ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. Справа №914/378/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Ковальчук Х.Я.-представник

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Антоненкова Костянтина Валерійовича, м.Львів б/н від 27.01.2021(вх.ЗАГС 01-05/418/21 від 27.01.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 09.12.2020 (суддя Сухович Ю.О., повний текст складено 11.01.2021, м.Львів)

у справі №914/378/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Антоненкова Костянтина Валерійовича, м.Львів

до відповідача Львівської міської ради, м.Львів

про визнання права власності.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Антоненкова Констянтина Валерійовича до Львівської міської ради про визнання права власності на павільйон, розташований на вул.Академіка Сахарова, 31 а у місті Львові, площею 35,70 м2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що павільйон по вул. Академіка Сахарова, 31 а в м.Львові, збудований на твердому фундаменті, на підтвердження чого долучив звіт про технічне обстеження та висновки обстеження нежитлової будівлі літери «Б-1» (торговий кіоск) на вулиці Академіка Сахарова, 31а у місті Львові, складений експертом по технічному обстеженню будівель та споруд, інженером-проектувальником ФОП Лобзіною О.М.

Окрім того, позивач зазначає, що оскільки у пункті 8 договору оренди землі від 09.05.2004, який укладений між сторонами строком на 5 років до 26.02.2009, зазначено, що після закінчення строку договору оренди, орендар має переважне право поновлення його на новий строк, без зазначення строку, в який би орендар мав право в письмовій формі повідомити орендодавця про намір його продовження, то вказаний договір укладений на невизначений строк.

Отже, позивач вважає, що у нього є конституційне право захистити свої інтереси в суді шляхом подання позову про визнання права власності на павільйон відповідно до норм ст.331 ЦК України, якою визначено порядок набуття права власності на новостворене майно.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.12.2020 у справі №914/378/20 у задоволенні позовних вимог Фізичній особі-підприємцю Антоненкову К.В. до Львівської міської ради про визнання права власності на павільйон розташований на вул.Академіка Сахарова, 31 а у місті Львові, площею 35,70 м кв відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що в порушення проекту тимчасового збірно-розбірного павільйону (малої архітектурної форми) по вул.Сахарова, 31 а в м.Львові, розробленого Мачуліною Л.В., в порушення умов договору оренди землі від 09.05.2004, позивач неправомірно встановив малу архітектурну форму на фундаменті. Здійснене позивачем будівництво (створення) майна не обгрунтовує можливості виникнення права власності на об`єкт.

Короткий зміст вимог апеляційної скари та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Фізичною особою-підприємцем Антоненковим К.В. подано апеляційну скаргу б/н від 27.01.2021(вх.ЗАГС 01-05/418/21 від 27.01.2021), в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 09.12.2020, скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про визнання за скаржником права власності на павільйон, розташований на вул. Академіка Сахарова, 31а у місті Львові, площею 35,70 кв.м, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи

Зокрема, скаржник зазначає, що зі звіту про технічне обстеження будівель та споруд та висновків нежитлової будівлі літери «Б-1» на вул. Акад. Сахарова, 31а у м.Львові випливає, що нежитлова будівля літери т №Б-1» є нерухомим майном, а відтак, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) (ч.2 ст.331 ЦК України).

Скаржник вважає, що висновок суду про те, що будівля скаржника не є нерухомим майном є помилковим і не може братися до уваги, оскільки експерт чітко визначив, що будівля відноситься до V категорії, а відтак є нерухомим майном.

Окрім того, на думку скаржника, з наданої копії технічного паспорта на нежиитлову будівлю літ. «Б-1» вбачається, що нежитлова будівля споруджена у 2004 році на фундаменті «бетон», є капітальною спорудою і вважається нерухомим майном, отже таке майно підлягає захисту у судовому порядку.

Львівською міською радою відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2021, справу №914/378/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Антоненкова Костянтина Валерійовича та призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.02.2021.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 та від 16.03.2021 розгляд справи за клопотанням скаржника відкладено на на 13.04.2021.

Представник відповідача в судовому засіданні виклав заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на те, що учасники судого процесу належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, за клопотанням скаржника розгляд справи неодноразово відкладався, у останнього була можливість надати усі необхідні пояснення та аргументи щодо суті спору, неявка скаржника не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.04.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи.

Ухвалою Львівської міської ради від 14.11.2002 № 121 «Про затвердження «Порядку розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності у місті Львові, надання дозволів на розміщення та відкриття об`єктів дрібнороздрібної торгівлі, громадського харчування та побутового обслуговування» приватному підприємцю Антоненкову К.В. надано дозвіл на розміщення павільйону по вул.Сахарова, 31 а в місті Львові.

