ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. ОдесаСправа № 923/1804/14 (923/727/20)
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання Мамчич Р.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , м. Херсон

на рішення Господарського суду Херсонської області від 23.12.2020 р.

по справі № 923/1804/14(923/727/20)

за позовом ОСОБА_1 , м. Херсон

до відповідача Акціонерного товариства Таврійська будівельна компанія, м. Херсон

про стягнення заробітної плати

в межах справи про банкрутство

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Метизний завод "Шпліт.УА", м. Кам`янське

до боржника Акціонерного товариства Таврійська будівельна компанія, м. Херсон

про банкрутство

суддя суду першої інстанції: Пінтеліна Т.Г.

час та місце прийняття ухвали: 23.12.2020 р., м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області,

за участю представників сторін:

від ОСОБА_1 , м. Херсон: Плахотнюк М.О.

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , м. Херсон на рішення Господарського суду Херсонської області від 23.12.2020 р. у справі № 923/1804/14(923/727/20) та призначено її до розгляду на 31.03.2021 р.

30.03.2021 р. до Південно західного апеляційного господарського суду від керуючого санацією Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія", м. Херсон Селезньова А.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з тим, що він приймає участь в іншому судовому засіданні.

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 р. клопотання керуючого санацією Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія", м. Херсон Селезньова А.В. задоволено, розгляд справи відкладено на 22.04.2021 р.

Наведена ухвала отримана 09.04.2021 р. представником Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія", м. Херсон, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 320.

При цьому, Акціонерне товариство "Таврійська будівельна компанія", м. Херсон явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про причини такої неявки суд апеляційної інстанції не повідомило.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 24.12.2014 р. порушено провадження у справі № 923/1804/14 про банкрутство Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія", м. Херсон.

04.09.2017 р. місцевим господарським судом відкрито процедуру санації підприємства боржника, керуючим санацією призначено генерального директора Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія", м. Херсон - Малоока О. В.

24.07.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон в межах справи про банкрутство № 923/1804/14 про стягнення з боржника середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 02.04.2020 р. по 02.07.2020 р. в сумі 24 141,97 грн., вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 24 339,86 грн., компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з травня 2019 р. по червень 2020 р. в сумі 2 185,75 грн. з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів та моральної шкоди в сумі 42 360 грн. Позовна заява ОСОБА_1 містила також вимогу про покладення на Акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 500 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з грудня 2016 р. по квітень 2020 р. працював в Акціонерному товаристві «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон. Протягом останнього року заробітна плата виплачувалася йому несвоєчасно та не в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 18.06.2020 р. у справі № 923/1804/14 (923/126/20) з Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон на користь ОСОБА_1 стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з травня 2019 р. по квітень 2020 р. в сумі 67 705,06 грн.

Фактична виплата заробітної плати здійснена відповідачем 03.07.2020 р.

На думку ОСОБА_1 несвоєчасне здійснення розрахунків по виплаті заробітної плати є підставою для виплати йому середнього заробітку, відповідно до ст. 117 КЗпП, вихідної допомоги, відповідно до ст. 44 КЗпП, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати, відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а також моральної шкоди, відповідно до ст. 237-1 КЗпП та ст. 23 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 23.12.2020 р. у справі № 923/1804/14 (923/727/20) позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з травня 2019 р. по червень 2020 р. в сумі 680,20 грн. з відрахуванням з цієї суми податків, моральну шкоду в сумі 3 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 750 грн.

Відмова ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 24 141,97 грн. обґрунтована місцевим господарським судом тим, що в день звільнення 01.04.2020 р. позивач не працював і не звертався до роботодавця з вимогою про виплату всіх належних йому при звільненні сум.

Відмовляючи ОСОБА_1 у стягненні вихідної допомоги в сумі 24 339,86 грн., місцевий господарський суд послався на те, що положення ст. 44 КЗпП щодо виплати працівнику вихідної допомоги застосовуються лише у випадку розірвання трудового договору за ініціативою працівника у зв`язку з не виконанням роботодавцем законодавства про працю або умов трудового договору. Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 було звільнено за його власним бажанням на загальних підставах, а тому підстави для виплати йому вихідної допомоги відсутні.

Часткове стягнення на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з травня 2019 р. по червень 2020 р. в сумі 680 грн. обґрунтоване судом тим, що рішенням Господарського суду Одеської області від 18.06.2020 р. у справі № 923/1804/14 (923/126/20) з Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон на користь ОСОБА_1 стягнуто заробітну плату в сумі 67 705,06 грн.

