29.04.2021Справа № 910/1829/21
Господарський суд міста Києва в складі:
головуючого судді Спичака О.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні заяву Приватного акціонерного товариства «Енергооблік» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу адвоката у справі справі № 910/1829/21
за позовом Приватного акціонерного товариства «Енергооблік»
до Акціонерного товариства «Укртрансгаз»
про стягнення 45 143,04 грн.
Без повідомлення (виклику) учасників справи.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство «Енергооблік» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення 45 143, 04 грн. заборгованості.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/1829/21. При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування, суд дійшов висновку про можливість здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження.
09.03.2021 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що в Акціонерного товариства «Укртрансгаз» відсутня заборгованість перед позивачем, та позивач не надав суду доказів неоплати відповідачем виконаних робіт. Також відповідач заперечив щодо визначених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн. є необґрунтованою, непідтвердженою, неспівмірною зі складністю даної справи, з ціною позову, та обсягом фактично наданих послуг адвокатом.
23.03.2021 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.04.2021 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь Приватного акціонерного товариства «Енергооблік» 45 143,04 грн. основного боргу та 2270 грн. витрат по сплаті судового збору.

26.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, яка згідно штампа поштової установи на конверті, адресованому на адресу Господарського суду міста Києва була направлена 21.04.2021.

28.04.2021 до суду від позивача надійшло доповнення до заяви.

Також, 28.04.2021 до суду від відповідача надійшло заперечення проти розподілу витрат на адвоката, в яких відповідач просить суд зменшити заявлену позивачем до відшкодування суму витрат на професійну правничу допомогу до 1 грн., оскільки дана справа не є складною, оскільки стягнення на підставі одного договору підряду та трьох актів приймання виконаних робіт. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем уже було подано раніше аналогічний позов у справі №910/1830/21 та стверджує, що представнику позивача - адвокату Загребельному Г.С. залишалось лише змінити номер договору, суму стягнення та відповідні цифрові показники в актах приймання виконаних будівельних робіт, і таке твердження відповідача базується на допущених описках у позові по справі №910/1829/21 на сторінках 2 та 4, що спростовує вказівку в поданому Акті №2 здачі-приймання наданої правової допомоги від 20.04.2021 стосовно того, що підготовка та подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва, що розглядалась в межах даної справи №910/1829/21, тривалістю в 4 години та вартістю 5000,00 грн. Вищевказане, на думку відповідача, також стосується і юридичної експертизи договору № від 11.01.2018, і надання усних консультацій з правових питань. Також, зважаючи на відсутність посилань ані в позові, ані у відповіді на відзив на практику Верховного Суду, відповідач вважає необґрунтованим включення до переліку наданих послуг «вивчення нормативно-правової бази, аналіз практики Верховного Суду щодо подібних справ» протягом 3 годин та вартістю 2200 грн.

Станом на дату винесення додаткового рішення від відповідача жодних заперечень стосовно заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката не надходило.

Розглянувши подану позивачем заяву з урахуванням документів, що підтверджують надання правничої допомоги, наявних у матеріалах справи, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

У статті 244 Господарського процесуального кодексу України зазначено, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наразі, обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем додано до матеріалів справи:

- договір про надання правової допомоги №б/н від 15.01.2021;

- акт №2 здачі-приймання наданої правової допомоги від 20.04.2020

- прибутковий касовий ордер №2 від 20.04.2021 на суму 12 800,00 грн., яким підтверджується оплата витрат на правничу допомогу.

- ордер, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №589 від 06.03.2010, на підтвердження повноважень представника.

Посилаючись на наведені документи, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 800, 00 грн.

Судом встановлено, що 25.01.2021 між адвокатом Загребельним Г.С. (адвокат) та ПрАТ «Енергооблік» (клієнт) укладено Договір №б/н про надання правової допомоги (копія наявна в матеріалах справи), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання на представництво та захист інтересів у правоохоронних органах, органах поліції, прокуратури, органах ДПС на досудовому слідстві, в усіх без винятку органах державної влади та у судах по кримінальних провадженнях, адміністративних, господарських та цивільних справах, а саме по справі ПрАТ «Енергооблік» до АТ «Укртрансгаз».

Як вбачається з Акту №2 здачі-приймання наданої правової допомоги до Договору №б/н про надання правової допомоги від 15.01.2021, який підписано та скріплено печатками адвоката та клієнта, загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 12 800,00 грн., а саме:

- надання усних консультацій з правових питань, що виникли у Клієнта у зв`язку з несплатою грошових коштів за договором підряду (1,5 години) - сума 1200,00 грн.;

- юридична експертиза договору № від 11.01.2018 (2 години) - 1500 грн.;

- перевірка правоздатності та дієздатності юридичної особи боржника (комплекс заходів) (1 година) - 70 грн.;

- аналітична довідка щодо чинного законодавства України (1 година) - 700 грн.;

- вивчення нормативно-правової бази, аналіз практики Верховного Суду щодо подібних справи (3 години) - 2200 грн.;

- підготовка, складання та подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва (4 години) - 5000 грн.;

- підготовка та подача до Господарського суду міста Києва відповіді на відзив (2 години) - 1500 грн.

Судом встановлено, що 20.04.2020 позивачем було сплачено на користь адвоката грошові кошти у сумі 12800,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №2 від 20.04.2021 на суму 12 800,00 грн.

Заперечуючи проти задоволення заяви позивача щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката, відповідач вказав на те, що дана справа не є складною, оскільки стягнення на підставі одного договору підряду та трьох актів приймання виконаних робіт. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем уже було подано раніше аналогічний позов у справі №910/1830/21 та стверджує, що представнику позивача - адвокату Загребельному Г.С. залишалось лише змінити номер договору, суму стягнення та відповідні цифрові показники в актах приймання виконаних будівельних робіт, і таке твердження відповідача базується на допущених описках у позові по справі №910/1829/21 на сторінках 2 та 4, що спростовує вказівку в поданому Акті №2 здачі-приймання наданої правової допомоги від 20.04.2021 стосовно того, що підготовка та подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва, що розглядалась в межах даної справи №910/1829/21, тривалістю в 4 години та вартістю 5000,00 грн. Вищевказане, на думку відповідача, також стосується і юридичної експертизи договору № від 11.01.2018, і надання усних консультацій з правових питань. Також, зважаючи на відсутність посилань ані в позові, ані у відповіді на відзив на практику Верховного Суду, відповідач вважає необґрунтованим включення до переліку наданих послуг «вивчення нормативно-правової бази, аналіз практики Верховного Суду щодо подібних справ» протягом 3 годин та вартістю 2200 грн.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, судом враховано те, що за приписами ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Оцінивши заперечення, викладені відповідачем щодо розміру витрат на правову допомогу адвоката, суд дійшов наступних висновків.

Враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, а також прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, що суперечить принципу розподілу витрат.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн.

Керуючись приписами ст.ст.123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Енергооблік» (61052, м. Харків, вул. Мала Панасівська, 1, ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

2. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У стягненні решти суми витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Спичак