Приватний підприємець Антоненков К.В. звертався із заявою від 24.04.2003 до Управління архітектури і містобудування Львівської міської ради щодо розміщення торгового павільйону-кафе на вул.Сахарова, 31а, взамін існуючого кіоску.

Управління архітектури і містобудування Львівської міської ради у листі-відповіді за вих.№20/1340 від 22.05.2003 повідомило ПП Антоненкова К.В. про те, що управління вважає можливим розміщення за вказаною адресою тимчасового павільйону-кафе/із збірно-розбірних конструкцій на ділянці площею 70.0 м2 згідно наданих проектних пропозицій, розроблених ТАМ «Галархбуд» за умови проведення комплексного благоустрою прилеглої території. Водночас, у вказаному листі інформовано ПП Антоненкова К.В. про те, що для розгляду питання землекористування необхідно звернутися у встановленому порядку у Львівську міську раду. Після оформлення позитивного висновку депутатської комісії землекористування, будівництва і архітектури у відповідності до Закону України «Про планування і забудову територій» ПП Антоненкову К.В. необхідно ліцензованою проектною організацією розробити містобудівне проектування на розміщення павільйону-кафе та подати його на розгляд в УАМ (том І а.с.21).

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з протоколу засідання постійної комісії землекористування, будівництва і архітектури від 02.12.2003 №63, вказаною комісією вирішено надати земельну ділянку на вул. Сахарова, 31а площею 0.0070 га ПП Антоненкову К.В. для влаштування павільйону терміном на 5 років (том І а.с.18).

Ухвалою Львівської міської ради від 26.02.2004 № 1138 «Про надання у короткострокову оренду земельних ділянок для встановлення та обслуговування малих архітектурних форм у м.Львові» ПП Антоненкову К.В. передано в короткострокову оренду земельну ділянку для встановлення та обслуговування малих архітектурних форм без зміни категорії земель на вул. Академіка Сахарова, 31а в м. Львові (павільйон) (том І а.с.25).

Відповідно до довідки від 06.05.2004 виданої Львівським міським відділом Львівської регіональної філії центру державного земельного кадастру - технічна документація на земельну ділянку ПП Антоненкова К.В. у АДРЕСА_1 внесена на черговий кадастровий план за №:05:001:0004, площа земельної ділянки 70 м2.

У 2004 ПП Мачуліною Л.В. розроблено проект тимчасового збірно-розбірного павільйону (малої архітектурної форми) по вул.Сахарова, 31 а в м.Львові, погоджений головним архітектором м. Львова В. Каменщиком, відповідно до якого площа павільйону 35,70 м2, загальний будівельний об`єм 121,45 м3 та площа забудови 39,20 м2. У вказаному проекті зазначено, що в основу конструктивної схеми покладено металевий каркас з обшивкою металопрофілем із зовнішньої сторони та гіпсокартонними листами із внутрішньої сторони, заповненням мінераловатними жорсткими плитами товщиною 100мм.

19.05.2004 між ПП Антоненковим Констянтином Валерійовичем (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та Львівською міською радою укладено договір оренди землі (том І а.я.50-51).

Згідно з п. 1 договору орендодавець на підставі діючого Положення «Про оренду земельних ділянок у м. Львові та порядок встановлення розмірів орендної плати за земельні ділянки» та ухвали Львівської міської ради «Про надання у короткострокову оренду земельних ділянок для встановлення та обслуговування малих архітектурних форм у м. Львові» від 26.02.2004 № 1138 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Сахарова, 31а для розміщення павільйону.

Відповідно до п. 2. договору в оренду передається земельна ділянка, кадастровий № :05:001:0004, загальною площею 0.0070 (гектарів).

Відповідно до п. 8. договору договір укладено на 5 (п`ять) років до 25 лютого 2009 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 15, п. 16, п. 20 договору земельна ділянка передається в оренду для розміщення павільйону. Цільове призначення земельної ділянки (категорія) - землі житлової та громадської забудови, категорія земельної ділянки за функціональним призначенням землі комерційного використання. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3 після державної реєстрації цього договору за актом її (строк) приймання-передачі.