Відповідно до наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості з заробітної плати ОСОБА_1 за період: березень 2019 р. квітень 2020 р. позивачу після звільнення у квітні 2020 р. нарахована та виплачена компенсація в сумі 3 365,11 грн., в т. ч. податки та збори, (2 708,91 грн. з відрахуванням податків та зборів), яка включена до структури нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з травня 2019 р. по квітень 2020 р. в сумі 67 705,06 грн.

Платіжним дорученням від 03.07.2020 р. № 14213 на суму 67 705,06 грн. сплачено, в тому числі, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в сумі 584,55 грн. Відповідно до проведеного відповідачем розрахунку на дату виплати ОСОБА_1 заборгованості (03.07.2020 р.) розмір компенсації до виплати складає 1 150,76 грн. Отже, різниця між виплаченою компенсацією втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за травень 2020 липень 2020 р. розраховано місцевим господарським судом наступним чином: 1 150,76 грн. 470,56 грн. (нарахована в день звільнення за період з травня 2019 р. по квітень 2020 р.) = різниця доплати складає 680,20 грн. (після утримання податків та обов`язкових платежів).

Місцевий господарський суд погодився з наявністю правових підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, але дійшов висновку, що достатнім є стягнення грошових коштів в сумі 3 000 грн. замість заявлених 42 360 грн.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Херсонської області від 23.12.2020 р. у справі № 923/1804/14 (923/727/20), ОСОБА_1 оскаржив його до Південно західного апеляційного господарського суду.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що оскаржене судове рішення не відповідає вимогам матеріального та процесуального права і тому підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить також стягнути на його користь витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 153 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 4 000 грн.

Акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить рішення Господарського суду Херсонської області від 23.12.2020 р. у справі № 923/1804/14 (923/727/20) залишити без змін.

До відзиву на апеляційну скаргу додано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 500 грн., в якому відповідач посилається на те, що відповідно до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 04.02.2021 р. до виконаних адвокатом робіт включено тільки складання апеляційної скарги вартістю 2 000 грн. Складання апеляційної скарги по даній справі не потребує вивчення судової практики, оскільки справа є малозначною, не становить суспільного інтересу і потребує лише наявності базових знань у сфері трудового законодавства. Крім того, апеляційна скарга включає доводи та розрахунки, зазначені раніше в позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення представника ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з витягу з трудової книжки ОСОБА_1 , з 01.12.2016 р. по 01.04.2020 р. він працював випалювачем вапна 5-го розряду цеху № 1 в Акціонерному товаристві «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон.

Відповідно до наказу Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон про припинення трудового договору (контракту) від 19.03.2020 р. № 11к/зв ОСОБА_1 звільнено 01.04.2020 р. відповідно до ст. 38 КЗпП за власним бажанням.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 18.06.2020 р. у справі № 923/1804/14 (923/126/20) задоволено позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон про стягнення заборгованості по заробітній платі, яка виникла за період з травня 2019 р. по листопад 2019 р. та з лютого 2020 р. по квітень 2020 р., в сумі 67 705,06 грн.

Згідно з наявною в матеріалах справи випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 , відкритому у Акціонерному товаристві «КБ «ПриватБанк», м. Київ, вказана сума десятьма платежами надійшла на рахунок позивача лише 03.07.2020 р.

Предметом розгляду в межах цієї справи є стягнення з Акціонерного товариства «Херсонська будівельна компанія», м. Херсон платежів, пов`язаних з несвоєчасною виплатою заробітної плати при звільненні: середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 24 141,97 грн., вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 24 339,86 грн., компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати в сумі 2 185,75 грн. та моральної шкоди в сумі 42 360 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За приписами ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відмова ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 24 141,97 грн. обґрунтована місцевим господарським судом тим, що позивач у день звільнення (01.04.2020 р.) не працював і з вимогою про розрахунок до Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон не звертався.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки, зміст наявної в матеріалах справи копії заяви ОСОБА_1 про звільнення від 18.03.2020 р. містить в собі вимогу про проведення з ним повного розрахунку по заробітній платі.

Отже, попри ту обставину, що 01.04.2020 р. ОСОБА_1 не працював, станом на цю дату вимога про проведення з ним повного розрахунку була заявлена, і в силу приписів ст. 116 КЗпП в день звільнення Акціонерне товариство «Херсонська будівельна компанія», м. Херсон повинно було виплатити всі належні працівнику суми.

