ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Справа № 915/1518/20

м.Миколаїв

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр комплектацій Миколаїв»

(54028, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 81/24, ідентифікаційний код 34318880, п/ НОМЕР_1 , банк АТ «Перший Український Міжнародний Банк», МФО 334851)

до відповідача: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія

«Енергоатом» від імені якого діє відокремлений підрозділ «Южно-Українська атомна електрична станція»

(01032, м.Київ, вул. Назарівська, 3,

адреса відокремленого підрозділу: 55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, ),

Суддя Ткаченко О.В.

Секретар судового засідання Сулейманова С.М.

Представники:

від позивача: Гутиря М.М., за ордером,

від відповідача: Трущенко С.О., за довіреністю,

СУТЬ СПОРУ: стягнення боргу в сумі 1997267,96 грн., -

14.12.2020р. за вх. №15937/20 Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр комплектацій » звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №12/20-02 від 09.12.2020р., в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 1997267,96 грн., з яких: 1962864,0 грн. основної заборгованості, 21035,71 грн. 3% річних станом на 07.12.2020р., 13368,25 грн. - інфляційних нарахувань станом на 07.12.2020р., яка мотивована неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №53-123-01-20-06113 від 14.02.2020р. на постачання товару в частині своєчасної належної оплати за отриманий від позивача товар.

Ухвалою суду від 16.12.2020р. було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.01.2021р.

26.01.2021р. від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 2491436,36 грн., а саме: 2457032,4 грн. основна заборгованість; 21035,71 грн. - 3% річних станом на 07.12.2020р.; 13368,25 грн. - інфляційні нарахування станом на 07.12.2020р., а також 37371,55 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 26.01.2021р. було продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання на 16.02.2021р., запропоновано позивачу надати суду відповідь на відзив, відповідачу - надати суду додатковий відзив на заяву про збільшення позовних вимог у випадку наявності додаткових заперечень проти позову, які не були викладені у відзиві, постановлено проводити наступне судове засідання за участю представника відповідача в режимі відеоконференції.

26.01.2021р. від відповідача до суду надійшов відзив, в якому він проти позовних вимог заперечує, мотивуючи це тим, що позивач невірно визначив суму позовних вимог, здійснивши розрахунок без врахування умов п. 2.2 договору відповідно до якого оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації №1 та виконання постачальником умов п.п.3.2, 5.1 цього договору, що на думку відповідача означає, що оплата відбувається після настання останньої події, у даному випадку надання електронної накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку та здійснення приймання товару відповідно до Інструкції П-6, СОУ НАЕК 038:2017.

16.02.2021р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що в силу умов п.11.1.1 договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари та зауважив, що договір не містить посилання на те, що відлік початку строку для розрахунку за отриманий товар розпочинається від останньої події - дати реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Ухвалою суду від 16.02.2021р. підготовче засідання було відкладено на 16.03.2021р.

01.03.2021р. від позивача до суду надійшли пояснення з приводу умов поставки товару та реєстрації податкових накладних, до яких додані копії податкових накладних стосовно товару, поставленого за спірний період.

16.03.2021р. від відповідача до суду надійшов відзив на позов з урахуванням збільшення позовних вимог, в якому відповідач наполягає на невірному обчисленні періоду та, відповідно, сум нарахованих позивачем втрат від інфляції та 3% річних. При цьому свого контррозрахунку розміру заборгованості із зазначенням вірних на думку відповідача періодів нарахування, останній суду не надав.

Відповідно до норм ч.2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.03.2021р. було прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 20.04.2021р., запропонано відповідачу до початку судового засідання надати до суду контррозрахунок втрат від інфляції та 3% річних із зазначенням вірного на думку відповідача періоду нарахувань, який завчасно направити на адресу позивача, докази направлення надати до суду.

26.03.2021р. від відповідача до суду надійшов супровідний лист до якого був доданий, зокрема, контррозрахунок 3% річних.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням збільшення, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача наполягає в судовому заданні на частковому задоволенні позову з урахуванням здійсненого перерахунку 3% річних. Стосовно втрат від інфляції представник відповідача зазначив про відсутність заперечень.

У судовому засіданні 20.04.2021р. судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд, -

встановив:

14 лютого 2020 року за №53-123-01-20-06113 між державним підприємством національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі заступника генерального директора відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС», як покупцем, та товариством з обмеженою відповідальністю «Центр комплектації Миколаїв», як постачальником, був укладений договір на постачання товару, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати покупцю, а останній зобов`язався прийняти та сплатити товар код CPV 44110000-4 по ДК 021:2015-Конструкційні матеріали (будівельні матеріали в асортименті), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації №1, що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2019 року (п.1.1 договору).

Відповідно до умов п. 2.1 договору, загальна вартість товару є твердою та складає 3140400,0 грн. з ПДВ.

Умовами п. 2.2 договору його учасники узгодили, що за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації №1 (додаток №1 до договору) та виконання постачальником умов п.п.3.2, 5.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що з товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно УКТ ЗЕД по-позиційно (для платників ПДВ); податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством, з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно, електронного підпису уповноваженої платником особи і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу покупця протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН; документ, який підтверджує якість товару (оригінал або копія, завірена печаткою постачальника); протоколи по визначенню групи горючесті на покрівельний матеріал «Споліеліт П (ЕПП)-4,0» та «Споліеліт К (ЕКП-4,5»; протокол по визначенню групи горючесті на лінолеум ПВХ.