Згідно з п. 21 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Позивач зазначає, що у зв`язку із тим, що він довідався в січні 2020 року про відкриття Львівським окружним адміністративним судом загального позовного провадження в адміністративній справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до останнього про зобов`язання вчинити дії (демонтувати тимчасову споруду), ФОП Антоненков К.В. на захист свого цивільного права звернувся до Господарського суду Львівської області з даним позовом.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Предметом спору у справі є вимога позивача про визнання права власності на павільйон, розташований на вул.Академіка Сахарова,31 а у місті Львові, площею 35,70 м2.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з положеннями ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 2).

Відповідно до ч.4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Об`єкти нерухомого майна мають бути капітального типу, а не тимчасовими, що є характерним для малих архітектурних форм і тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, визначення яких міститься в ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011, з метою забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення міста, утримання у належному стані будівель, споруд, інженерних споруд, території міста та її санітарного очищення затверджено Правила благоустрою м.Львова.

У п. 1.10.Правил наведені терміни, які вживаються у такому значенні, зокрема, мала архітектурна форма для провадження підприємницької діяльності - невелика споруда для здійснення підприємницької діяльності торговельно-побутового призначення, що виконується з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без влаштування заглиблених у ґрунт фундаментів з розмірами, визначеними діючими нормативними документами.

У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, надано визначення терміну будівля, їх перелік та класифікацію. Відповідно до даного Класифікатору, мала архітектурна форма не належить до будівель.

Статтею 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що малі архітектурні форми є елементами (частинами) об`єктів благоустрою.

Мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Згідно п.2 вказаних Типових правил розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності, затв. наказом Державного комітету будівництва та житлової політики України №227 від 13.10.2000 та зареєстр. в Мінюсті України 27.10.2000 №755/4976, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, мала архітектурна форма для здійснення підприємницької діяльності - невелика споруда, яка виконується із полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без улаштування фундаментів; стаціонарна мала архітектурна форма - одноповерхова споруда площею до 30 кв.м, яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей, - кіоск, одноповерховий павільйон тощо; (абз. 6 пункту 2 в редакції Наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури N 59 від 16.10.2002).

Відповідно до п.1.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, зареєстрованого в Мінюсті 28.01.2003 за № 66/7387 (що діяло на момент виникнення спірних правовідносин), не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не пов`язані фундаментом із землею. До тимчасових споруд належать споруди, призначені для забезпечення технологічних потреб у період будівництва та відображені як тимчасові у проектно-кошторисній документації.

У Правилах розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності, затв. наказом Держбуду від 13.10.2000 №227 та затверджених у Мінюсті 27.10.2000 р. за № 755/4976 7387 (що діяли на момент виникнення спірних правовідносин), наведено визначення, що мала архітектурна форма для підприємницької діяльності - це невелика споруда, яка виконується із полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без улаштування фундаментів; стаціонарна мала архітектурна форма - одноповерхова споруда, яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей площею до 30 кв.м. - кіоск, одноповерховий павільйон.

Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою Львівської міської ради від 14.11.2002 № 121 «Про затвердження «Порядку розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності у місті Львові, надання дозволів на розміщення та відкриття об`єктів дріднороздрібної торгівлі, громадського харчування та побутового обслуговування», ПП Антоненкову К.В. (позивачу) був наданий дозвіл на розміщення павільйону по вул.Сахарова, 31а в місті Львові.

Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради на павільйон по вул. Академіка Сахарова, 31 а в м.Львові надано ПП Антоненкову Констянтину Валерійовичу дозвіл на влаштування будівельного майданчика для виконання робіт по встановленню тимчасово збірно-розбірного павільйону за адресою м. Львів, вул. Сахарова 31 а (том І а.с.69).

19.05.2004 між ПП Антоненковим Констянтином Валерійовичем (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та Львівською міською радою укладено договір оренди землі (том І а.я.50-51), за умовами якого позивач отримав в строкове платне користування земельну ділянку площею 0.0070 (гектарів), кадастровий № :05:001:0004, яка знаходиться у місті Львові на вул. Академіка Сахарова, 31а, для розміщення павільйону. Договір укладено на 5 (п`ять) років до 25 лютого 2009 року.

В матеріалах справи відсутні та не надані такі суду апеляційної інстанції докази в підтвердження звернення позивача до Львівської міської ради про продовження чи переукладання договору оренди землі від 19.05.2004.

Отже, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що договір оренди землі від 19.05.2004 припинив свою дію 26.02.2009. Докази повернення орендодавцеві земельної ділянки (кадастровий № :05:001:0004) в матеріалах справи відсутні, отже скаржник продовжує надалі фактично використовувати земельну ділянку по вул. А.Сахарова, 31 а у м. Львові без правовстановлюючих документів.