Фактична виплата ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі відбулась 03.07.2020 р.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено ст. 117 КЗпП.

Частиною першою цієї норми передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 2 та абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (зі змінами та доповненнями) працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до абз. 1 та абз. 2 п. 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до наданої Акціонерним товариством «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон довідки від 28.10.2020 р. № 336 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 у лютому та березні 2020 р. складала 395,77 грн.

Загальний період затримки розрахунку зі ОСОБА_1 з 02.04.2020 р. по 02.07.2020 р. складає 92 календарні дні, проте позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку виходячи з кількості робочих днів у цьому періоді: 395,77 грн. х 41 = 24 141,97 грн.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що буквальне тлумачення змісту ч. 1 ст. 117 КЗпП свідчить про обов`язок роботодавця (у випадку порушення ним вимог ст. 116 КЗпП) виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто вказана норма не обмежує період прострочення саме робочими днями. Проте, виходячи з принципу диспозитивності господарського судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон середнього заробітку в сумі 24 141,97 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення вихідної допомоги.

Відповідно до ст. 44 КЗпП при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Частиною 3 ст. 38 КЗпП закріплено право працівника у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Як вбачається зі змісту оскарженого судового рішення, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині стягнення вихідної допомоги в сумі 24 339,86 грн., місцевий господарський суд виходив з того, що в наказі про припинення трудового договору від 19.03.2020 р. № 11к/зв не міститься вказівки, що звільнення працівника відбулось у зв`язку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком місцевого господарського суду не погоджується, оскільки відповідно до ч. 1 та абз. 1 ч. 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом про припинення трудового договору від 19.03.2020 р. № 11к/зв ОСОБА_1 з 01.04.2020 р. звільнено з Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП.

Правовою підставою звільнення зазначено заяву ОСОБА_1 .

На виконання вимог Господарського суду Херсонської області, викладених в ухвалі від 04.11.2020 р., Акціонерним товариством «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон до матеріалів справи надано копію заяви ОСОБА_1 про звільнення від 18.03.2020 р.

Ознайомившись зі змістом цієї заяви, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що причиною розірвання трудового договору стала систематична невиплата заробітної плати працівнику.

Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що загальне посилання Акціонерним товариством «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон в наказі про припинення трудового договору від 19.03.2020 р. № 11к/зв на ст. 38 КЗпП без визначення тієї її частини, якою обумовлено розірвання трудових правовідносин, не змінює фактичних обставин справи, а саме дійсної причини звільнення ОСОБА_1 , яка полягає у порушенні роботодавцем вимог законодавства про працю.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога ОСОБА_1 про стягнення на його користь вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку підлягає задоволенню.

Суд погоджується з наведеною у позовній заяві ОСОБА_1 формулою розрахунку середнього заробітку:

1) 9 662,72 грн. (заробітна плата, нарахована за лютий 2020 р.) + 6 563,94 грн. (заробітна плата, нарахована за березень 2020 р.) = 16 226,66 грн./41 (кількість фактично відпрацьованих днів у лютому та березні 2020 р.) = 395,77 грн. (середньоденна заробітна плата);

2) 20 робочих днів лютого 2020 р. + 21 робочий день березня 2020 р. / 2 = 20,5 днів, які складають середньомісячну кількість робочих днів у розрахунковому періоді;

3) 395,77 грн. (середньоденна заробітна плата) х 20,5 (середньомісячна кількість робочих днів у розрахунковому періоді) х 3 = 24 339,86 грн. вихідна допомога в розмірі тримісячного середнього заробітку.

Отже, сума вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку, яку належить стягнути на користь ОСОБА_1 , складає 24 339,86 грн.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-III (зі змінами та доповненнями) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 2 цього Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

За приписами ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (зі змінами та доповненнями) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Розрахунок компенсації частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159.

Згідно з п. 2 Порядку компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 р.

Пунктом 3 Порядку визначено, що заробітна плата підлягає компенсації.

Згідно з п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці за який виплачується дохід по розрахунку не включаються. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи розрахунків компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати (а. с. 18 та а. с. 36), між сторонами відсутній спір щодо коефіцієнтів індексації у травні 2019 березні 2020 р. Спір існує щодо розміру заявленої суми.

