РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2021Справа № 910/13242/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Бараненко Н.І., розглянув господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юні-Про" (01015, м.Київ, вул. Лаврська, буд. 16 "В", ) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер" (01015, м.Київ, вул. Лаврська, буд. 16, )

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про відшкодування збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою у розмірі 61637,84 грн

Представники сторін:

Від позивача: Музика Ю.Г., Лепень О.В. адвокати

Від відповідача: Ляшенко С.В. адвокат, Дригола В.В. особисто

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юні-Про" звернулось з позовом в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер" до ОСОБА_1 , як посадової особи, яка обіймала посаду директора та головного бухгалтера товариства у період з 30.01.2017 по 15.09.2019, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер" 61 637,84 грн збитків, заподіяних нею юридичній особі діями, що були вчинені всупереч інтересам товариства, зокрема через порушення граничних термінів в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, що стало підставою для отримання товариством податкового повідомлення про нарахування штрафу та зобов`язання з його оплати.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 08.09.2020 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 01.10.2020, в порядку ст.176 ГПК України судом надіслано запит за встановленою формою до відділу ведення реєстру територіальних громад відповідних рад щодо доступу до персональних даних відповідача у справі.

09.09.2020 відповідач звернулась до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи, право на що реалізовано нею 11.09.2020.

22.09.2020 Департаментом з питань реєстрації ВО КМР (КМДА) надано відповідь на запит суду щодо реєстрації місця проживання відповідача.

22.09.2020 відповідач через відділ діловодства суду подала клопотання про залишення позовної заяви без руху з підстав подання позову до відповідача втретє (вперше та вдруге позовну заяву повернено) з недоліками позовної заяви відповідно до ч.11 ст.176 ГПК України; та клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантинних заходів та реалізацію права відповідача на судовий захист, подання відзиву на позов та можливість брати участь безпосередньо в судових засіданнях.

У засіданні суду 01.10.2020 з`явився представник позивача, враховуючи неявку та клопотання відповідача, оголошено перерву у розгляді справи до 03.11.2020.

09.10.2020 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на безпідставність заявлених вимог, оскільки за її доводами, з посиланням на судову практику, виконання обов`язку щодо складання, підписання та направлення до податкового органу протягом встановленого строку податкових накладних, виключає понесення відповідальності у вигляді стягнення збитків у розмірі штрафу, накладеного на позивача відповідно до п.120-1.1 статті 120-1 ПК України за реєстрацію податкових накладних податковим органом в Єдиному реєстрі податкових накладних після спливу граничного строку. Учасник справи категорично заперечує проти аргументів про її бездіяльність, як посадової особи у спірний період щодо виконання покладених на неї обов`язків та заявляє про необґрунтованість заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу.

28.10.2020 до канцелярії суду, а також 29.10.2020 засобами електронного зв`язку (з ЄЦП) від відповідача надійшла заява, у якій відповідач просить суд провести судове засідання, яке мало відбутись 03.11.2020 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програми EasyCon, а також повідомляє, що бажає брати участь у судовому засіданні разом із своїм представником - адвокатом Ляшенко С.В.

Підготовче засідання 03.11.2020 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Ярмак О.М. на лікарняному.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.12.2020, враховуючи повернення судді Ярмак О.М. з лікарняного, призначив підготовче засідання на 17.12.2020, заяву відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програми EasyCon повернув без розгляду через наявність недоліків поданої заяви.

07.12.2020 до канцелярії суду від відповідача надійшла заява, у якій відповідач просить суд провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програми EasyCon, а також повідомляє, що бажає брати участь у судовому засіданні разом із своїм представником - адвокатом Ляшенко С.В., у задоволенні якої відмовлено ухвалою від 09.12.2020.

14.12.2020 відповідачем в системі «Електронний суд» сформовано клопотання про відкладення (перенесення розгляду) справи та продовження строку підготовчого провадження за межами карантину або на іншу дату для проведення його в режимі відео конференції.

15.12.2020 засобами електронного зв`язку (з ЄЦП) від відповідача до суду надійшла заява, у якій відповідач просить суд відкласти судове засідання, призначене на 17.12.2020 та перенести його за межі карантину або на іншу дату для того, щоб скористатися у суді наявними технічними можливостями для проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon.