Окрім того, як вбачається із плану земельної ділянки на вул. Академіка Сахарова, 31 а та правомірно зазначено судом першої інстанції, частина павільйону, що розташована на даній ділянці, знаходиться в межах червоних ліній вулиці.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про автомобільні дороги» межі вулиці за її шириною визначаються «червоними лініями». Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці не допускається.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач (ФОП Антоненков Констянтин Валерійович) неправомірно встановив малу архітектурну форму для провадження підприємницької діяльності не збірно-розбірного типу, а на фундаменті, на земельній ділянці кадастровий № :05:001:0004, яка знаходиться у місті Львові на вул. Академіка Сахарова, 31 а, яка була надана позивачу на підставі договору оренди землі для розміщення павільйону.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.07.2018 комісією у складі працівників КП «Адміністративно-технічне управління» було проведено обстеження тимчасової споруди ФОП Антоненкова К.В. на АДРЕСА_1 , якою встановлено, що ця тимчасова споруда ФОП Антоненкова К.В розміщена без відповідних дозвільних документів та підлягає демонтажу (том І а.с.208).

13.08.2018 головою Франківської районної адміністрації було прийнято розпорядження №387 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. А.Сахарова, 31-а, відповідно до якого рекомендовано ФОП Антоненкову К.В. демонтувати самочинно встановлену тимчасову споруду на вул. А.Сахарова, 31-а (том І а.с.203).

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У спорах про визнання права власності позивач повинен довести такі факти:

наявність спірного майна, тобто його фактичне існування;

обставини, що свідчать про набуття позивачем права власності на спірне майно на законній підставі; володіння позивачем спірним майном.

Твердження скаржника, що павільйон по вул. Академіка Сахарова, 31 а в м.Львові, збудований на твердому фундаменті, будівля відноситься до V категорії, а відтак є нерухомим майном, що, на думку останнього підтверджується звітом про технічне обстеження та висновками обстеження нежитлової будівлі літери «Б-1» (торговий кіоск) на вулиці Академіка Сахарова, 31а у місті Львові, складеним експертом по технічному обстеженню будівель та споруд, інженером-проектувальником ФОП Лобзіною О.М., є помилковим з огляду на таке.

Як вбачається із висновку, викладеного у звіті про технічне обстеження та висновки обстеження нежитлової будівлі літери «Б-1» (торговий кіоск) на вулиці Академіка Сахарова, 31а у місті Львові, експертом встановлено, що зазначена нежиитлова будівля є полегшена малокапітальна каркасно-обшивна будівля (орієнтовно V група капітальності), яка пов`язана з землею капітальним стрічковими монолітним бетонним фундаментом.

Однак, зазначений звіт не спростовує того факту, що згідно вимог Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на земельній ділянці площею 0,0070 га з кадастровим номером :05:001:0004 відсутні об`єкти нерухомого майна.

Як зазначалось вище, згідно проекту тимчасового збірно-розбірного павільйону (малої архітектурної форми), виготовленого ПП Мачуліною Л.В., скаржник мав встановити павільйон збірно-розбірний, а не на фундаменті, згідно договору оренди землі, земельна ділянка надавалась скаржнику для розміщення павільйону. Отже твердження скаржника, що павільйон був збудований відповідно до розробленого проекту не відповідає дійсності.

В порушення вищезазначеного проекту, умов договору оренди, скаржником неправомірно встановлено на вул.Академіка Сахарова, 31 а у м.Львові площею 35,70 кв.м малу архітектурну форму на фундаменті і на яку просить визнати право власності. Доказів введення зазначеного об`єкта в експлуатацію за участю ДАБІ та державної реєстраці у встановленому порядку скаржником не надано.

З огляду на вищенаведені докази у сукупності судова колегія прийшла до висновку, що матеріалами справи спростовується твердження скаржника про порушення його права власності на новостворене майно, оскільки неправомірно здійснене позивачем будівництво (створення) майна, не обгрунтовує можливості виникнення у нього права власності на об`єкт.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Скаржником не надано суду належних та допустимих доказів в обгрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що посилання скаржника на порушення його права власності на створене майно є безпідставним, в зв`язку із чим правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 282 - 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 09.12.2020 у справі №914/378/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Антоненкова Костянтина Валерійовича, м.Львів б/н від 27.01.2021(вх.ЗАГС 01-05/418/21 від 27.01.2021) - без задоволення.

2.Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.04.2021.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.