ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 Справа № 904/1266/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трубоізолкомплект", м. Дніпро

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 2 845 519,82грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Перебийніс О.О.

Представники:

від позивача Шуліка А.В.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трубоізолкомплект" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 2 845 519,82 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 2 598 726,26 грн., пеня в розмірі 341,75 грн., штраф у розмірі 181 910,84 грн., штрафні санкції за користування чужими грошовими коштами в розмірі 20 505,02 грн., 3% річних у розмірі 10 252,51 грн., інфляційні втрати в розмірі 33 783,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення оплати товару отриманого за договором про закупівлю товару №849/13/450В від 27.11.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 відкрито провадження у справі №904/1266/21 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву за змістом якого зазначив, що умовами п. 7.4 договору не встановлено конкретного розміру пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Крім того, у відзиві відповідач просив суд зменшити розмір нарахованої неустойки у десять разів, зазначивши, що ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" внесено до переліку об`єктів державної власності, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави і просить врахувати відсутність завданих позивачу збитків внаслідок прострочення оплати товару.

06.04.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.04.2021.

22.04.2021 в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з арештом рахунків підприємства та з метою уникнення призупинення державного підприємства. Дане клопотання відхилено судом як таке, що подано без належних доказів в підтвердження викладених в ньому обставин.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 22.04.2021 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши стислий зміст та підстави вимог позивача, оголосивши зміст заперечень відповідача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

встановив:

27.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трубоізолкомплект" (далі постачальник, позивач) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі покупець, відповідач) укладено договір №849/13/450В про закупівлю товару.

Згідно з п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в п. 1.2 договору, а покупець прийняти та оплатити такий товар.

Постачальник зобов`язується поставити Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби, код 4416 (труба 219х10 Ст.20) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 договору).

Згідно з пунктом 3.1 договору, сума (ціна) договору, відповідно до специфікації №1 становить 2 166 276,50 грн., крім того податок на додану вартість 20% - 433 255,30 грн. Загальна сума становить 2 599 531,80 грн. з урахуванням ПДВ 20%.

Відповідно до п. 4.1 договору, товар, який поставляється відповідно до цього договору, сплачується покупцем за погодженими цінами в національній валюті України.

Покупець здійснює оплату отриманої партії товару по факту його поставки протягом 30-ти календарних днів (пункт 4.2 договору.)

Пунктом п. 5.1 договору визначено, що поставка товару здійснюється у повному обсязі протягом 15-ти календарних днів після підписання договору.

Поставка товару здійснюється на умовах DDP (склад покупця, СКЦ ГМЗ, вул. Об`їзна, 9, м. Жовті Води, Дніпропетровська область) відповідно до ІНКОТЕРМС 2010 (пункт 5.2 договору).

Пунктом 5.4 договору сторони визначили, що датою поставки товару та переходу права власності на товар буде вважатися дата фактичної поставки товару на склад покупця.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020, але в будь якому до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 11.1.).

Сторонами підписано специфікацію №1 до договору №849/13/450В від 27.11.2020, якою погоджено поставку товару, а саме: Труба 219Х10 Ст.20 ГОСТ 8732-78 у кількості 77450 кг, ціна за одиницю з ПДВ 33,56 грн., на суму без ПДВ 2 166 276,50 грн. Загальна сума з урахуванням ПДВ 20% - 2 599 531,80 грн.

На виконання умов договору, позивачем здійснено поставку товару на загальну суму 2 598 726,26 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: №243 від 01.12.2020 на суму 700 816,32 грн., №244 від 01.12.2020 на суму 733 709,04 грн., №245 від 01.12.2020 на суму 727 667,52 грн., №246 від 01.12.2020 на суму 436 533,38 грн.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати поставленого товару не виконав, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 2 598 726,26 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості сторонами не надано.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

З урахуванням п. 4.2. договору строк оплати поставленого товару настав 31 грудня 2020, Відповідач свій обов`язок з оплати не виконав, в зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 2 598 726,26 грн. підлягають задоволенню.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен сплатити кредиторові у разі невиконання неналежного виконання зобов`язання, зокрема в разі прострочення виконання.

Пунктом 7.4. договору сторони визначили, що за порушення строків оплати за поставлений товар, передбачений договором, покупець сплачує постачальнику штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України.

На підставі зазначеного пункту договору, позивач розрахував та вимагає стягнення з відповідача пені в розмірі 0,1% вартості товару за кожен день прострочення та штраф у розмірі 7% від вартості товару .

В обґрунтування здійсненого нарахування штрафних санкцій, позивач посилається на ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, якою передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналізуючи зміст статті 231 ГК України в цілому, Велика палата Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 по справі № 904/4156/18 зазначила, що частина друга статті 231 ГК України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні.

Таким чином, враховуючи те, що штрафні санкції передбачені ч. 2 ст. 231 ГК України застосовуються лише за порушення негрошових зобов`язань, а в даному спорі мало місце порушення відповідачем саме грошового зобов`язання (порушення строків оплати поставленого товару), суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для застосування норми ч. 2 ст. 231 ГК України до спірних правовідносин.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Зважаючи на те, що в договорі сторони не узгодили конкретний розмір штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, не встановлено їх розміру і нормами чинного законодавства, нарахування позивачем пені в розмірі 0.1%, штрафу в розмірі 7%, а також санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ слід визнати безпідставним, у зв`язку із чим, позов в цій частині вимог задоволенню не підлягає.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми закону, Позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 01.01.2021 по 17.02.2021 в розмірі 10 252,51 грн., а також, інфляційні втрати за період січень 2021 у розмірі 33 783,44 грн.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку відсотків річних та інфляційних втрат та встановлено, що розрахунок відповідних нарахувань здійснено арифметично правильно.

За викладених вище обставин, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, є підставою для часткового задоволенні позовних вимог шляхом стягнення на користь позивача основної заборгованості в розмірі 2 598 726,26 грн., 3% річних у розмірі 10 252,51 грн., інфляційних втрат у розмірі 33 783,44 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій, доводи відповідача з викладенням підстав для зменшення відповідних нарахувань, судом оцінюються.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трубоізолкомплект" (49000, м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 68, копрус 7, прим. 305, ) основну заборгованість у розмірі 2 598 726,26 грн., три проценти річних у розмірі 10 252,51 грн., інфляційні втрати в розмірі 33 783,44 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 39 641,43 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.04.2021

Суддя О.В. Ліпинський