Перевіривши надані позивачем та відповідачем розрахунки, враховуючи інформацію про суми нарахованого ОСОБА_1 заробітку у відповідному періоді, подані відповідачем до Пенсійного фонду України (а. с. 15, 16), суд апеляційної інстанції виходить з наступних розрахунків.

В травні 2019 р. нараховано 11 834, 80 грн.: ПДФО 18 % - 2 130,26 грн., військовий збір 1,5 % - 177,52 грн., до сплати 9 527,02 грн.

Коефіцієнт індексації у травні 2019 р. складав 1,9 %, отже, 9 527,02 грн. х 1,9 % = 181,01 грн. (сума компенсації).

В червні 2019 р. нараховано 20 439,64 грн.: ПДФО 18 % - 3 679,14 грн., військовий збір 1,5 % - 306,59 грн., до сплати 16 453,91 грн.

Коефіцієнт індексації у червні 2019 р. складав 2,4 %: 16 453,91 грн. х 2,4 % = 394,89 грн. (сума компенсації).

В липні 2019 р. нараховано 3 417,64 грн.: ПДФО 18 % - 615,18 грн., військовий збір 1,5 % - 51,26 грн., до сплати 2 751,20 грн.

Коефіцієнт індексації у липні 2019 р. складав 3 %, отже, 2 751,20 грн. х 3 % = 82,54 грн. (сума компенсації).

В серпні 2019 р. нараховано 11 015,23 грн.: ПДФО 18 % - 1 982,74 грн., військовий збір 1,5 % - 165,23 грн., до сплати 8 867,26 грн.

Коефіцієнт індексації у серпні 2019 р. складав 3,3 %, отже, 8 867,23 грн. х 3,3 % = 292,62 грн. (сума компенсації).

У вересні 2019 р. нараховано 11 796,22 грн.: ПДФО 18 % - 2 123,32 грн., військовий збір 1,5 % - 176,94 грн., до сплати 9 495,96 грн.

Коефіцієнт індексації у вересні 2019 р. складав 2,6 %, отже, 9 495,96 грн. х 2,6 % = 246,89 грн. (сума компенсації).

У жовтні 2019 р. нараховано 11 496,40 грн.: ПДФО 18 % - 2 069,35 грн., військовий збір 1,5 % - 172,45 грн., до сплати 9 254, 60 грн.

Коефіцієнт індексації у жовтні 2019 р. складав 1,9 %, отже, 9 254,60 грн. х 1,9 % = 175,84 грн. (сума компенсації).

В листопаді 2019 р. нараховано 10 607,13 грн.: ПДФО 18 % - 1 909,28 грн., військовий збір 1,5 % - 159,11 грн., до сплати 8 538,74 грн.

Коефіцієнт індексації у листопаді 2019 р. складав 1,9 %, отже, 8 538,74 грн. х 1,5 % = 153,70 грн. (сума компенсації).

В грудні 2019 р. нарховано 0 грн.

У січні 2020 р. нараховано 0 грн.

У лютому 2020 р. нарховано 9 662,74 грн.: ПДФО 18 % - 1 739, 29 грн., військовий збір 1,5 % - 144,94 грн., до сплати 7 778,51 грн.

Коефіцієнт індексації у лютому 2020 р. складав 2,1 %, отже, 7 778, 51 грн. х 2,1 % = 163,35 грн. (сума компенсації).

В березні 2020 р. нараховано 6 563,94 грн.: ПДФО 18 % - 1 181,51 грн., військовий збір 1,5 % - 98,46 грн., до сплати 5 283,97 грн.

Коефіцієнт індексації у березні 2020 р. складав 1,3 %, отже, 5 283,97 грн. х 1,3 % = 68,69 грн. (сума компенсації).

За підрахунком суду апеляційної інстанції сума компенсації ОСОБА_1 втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з травня 2019 р. по червень 2020 р. складає 1 759,53 грн., а не 680 грн., як зазначено місцевим господарським судом.

Як вбачається зі змісту оскарженого судового рішення, місцевий господарський суд, частково стягнувши на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 680 грн., послався на платіжне доручення від 03.07.2020 р. № 14213 на суму 67 705,06 грн. За висновком суду до зазначеної в цьому платіжному дорученні суми включено, в т. ч. компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 584,55 грн.

Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що платіжне доручення від 03.07.2020 р. № 14213 на суму 67 705,06 грн., на яке послався місцевий господарський суд в оскарженому рішенні, в справі відсутнє. В свою чергу, зміст наявного в матеріалах справи рішення Господарського суду Херсонської області від 18.06.2020 р. у справі № 923/1804/14 (923/126/20), яким з Акціонерного товариства «Херсонська будівельна компанія», м. Херсон на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти в сумі 67 705,06 грн., свідчить про те, що вказана сума є саме заборгованістю відповідача по заробітній платі за період з березня 2019 р. по квітень 2020 р. і визначити, чи включено до структури заробітної плати, стягнутої за цим рішенням, компенсацію втрати частини заробітної плати неможливо.

В свою чергу, ОСОБА_1 , не заперечуючи факту нарахування йому у квітні 2020 р. виплати в сумі 3 365,11 грн., вважає цю суму компенсацією за невикористану відпустку, а не компенсацією втрати частини заробітної плати. Місцевий господарський суд правової оцінки цим доводам позивача не надав, а відповідач належними та допустимими доказами не спростував.

В силу приписів ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів повної або часткової виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з травня 2019 р. по червень 2020 р, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення компенсації підлягає частковому задоволенню в сумі 1 759,53 грн.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Акціонерного товариства «Херсонська будівельна компанія», м. Херсон моральної шкоди в сумі 42 360 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 01.12.2016 р. по 01.04.2020 р. перебував у трудових правовідносинах з Акціонерним товариством «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон. Отже, в силу положень ст. 43 Конституції України він мав гарантоване державою правомірне очікування на одержання своєчасної винагороди за свою працю.

Проте, як вбачається з матеріалів справи протягом травня 2019 р. листопада 2019 р., лютого та березня 2020 р. ОСОБА_1 заробітної плати не одержував, що змусило його звернутися до суду з відповідним позовом.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що відповідно до наявної в матеріалах справи довідки до акта огляду МСЕК від 11.07.2012 р. серії 10 ААБ № 068862, ОСОБА_1 є інвалідом дитинства з третьою групою інвалідності. Відповідно до висновку МСЕК про умови та характер праці ОСОБА_1 , останньому протипоказана тяжка фізична праця з тривалим перебуванням на ногах.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що тривала відсутність заробітної плати вочевидь не могла не призвести до виникнення у ОСОБА_1 моральних страждань з приводу неможливості самостійно забезпечити власні потреби.

З огляду на викладене, враховуючи тривалий період невиплати ОСОБА_1 заробітної плати, на яку він законно очікував та сподівався, суд вважає, що співмірним та справедливим буде присудження на його користь моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що щомісячне отримання ОСОБА_1 державної соціальної допомоги в сумі 1 638 грн. жодним чином не може розглядатися як аргумент або правова підстава для зменшення заявленої до стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в силу приписів п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 2 ч. 1 та п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на приписи наведених норм, витрати по сплаті судового збору належить покласти на Акціонерне товариство «Херсонська будівельна компанія», м. Херсон пропорційно до розміру задоволених вимог ОСОБА_1 : 1 361,18 грн. за розгляд справи судом першої інстанції та 2 041,77 грн. за апеляційний перегляд справи.

На підтвердження попередньо визначеної в прохальній частині позовної заяви та заявленої до покладення на відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500 грн., ОСОБА_1 до матеріалів справи надано договір про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги) від 08.07.2020 р., укладений з адвокатом Плахотнюк М. О.

Пунктами 1.1. та 1.2. цього договору передбачено, що клієнт на умовах, визначених цим договором, дає завдання доручення, а адвокат відповідно до завдання доручення клієнта зобов`язується надати йому оплатну правничу допомогу.

Клієнт доручає, а адвокат приймає доручення та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу (професійну правничу допомогу), а саме:

- збір доказів для подання до Господарського суду Херсонської області позовної заяви до АТ «Таврійська будівельна компанія» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, вихідної допомоги та моральної шкоди (п. п. 1.2.1.);

- складання позовної заяви до АТ «Таврійська будівельна компанія» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, вихідної допомоги та моральної шкоди, проведення розрахунків сум, що заявляються до стягнення (п. п. 1.2.2.);

- представництво інтересів клієнта у Господарському суді Херсонської області по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Таврійська будівельна компанія» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, вихідної допомоги та моральної шкоди.

Відповідно до п. 3.2. договору за правову допомогу, передбачену в п. 1.2. договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору.