17.12.2020 відбулось підготовче засідання, представник відповідача у судове засідання не з`явився. Суд розглянув заяву відповідача про відкладення судового засідання та вирішив відкласти підготовче засідання на 21.01.2021 на 09 год. 15 хв., заяву відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon задоволено.

Підготовче засідання, призначене на 21.01.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді О.М. Ярмак на лікарняному.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.01.2021, враховуючи повернення судді Ярмак О.М. з лікарняного, призначив розгляд справи у підготовчому засіданні на 18.02.2021.

10.02.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив, зі змісту якої пояснив, що попередня подача позову і повернення його через відповідні недоліки не впливає на вирішення справи, та надав власні аргументи щодо вини відповідача у понесенні товариством збитків, на підтвердження чого долучив до справи квитанції про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У підготовчому засіданні 18.02.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, повідомила про намір уточнення розміру понесених судових витрат, відповідач, яка брала участь у справі через засоби відео конференції Easycon, проти позову заперечувала. За відсутності підстав для відкладення підготовчого засідання, суд закрив підготовче засідання та призначив розгляд справи по суті спору на 18.03.2021.

У судовому засіданні 18.03.2021 за клопотанням відповідача відкладено розгляд справи на 20.04.2021.

31.03.2021 позивач через відділ діловодства суду подав заяву про долучення додаткових доказів до справи, які не були раніше подані у зв`язку із відсутністю головного бухгалтера товариства, тобто спеціаліста, що володіє спеціальними знаннями.

19.04.2021 відповідач подала до суду заяву з процесуальних питань в порядку статей 169-170 ГПК України, в якій зазначила, що подані до відповіді на відзив квитанції про реєстрацію податкових накладних (254 аркуші) не є належними доказами у справі, оскільки мали бути подані разом з позовом та не засвідчені належним чином, також наполягає на тому, що поданням відповіді на відзив позивач фактично змінює підстави позову, а доводи позивача, озвучені у засіданні суду 13.04.2021 про неможливість подачі квитанцій через відсутність головного бухгалтера товариства у період з 30.12.2020 по 16.03.2021 вважає безпідставними, вказує про не доведення позивачем факту вжиття заходів щодо зменшення збитків.

У судовому засіданні 20.04.2021, розглянувши заяву позивача про долучення до справи додаткових доказів, які фактично подані на стадії розгляду справи по суті спору, який розпочато 18.03.2021, оцінивши причини пропуску встановленого строку для їх подання, суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку відповідно до ст.119 ГПК України, подану заяву залишив без розгляду на підставі ч. 2 ст.207 ГПК України.

Представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, представник відповідача та відповідач особисто проти позову заперечували.

Судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи та відповідача особисто, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Згідно наказу № 26-О від 14.09.2015 та на виконання рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер", оформленого протоколом №12 від 10.09.2015, ОСОБА_1 була призначена на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер" () з 14.09.2015. За наказом № 27-О від 14.09.2015 на директора товариства - Дриголу Вікторію Володимирівну покладено виконання обов`язків головного бухгалтера за суміщенням, без звільнення від своєї основної роботи.

30.09.2019 відповідно до наказу № 43-О від 30.09.2019, на виконання рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер", оформленого протоколом №1 8від 30.09.2019, Директором Дриголою Вікторією Володимирівною складено з себе повноваження директора товариства за власним бажанням та виконання обов`язків головного бухгалтера за сумісництвом.

12.05.2020 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер" від Головного управління ДПС у м.Києві надійшло податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2019 про нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер" на підставі акту перевірки №9563/26-15-04-05/38237816 від 13.12.2019 за наслідками порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених п.201.10 ст.201 та згідно п.1201 ст.1201Податкового кодексу України, а саме за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 489041,48 грн, штраф у розмірі 10% у сумі 48904,30 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 41159,60 грн, штраф у розмірі 20% у сумі 8231,92 грн; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 15005,40 грн, штраф у розмірі 30% у сумі 4501,62 грн, загальна сума штрафу становить 61637,84 грн. До Акту додано розрахунок штрафу за період з 30.01.2017 по 15.09.2019. Вказані обставини підтверджуються копією доданого до позову повідомлення-рішення та доказів його надсилання товариству податковим органом поштовим відправленням № 470.

