РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2021Справа № 910/2010/21
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юнімейдж"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Лемон Консалтинг"

про стягнення 45 361,77 грн.

Представники сторін: не викликались.

встановив :

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Юнімейдж" до товариства з обмеженою відповідальністю "Лемон Консалтинг" про стягнення 45 361,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 18.03.2019 року укладено договір суборенди нерухомого майна № 01042019.

09.09.2020 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору суборенди № 01042019 від 18.03.2019 року, якою сторони дійшли згоди щодо розірвання договору суборенди № 01042019 від 18.03.2019 року з 30.09.2020 року. В п.4 додаткової угоди передбачено, що позивачу підлягає поверненню гарантійних платіж в сумі 45 361,77 грн. протягом 5 банківських днів із дати розірвання договору.

Оскільки, гарантійний платіж відповідачем не повернутий, позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2021 року відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №014 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.02.2021 року, а саме: 04071, м. Київ, вулиця Воздвиженська, будинок 45-49.

Вищезазначена ухвала господарського суду м. Києва від 15.02.2021 р. повернута до суду: «вибув».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/2010/21 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористалися наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

18.03.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Юнімейдж" (суборендар) та товариством з обмеженою відповідальністю "Лемон Консалтинг" (суборендодавець) укладено договір суборенди №01042019.

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п.2.1 договору суборендодавець зобов`язується передати суборендарю в тимчасове платне користування приміщення, а суборендар зобов`язується прийняти приміщення в суборенду, сплачувати за користування приміщенням суборендну плату і повернути приміщення з суборенди суборендодавцю в порядку та на умовах визначених цим договором.

Згідно з п.3.1. договору приміщення, яке є предметом даного договору (об`єкт суборенди) має наступні характеристики: фактична площа приміщення становить 158,7 м.кв. Приміщення знаходиться на 2 поверсі будівлі (будинок, який розташований в місті Києві по вулиці Гончара 7А).

Відповідно до п.7.1 договору сторони домовились, що суборендар зобов`язується протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору перерахувати на рахунок суборендодавця гарантійний платіж у розмірі 184 447,08 грн. без ПДВ.

Гарантійний платіж - це платіж, який виконує функцію засобу забезпечення виконання зобов`язань суборендаря, що сплачується, використовується та/або повертається в порядку та на умовах визначених цим договором (п.1.1 договору).

На виконання умов договору позивачем перераховано відповідачу гарантійний платіж в розмірі 184 447,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням №77 від 28.03.2019 року на суму 184 447,08 грн. з призначенням платежу: «гарантійний платіж згідно договора №01042019 від 18.03.2019, без ПДВ ».

Згідно з п.7.5 договору у випадку закінчення строку дії цього договору, або дострокового розірвання цього договору за домовленістю сторін, або дострокового розірвання суборендодавцем в односторонньому порядку з власної ініціативи (відповідно до п.6.10 цього договору), або розірвання цього договору в односторонньому порядку суборендарем (у випадках передбачених пунктами 6.11 договору), або дострокового розірвання цього договору з ініціативи суборендаря (у випадках передбачених пунктами 6.13 договору), гарантійний платіж повертається суборендарю протягом 5 банківських днів з дати припинення/розірвання договору, при умові відсутності будь-яких заборгованостей суборендаря перед суборендодавцем за цим договором та відсутності у суборендодавця будь-яких претензій до стану приміщення. У випадку наявності будь-яких заборгованостей суборендаря перед суборендодавцем за цим договором та/або наявності у суборендодавця претензій до стану приміщення, з гарантійного платежу суборендодавцем погашаються (зараховуються та/або утримуються) заборгованість суборендаря та утримуються (залишаються у повному розпорядженні суборендодавця) суми грошових коштів, які необхідно витратити для відновлення стану приміщення і усунення заподіяних з вини суборендаря пошкоджень приміщення та/або систем забезпечення. Залишок гарантійного платежу, після всіх зарахувань/утримань/погашень повертається суборендарю.

Згідно з додатковою угодою до договору від 01.06.2019 року, сторони погодили зменшення орендованої площі та відповідне повернення надлишку суми гарантійного платежу. ТОВ "Лемон Консалтинг" здійснено повернення надлишку гарантійного платежу в сумі 93 723,54 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №83 від 25.07.2019 року.

01.06.2019 року між сторонами підписано акт приймання-передачі приміщення за договором суборенди нерухомого майна №01042019 від 18.03.2019 року, відповідно до якого суборендодавець передав, а суборендар прийняв згідно з договором суборенди нерухомого майна №01042019 від 18 березня 2019 року приміщення, площею 89,82 м.кв, розраховано з урахуванням коефіцієнту місць загального користування, який складає 1,15%, яке розташоване в будівлі за адресою: м. Київ, вул. Гончарна 7А, на 2 (другому) поверсі будівлі.

09.09.2020 року між сторонами підписано додаткову угоду до договору суборенди нерухомого майна №01042019 від 18.03.2019 року, відповідно до умов якої сторони вирішили внести наступні зміни до умов договору суборенди нерухомого майна №01042019 від 18.03.2019 року, а саме:

- сторони дійшли згоди щодо розірвання договору суборенди №01042019 від 18.03.2019 року;

- договір вважається розірваним із дати: 30 вересня 2020 року;

- повернення суборендарю підлягає гарантійний платіж у сумі 45 361,77 грн., сплачений суборендарем за договором, у порядку передбаченому у п.7.4 договору суборенди, протягом 5 банківських днів із дати розірвання договору;

- в разі неповернення гарантійного платежу або повернення у меншій сумі ніж, встановленій у п.4 цієї додаткової угоди, суборендар несе відповідальність передбачену договором суборенди №01042019 від 18.03.2019 року.

30.09.2020 року між сторонами підписано акт прийому-передачі приміщення за договором суборенди нерухомого майна №01042019 від 18.03.2019 року, відповідно до якого суборендар повернув, а суборендодавець прийняв згідно з договором суборенди нерухомого майна №01042019 від 18.03.2019 року приміщення, площею 89,82 кв.м., яке розташоване в будівлі за адресою: м. Київ, вул. Гончарна 7А, на 2 (другому) поверсі будівлі.

Як зазначено позивачем, незважаючи на встановлені строки повернення гарантійного платежу та відсутність претензій з боку ТОВ "Лемон Консалтинг" щодо орендної плати, комунальних платежів та стану приміщення, що повертається, орендодавцем не повернуто суму гарантійного платежу на користь ТОВ "Юнімейдж".

04.11.2020 року позивачем на адресу відповідача направлено лист-претензію щодо досудового врегулювання спору в якому просив у найкоротші строки, але не пізніше 03.12.2020р. повернути борг у сумі 45 361,77 грн. гарантійного платежу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Будь-яких доказів повернення гарантійного платежу в розмірі 45 361,77 грн. матеріали справи не містять.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача гарантійного платежу в розмірі 45 361,77 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лемон Консалтинг" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, будинок 45-49, ідентифікаційний код 40655234) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юнімейдж" (04050, м. Київ, вул. Білоруська, будинок 3, офіс 105, ідентифікаційний код 41565477) гарантійний платіж в розмірі 45 361 (сорок п`ять тисяч триста шістдесят одна) грн. 77 коп. та суму судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Мудрий