Як вбачається з додатку № 1 до договору про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги) від 08.07.2020 р., сторони погодили, що клієнт зобов`язується сплатити на користь адвоката гонорар:

- за професійну правничу допомогу, визначену в п. п. 1.2.1. 1.2.2. договору, в розмірі 5 500 грн.;

- за професійну правничу допомогу, визначену в п. п. 1.2.3. договору, в розмірі 1 500 грн.

Оплата відбувається у готівковій формі в строк до 30.08.2020 р.

На підтвердження факту оплати ОСОБА_1 вартості професійної правничої допомоги адвоката до матеріалів справи надано копію розрахункової квитанції від 08.07.2020 р. серії ААА № 0807 на суму 5 500 грн.

Відповідно до прохальної частини апеляційної скарги на рішення Господарського суду Херсонської області від 23.12.2020 р. у цій справі ОСОБА_1 просить стягнути з Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 4 000 грн.

На підтвердження попередньо визначеної суми витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 до апеляційної скарги додано договір про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги) від 04.02.2021 р., укладений з адвокатом Плахотнюк М. О.

За умовами цього договору клієнт у порядку та на умовах, визначених цим договором, дає завдання доручення, а адвокат відповідно до завдання доручення клієнта зобов`язується надати йому оплатну правничу допомогу.

Клієнт доручає, а адвокат приймає доручення та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу (професійну правничу допомогу), а саме:

- складання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Херсонської області від 23.12.2020 р. у справі № 923/1804/14 (923/727/20);

- представництво інтересів клієнта у Південно західному апеляційному господарському суді у справі № 923/1804/14 (923/727/20).

Відповідно до п. 3.2. договору за правову допомогу, передбачену в п. 1.2. договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору.

Як вбачається з додатку № 1 до договору про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги) від 04.02.2021 р., сторони погодили, що клієнт зобов`язується сплатити на користь адвоката гонорар:

- за професійну правничу допомогу, визначену в п. п. 1.2.1. договору, в розмірі 2 000 грн. (до 04.02.2021 р.);

- за професійну правничу допомогу, визначену в п. п. 1.2.2. договору, в розмірі 2 000 грн. (сплачується у випадку призначення справи до розгляду з викликом сторін у судове засідання, в строк до 30.04.2021 р.).

Згідно з доданою до апеляційної скарги розрахунковою квитанцією від 04.02.2021 р. серії ААА № 0402 адвокатом Плахотнюк М. О. одержано від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1 ч. 2 цієї норми передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частинами 3 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

18.03.2021 р. Акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон звернулось до Південно західного апеляційного господарського суду з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до 500 грн. Вказане клопотання обґрунтоване посиланням на те, що складання апеляційної скарги по даній справі не потребує вивчення судової практики у даній категорії спору, оскільки справа є малозначною, не становить суспільного інтересу, не впливає на репутацію позивача і потребує лише наявності базових знань у сфері трудового та господарського законодавства України.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені ОСОБА_1 до стягнення в сумі 9 500 грн. (5 500 грн. гонорар адвоката за розгляд справи судом першої інстанції та 4 000 грн. гонорар адвоката за апеляційний перегляд справи), відповідають вимогам ч. 4 ст. 126 ГПК України і підстави для їх зменшення відсутні, що виключає можливість задоволення відповідного клопотання відповідача. Проте, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне розподіл витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 500 грн. здійснити за аналогією з судовим збором, а саме, покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 за рахунок Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія», м. Херсон мають бути відшкодовані витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 151,86 грн. (3 561,60 грн. гонорар адвоката за надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції та 2 590,26 грн. гонорар адвоката за надання професійної правничої допомоги під час апеляційного перегляду справи).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Херсон задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 23.12.2020 р. у справі № 923/1804/14(923/727/20) змінити, виклавши п. 2 резолютивної частину в наступній редакції:

«Стягнути з Акціонерного товариства Таврійська будівельна компанія, м. Херсон (73011, м. Херсон, вул. Адмірала Макарова, буд. 203, , інші відомості відсутні) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , інші відомості відсутні) середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 24 141,97 грн., вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 24 339, 86 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 1 759, 53 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн.».

Доручити Господарському суду Херсонської області видати відповідний наказ, оформлений відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.04.2021 р.

Головуючий суддя : Л.В. Лавриненко

Судді: О.Ю. Аленін

М.А. Мишкіна