За платіжним дорученням № 1059 від 21.05.2020 на суму 61637,84 грн Товариством з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер" здійснено оплату нарахованого штрафу у встановленому порядку за податковим повідомленням-рішенням № від 28.12.2019 у повному обсязі.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер" () засновника (учасниками) товариства на даний час є : фізична особа ОСОБА_2 та юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІ-ПРО" (), товариство знаходиться на обліку у Головному управлінні ДПС у м.Києві у Печерському районі (Печерський район м.Києва) з травня 2012 як платників податків та єдиного внеску.

В обґрунтування заявлених вимог позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІ-ПРО", як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер", який володіє 93,33 % статутного капіталу товариства звертаючись до суду з даним позовом в порядку, передбаченому статтею 54 ГПК України (ця стаття передбачає, що власник (учасник, акціонер) юридичної особи, якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій), або частка у власності юридичної особи якого становить 10 і більше відсотків, може подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою) зазначає, що з вини та за наслідком дій ОСОБА_1 , як директора та головного бухгалтера товариства щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, товариство понесло реальні збитки у розмірі 61637,84 грн штрафу, які мають бути відшкодовані нею, як посадовою особою товариства.

Відповідач позов не визнає, стверджуючи про відсутність своєї вини, можливість оскарження вказаного рішення-повідомлення, що товариством здійснено не було, виконання своїх посадових обов`язків належним чином, натомість несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та безпідставність нарахування штрафу саме податковим органом.

Згідно з положеннями статей 92, 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи, до яких відносяться загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Відповідно до частин першої та другої статті 99 ЦК України, загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 62 Закону України "Про господарські товариства", який втратив чинність у частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю на підставі Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (набрав чинності 17.06.2018), у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов`язкові для учасників товариства. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»(в редакції станом на час спірних правовідносин) також визначено, що органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Посадовими особами товариства є члени виконавчого органу, наглядової ради, а також інші особи, передбачені статутом товариства (ч. 1 ст 42 Закону)

Згідно положень статті 39 Закону, виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення). Виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер" (затвердженого рішенням Установчих зборів товариства протокол № 8 від 21.03.2014), які і Статутів товариства, затверджених рішеннями установчих зборів товариства (протоколи № 8 від 21.03.2014, № 15 від 05.04.2017, №17 від 03.11.2017, №18 від 11.12.2017, № 19 від 12.06.2018, №24 від 14.03.2019, № 31 від 12.06.2019 встановлено, що предметом діяльності товариства є здійснення фінансової, посередницької, брокерської, орендної, маркетингової, торгівельної, будівельної, виробничої, інвестиційної, постачальницької, науково-дослідної, консультаційної, видавничої, рекламної, проектної, туристичної, дилерської, лізингової, експортно-імпортної, культурно-освітньої, представницької та іншої незабороненої діяльності, а також надання послуг українським та іноземним юридичним та фізичним особам (п.3.1).

Органами управління компанії є Загальні збори та Директор. Директор компанії є виконавчим органом, який здійснює поточне керівництво компанією; вирішує усі питання діяльності, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів; є відповідальним за стан обліку, забезпечення своєчасного подання бухгалтерської, податкової та іншої звітності (п.8.1,8.4, 9.3).

Частиною 2 статті 89 Господарського кодексу України встановлено, що посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

За змістом положень статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

При цьому, відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини.

Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацами 14-16 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем). У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Відповідно до положень пункту 201.10 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Згідно п.1 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, визначено механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних, звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі.

Подання податкової накладної та/або розрахунку коригування ДФС в електронній формі здійснюється відповідно до Порядку підготовки і подання податкових документів в електронній формі засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з пунктом 2 Порядку, внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

За умовами п.8 Порядку, для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв`язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС (пункт 8 Порядку).

Згідно інформації, зазначеної у доданих до позову квитанціях про реєстрацію накладних/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (які суд приймає в якості належних доказів у справі), податкові накладні за спірний період, засвідчені цифровим підписом: перший - печаткою ТОВ "Прем`єр Буланжер", другий - директором товариства Дригола В.В., направлені ДФС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, з порушенням граничних строків, визначених абзацами 14-16 пункту 201.10 статті 201 ПК України.

