума спрямовується на погашення основної заборгованості.

Підсумовуючи зазначене, судом встановлено, що розмір основної заборгованості становить 55430,01 грн, а тому дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню.

Також судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача 5828,00 грн пені, за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст.230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторонами в пункті 5.2. Договору узгоджено міру відповідальності за прострочення терміну повернення кредиту, а саме: сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Так, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 зі справи № 910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 зі справи № 916/804/17.

В той же час, сторони не можуть змінювати визначеної ч.6 ст.232 Господарського кодексу України дати, з якої починається перебіг строку нарахування пені, - день, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №916/1777/19.

З долученого до матеріалів справи розрахунку слідує, що позивачем здійснено нарахування пені за період з 23.12.2019 по 23.06.2020 (останні шість місяців) відносно загальної суми заборгованості, яка складається з окремих платежів, які підлягали сплаті у різний період часу, що не узгоджується із викладеними вище законодавчими положеннями. При цьому сторонами у Договорі не обумовлено збільшення строку нарахування пені, який встановлений ч.6 ст.232 ГК України.

Поряд з тим, відповідно до п.1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

При цьому суд враховує, що Законом України "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19" від 16 червня 2020 року №691-IX внесено зміни до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та п. 8 Розділу IX "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Закон України від 16 червня 2020 року № 691-IX набрав чинності 04.07.2020.

У силу норм ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" №211 від 11.03.2020, на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020.

Відповідно до ч.1 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 23, ст. 896, N 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 року N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 43, ст. 1394, N 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 року N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020, N 63, ст. 2029).

Відтак, починаючи з 12.03.2020 позичальники звільняються від відповідальності щодо сплати неустойки, штрафу, пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період дії карантину.

Таким чином, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення позивачем пені, з урахуванням вищевикладених законодавчих положень та в межах визначеного позивачем періоду (з 23.12.2019 по 23.06.2020) судом встановлено можливість нарахування штрафної санкції за невиконання зобов`язань по сплаті грошових коштів відносно двох останніх платежів (№№ 10,11 згідно графіку встановленого п.2.4. Договору), а також включення до розрахунку двох днів відносно невиконання зобов`язання щодо сплати платежу № 9. Зокрема, щодо платежу №9 (6206,00 грн) в період з 23.12.2019 по 24.12.2019; щодо платежу №10 (6206,00 грн) в період з 23.12.2019 по 11.03.2020; щодо платежу №11 (6203,00 грн) в період з 24.12.2019 по 11.03.2020). Враховуючи вказані періоди судом за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" визначено, що сума пені становить 667,65 грн.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 667,65 грн.

Оскільки позов пред`явлено про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителів, судом при прийнятті рішення враховано наступні норми матеріального права.

Згідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, у тому числі порукою.

Статтею 553 ЦК України унормовано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Із зазначеного слідує, що оскільки зобов`язання позичальника - Комунального підприємства "Олексіївське Кам`яногірська сільська рада" перед позивачем не виконані, отже поручитель - Кам`яногірська сільська рада Жмеринського району Вінницької області як солідарний боржник відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу та пені.

Таким чином, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів основного боргу та пені є обґрунтованими.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачі під час розгляду справи не надали суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у них обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України: витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Комунального підприємства "Олексіївське Кам`яногірська сільська рада" (вул.Кооперативна, 12, с.Кам`яногірка, Жмеринський район, Вінницька обл., ) на користь комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (вул.Замостянська / пр.Коцюбинського, 26/58, м.Вінниця, 21009, ) 55430,01 грн - основного боргу; 667,65 грн - пені.

3. Стягнути солідарно з Кам`яногірської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (вул.Кооперативна, 12, с.Кам`яногірка, Жмеринський район, Вінницька обл., ) на користь комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (вул.Замостянська / пр.Коцюбинського, 26/58, м.Вінниця, 21009, ) 55430,01 грн - основного боргу; 667,65 грн - пені.

4. Стягнути з Комунального підприємства "Олексіївське Кам`яногірська сільська рада" (вул.Кооперативна, 12, с.Кам`яногірка, Жмеринський район, Вінницька обл., ) на користь комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (вул.Замостянська / пр.Коцюбинського, 26/58, м.Вінниця, 21009, ) 1135,00 грн - судового збору.

5. Стягнути з Кам`яногірської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (вул.Кооперативна, 12, с.Кам`яногірка, Жмеринський район, Вінницька обл., ) на користь комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (вул.Замостянська / пр.Коцюбинського, 26/58, м.Вінниця, 21009, ) 1135,00 грн - судового збору.

6. В позові в частині стягнення 1027,56 грн - основного боргу; 5160,35 грн - пені та 3490,30 грн - 6% річних відмовити.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

8. Копію рішення суду від 15 квітня 2021 року у справі №902/119/21 надіслати згідно переліку рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень та на наступні електронні адреси позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та його представника (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 26 квітня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу -1 (вул.Кооперативна, 12, с.Кам`яногірка, Жмеринський район, Вінницька обл.);

3 - відповідачу - 2 (вул.Кооперативна, 12, с.Кам`яногірка, Жмеринський район, Вінницька обл);

4 - третій особі (вул.Центральна, буд.4, с.Станіславчик, Жмеринський район, Вінницька обл., 23160)