Відповідно до п.5.1 договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС».

Договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами та скріплення печаткою та діє до 31.12.2021р. (п.п.12.1, 12.2 договору).

Відповідно до специфікації №1 учасники договору узгодили види, технічні характеристики, кількість та вартість поставляємого товару (а.с.46-57).

Додатковими угодами №№2,3 від 15.10.2020р. та від 14.08.2020р. сторони вносили зміни до п.3.1 договору в частині узгодження порядку та строків поставки окремих позицій по специфікації.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 3088854,0 грн., що підтверджується наданими суду копіями видаткових накладних (а.с. 60-79, 118-123).

Станом на дату розгляду справи строк оплати настав на весь поставлений товар, що було враховано позивачем та збільшено розмір позовних вимог, який прийнято судом.

Відповідач, в порушення умов договору, за поставлений товар розрахувався частково, сплативши 15.07.2020р. частину його вартості в сумі 631821,6 грн.

Залишок заборгованості складає 2457032,4 грн.

Відповідач свої зобов`язання в цій частині за договором не виконав, вартість отриманого товару не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За нормами статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати в тому числі з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, а також статті 193 Господарського кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на дату розгляду справи, відповідач не надав суду доказів, що спростовують твердження позивача або докази сплати основного боргу за спірний період.

Натомість, із наданої відповідачем копії службової записки від 04.01.2021р. №07/55 вбачається, що станом на 04.01.2021р. за ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС існує заборгованість перед ТОВ «Центр комплектацій Миколаїв» за поставлені товари в сумі 2457032,4 грн.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений, але не оплачений товар у сумі 2457032,4 грн. є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Окрім суми основного боргу в силу приписів ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у загальній сумі 21035,71 грн., а також втрати від інфляції у загальній сумі 13368,25 грн.

Відповідач не згоден з розрахунком 3% річних та вважає, що позивачем невірно здійснений такий розрахунок без урахування періоду початку прострочення відповідно до умов п. 2.2 договору, а саме, без урахування дати реєстрації позивачем податкових накладних.

Позивач заперечує проти такого порядку нарахування, наполягаючи на тому, що порядок оплати має здійснюватись саме з дати оформлення видаткової накладної, а не з дати реєстрації податкової накладної.

В пункті 2.2 укладеного сторонами договору визначено, оплата за даним договором відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації та виконання постачальником умов п.п.3.2, 5.1 цього договору.

Відповідно, умови п. 3.2 договору передбачають обов`язок постачальника разом з товаром надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі та зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних, та разом з податковою накладною - надати покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Порядок здійснення оплати за товар сторонами узгоджено в розділі 2 договору, а саме в п. 2.2, яким передбачено, що оплата за даним договором відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації та виконання постачальником умов п.п.3.2, 5.1 цього договору.

Відповідач отримання від позивача продукції не заперечив.

Згідно з наданими позивачем доказами, ним були оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (що підтверджується відповідними квитанціями).

Податкова накладна по даній операції позивачем оформлена та зареєстрована належним чином та у встановленому порядку.

З урахуванням умов п. 2.2 Договору, судом визначено кінцевий строк оплати за поставлену продукцію настає після спливу 45-ти календарних днів з дати реєстрації податкових накладних:

- за видатковою накладною №02-ЦК_00135 від 27.02.2020р. - 18.05.2020р.,

- за видатковою накладною №02-ЦК_00136 від 27.02.2020р. - 18.05.2020р.,

- за видатковою накладною №02-ЦК_00148 від 02.03.2020р. - 29.05.2020р.,

- за видатковою накладною №02-ЦК_00158 від 04.03.2020р. - 02.06.2020р.,

- за видатковою накладною №02-ЦК_00200 від 20.03.2020р. - 15.06.2020р.,

- за видатковою накладною №02-ЦК_00203 від 20.03.2020р. - 15.06.2020р.,

- за видатковою накладною №02-ЦК_00213 від 24.03.2020р. - 15.06.2020р.,

- за видатковою накладною №02-ЦК_00214 від 24.03.2020р. - 15.06.2020р.,

- за видатковою накладною №02-ЦК_00215 від 24.03.2020р. - 15.06.2020р.,

- за видатковою накладною №02-ЦК_00244 від 01.04.2020р. - 06.07.2020р.

Позивачем наданий контррозрахунок відповідача не спростовано.

Перевіривши наданий відповідачем контррозрахунок 3% річних за допомогою програмного комплексу «Законодавство» судом встановлено, що він виконаний арифметично вірно. За наслідком перерахунку визначений розмір 3% річних з урахуванням строків оплати відповідно до умов п. 2.2 договору у загальній сумі 18260,56 грн., які і підлягають стягненню.

Заперечень у відповідача стосовно нарахованих позивачем втрат від інфляції немає.

Суд перевірки надані позивачем розрахунки та встановив, що вони є обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги з урахуванням збільшення задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені якого діє відокремлений підрозділ «Южно-Українська атомна електрична станція» (01032, м.Київ, вул. Назарівська, 3, адреса відокремленого підрозділу: 55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр комплектацій Миколаїв" (54028, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 81/24, ідентифікаційний код 34318880, п/ НОМЕР_1 , банк АТ "Перший Український Міжнародний Банк", МФО 334,4 грн. основного боргу, 18260,56 грн. - 3% річних, 13368,25 інфляційних нарахувань та 37329,96 грн. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складений та підписаний « 26» квітня 2021 року.

Суддя О.В. Ткаченко