Відповідно до розрахунку штрафу, здійсненого податковим органом, який долучено до податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2019, вбачається, що датою реєстрації податкової накладної є саме дата реєстрації платником податків цих накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, а не дата їх доставки/прийняття рішення податковим органом про їх прийняття/не прийняття, що спростовує доводи відповідача про інший механізм та порядок розрахунків, та несвоєчасну реєстрацію податкових накладних саме податковим органом та відповідно безпідставність нарахування штрафу.

За вказаних обставин, суд зазначає, що такі дії відповідача, як директора та головного бухгалтера товариства свідчить про її неналежне виконання посадових та статутних обов`язків, адже у разі належного виконання своїх обов`язків, прояву розумної обачливості відповідачка мала б не припуститися такої помилки та здійснити вчасну реєстрацію податкових накладних з дотриманнях граничних термінів відповідно до закону, будучи обізнаною про можливість накладення штрафу на товариство, який є прямим збитком.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями директора і завданими збитками (сплатою штрафу) є очевидним.

ЦК України не містить визначення поняття "вина". Втім, у окремих статтях цього Кодексу, згадується про умисел та необережність. Таким чином, в цивільному праві традиційно розрізняють умисну та необережну форми вини.

У частині першій статті 614 ЦК України зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Застосовуючи за аналогією статтю 614 ЦК України до деліктних відносин, виною є невжиття особою всіх належних від неї заходів для запобігання заподіянню шкоди («поведінкова концепція вини»).

Умисел як форма вини включає елемент усвідомлення та наміру. Діяння особи вважаються такими, що вчинені з умислом, якщо вона усвідомлювала протиправність своєї поведінки та бажала або свідомо допускала настання шкоди (збитків).

Вина у формі необережності має місце за відсутності у особи наміру завдати шкоди. При необережності особа не передбачала можливість настання шкідливих наслідків свого діяння, хоча могла та повинна була їх передбачити або легковажно (безпідставно) сподівалася на їх відвернення.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/21493/17, зазначено, що суд звертає увагу на довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором), у зв`язку з чим протиправна поведінка зазначеної особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному чи недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень.

Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_1 не мала особистої зацікавленості у вчиненні дій щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних, водночас, вона як директор, тобто особа, яка відповідає за організацію фінансово-господарської діяльності в товаристві, та головний бухгалтер, тобто особа, що володіє відповідними знаннями у сфері фінансів та податкового законодавства, повинна була та передбачала настання негативних наслідків для товариства діями щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних більш ніж за два роки діяльності товариства, тобто має місце непрямий умисел,

Розмір завданих збитків відповідає розміру сплаченого товариством штрафу за наслідком порушення податкового законодавства.

Щодо доводів відповідача, що позивач не здійснив жодних розумних заходів для зменшення розміру збитків, суд зазначає таке.

Право платника податків на подання письмових заперечень на акт перевірки та/або додаткових документів у порядку, встановленому нормами ПК України, та право брати участь у розгляді заперечень (додаткових документів) передбачено також пунктом 86.7 статті 86 ПК України. Абзацом першим цього пункту встановлено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки).

У відповідності до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Доказів оскарження/подання заперечень на акт перевірки №9563/26-15-04-05/38237816 від 13.12.2019, отримане від податкового органу податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2019, суду не надано, однак вказані дії є правом товариства, а не безумовним обов`язком товариства, у т.ч. враховуючи підставність нарахування штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таких доказів суду не надано.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивачем належними засобами доказування доведено, а відповідачем не спростовано наявність в діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, що є підставою для притягнення його до цивільної відповідальності у вигляді відшкодування збитків у заявленій позивачем сумі.

Враховуючи вищевикладене, надавши правову кваліфікацію доказам, які подані сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Юні-Про" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою у розмірі 61 637,84 грн, у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладають на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем`єр Буланжер" (01015, м.Київ, вул. Лаврська, буд. 16, ) 61637,84 грн (шістдесят одну тисячу шістсот тридцять сім) грн. 84 коп збитків, 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп витрат по сплаті судового збору.

2. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 256-258 ГПК України.

Повне рішення складено 28.04.2021.

Суддя О.М.Ярмак