ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Черкаси справа № 925/80/21

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В., за участю представників:

Без участі представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІГРАФПАК НТ ПЛЮС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КУПАВА ГРУП»

про стягнення 660 287,85 грн,

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛІГРАФПАК НТ ПЛЮС» звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КУПАВА ГРУП» про стягнення заборгованості за договором поставки поліграфічної продукції №4 від 03.01.2020 у сумі 660287,85 грн з яких: 591689,00 грн сума основного боргу, 36876,44 грн сума пені, 9045,34 грн три відсотки річних та 22 677,07 грн сума інфляційних втрат. У позові позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі сплаченого судового збору у сумі 9904,32 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 56 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, право вимоги за договором поставки поліграфічної продукції №4 від 03.01.2020 позивач поставив відповідачу поліграфічну продукцію, за яку останній у визначені у договорі строки не розрахувався, допустивши прострочення оплати його вартості, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій, обов`язок зі сплати яких передбачено діючим законодавством і відповідно підставою для примусового стягнення цих сум у судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.02.2021 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання суду відзиву на позовну заяву та усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

05.03.2021 до суду від відповідача надійшов відзив від 26.02.2021 на позовну заяву, у якому відповідач визнає вимогу позивача щодо стягнення з нього суми основного боргу у розмірі 591 689,00 грн та просить суд зменшити розмір пені, у визначеному позивачем розмірі, посилаючись на ступінь виконання відповідачем зобов`язання та важливості збереження господарської діяльності відповідача. Крім того, відповідач вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат пов`язаних з наданням правової допомоги у сумі 30000,00 грн є надмірною та не підтверджена належними доказами. Відзив відповідача прийнято судом до розгляду.

16.03.2021 від директора позивача Сотнікова Д.О. до суду надійшла заява, у якій представник просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, а також просить долучити до матеріалів справи рахунок на оплату №14 від 10.03.2021 та акт здачі-приймання наданих адвокатських послуг №14 від 10.03.2021, як підтвердження понесених витрат на правову допомогу.

У цей же день 16.03.2021 від представника відповідача адвоката Чубина О. надійшло клопотання, у якому він просить проводити розгляд справи без його участі, при постановленні рішення у даній справі просить врахувати доводи, які викладені у відзиві Товариства з обмеженою відповідальністю «КУПАВА ГРУП» на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.03.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 13.04.2021 сторони (їх представники) не з`явилися.

У відповідності до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відтак, враховуючи подані представниками сторін клопотання, суд вважає, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

03.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛІГРАФПАК НТ ПЛЮС» (постачальником), та Товариством з обмеженою відповідальністю «КУПАВА ГРУП» (покупцем, відповідач у справі) було укладено договір поставки поліграфічної продукції №4 (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах передбачених договором фотоформ, штанцформ, поліграфічної продукції, картонно-паперової продукції, гофротари (далі - продукція) у кількості та по цінах вказаних в специфікаціях, та/або накладних на відпуск товару.

Найменування, кількість, номенклатура, ціна, строки та умови кожної поставки визначаються сторонами окремо і вказуються у Специфікаціях/видаткових накладних на кожну окрему партію продукції, що є невід`ємною частиною договору (пункт 1.2 договору).

Підтвердженням передачі продукції покупцеві є відмітка покупця у товаросупроводжуючих документах (пункт 2.1.1 договору).

Сума договору визначається сумою вартості всіх партій продукції, поставлених відповідно до Специфікації/накладних, які підписані постачальником і покупцем за весь термін дії цього договору (пункт 4.1 договору).

Оплата продукції проводиться покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника наступним чином: 30% - передоплата, 70% оплата впродовж 14 календарних днів від дати поставки партії продукції (пункт 4.3 договору).

У разі несвоєчасної оплати вартості продукції покупцем, останній сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленої продукції за кожний прострочений календарний день (пункт 5.5 договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2021 року (пункт 9.1 договору).

Протягом дії договору, на виконання його умов постачальник здійснив поставку продукції на загальну суму 1 264 689,00 грн, що підтверджується копіями видаткових накладних: №1650 від 23.07.2020 на суму 698 781,00 грн, №1651 від 23.07.2020 на суму 282 186,00 грн, №2410 від 07.10.2020 на суму 283 722,00 грн, які підписані повноважним представниками позивача та відповідача та скріплені печатками підприємств.

За отриману продукцію відповідач розрахувався частково, що підтверджується доданими до позову копіями платіжних доручень: №391 від 28.07.2020 на суму 200 000,00 грн, №5729 від 16.09.2020 на суму 100 000,00 грн, №632 від 25.09.2020 на суму 100 000,00 грн № 660 від 05.10.2020 на суму 173 000,00 грн, №661 від 05.10.2020 на суму 100 000,00 грн.

У зв`язку з несвоєчасним розрахунком відповідача, позивачем було направлено претензію №ІІ-5 від 28.08.2020, у якій, посилаючись на строки оплати отриманої продукції, зазначав про виникнення у відповідача заборгованості у розмірі 780 967,00 грн та вимагав сплатити цю заборгованість у 7-ми термін та попередив про звернення до суду, у разі несплати заборгованості відповідачем.

18.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «КУПАВА ГРУП» направило Товариству з обмеженою відповідальністю «ПОЛІГРАФПАК НТ ПЛЮС» гарантійний лист, у якому зобов`язалося починаючи з 21.09.2020 щотижня погашати заборгованість за договором шляхом сплати 100 000 грн (а.с. 16).

Станом на час звернення позивача з цим позовом до суду заборгованість відповідача за поставлену продукцію становить 591 689,00 грн, яку разом з нарахованими на цю заборгованість пенею, інфляційними та річними позивач просить стягнути з відповідача у примусовому порядку.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товарів, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті 669, 671, 691 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на умовах укладеного договору відповідач отримав у постачальника товар, у кількості та вартістю, яка була узгоджена сторонами за договором. Відсутність претензій відповідача щодо неналежної поставки товару, недопоставки, неякісного товару чи іншого невиконання умов спірного договору є доказом належного виконання постачальником своїх зобов`язань за договором.

За умовами договору розрахунок за товар здійснюється шляхом попередньої оплати у розмірі 30%, решта 70% оплата - впродовж 14 календарних днів від дати поставки партії продукції. Отже, у силу наведених правових норм та умов договору, у відповідача після отримання товару і після закінчення строку відстрочення розрахунку за товар, виник обов`язок з оплати його вартості. Судом встановлено, що заборгованість відповідача становить 591689,00 грн, розмір заборгованості підтверджується належними доказами (договором, видатковими накладними) та визнається відповідачем у відзиві на позов, відтак вимога про стягнення з відповідача заборгованості у цій сумі є обґрунтованою, тому підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина 4 статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідальність за несвоєчасну оплату товару передбачена договором у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період її нарахування, за кожен день прострочення. На підставі наведених положень договору позивач нарахував відповідачу 36876,44 грн пені за період прострочення з 23.07.2020 до 19.01.2021 з врахуванням дати поставки, порядку оплати, який визначений умовами договору, а також часткової оплати відповідачем.

У відзиві на позов відповідач подав суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, яке обґрунтоване тим, що позивач намагався сумлінно виконувати умови договору, тому враховуючи ступінь виконання відповідачем зобов`язань перед позивачем, вбачає підстави для зменшення розміру пені.

Суд, розглянувши вказане клопотання зазначає, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 217 Господарського кодексу України).

Право суду на зменшення розміру штрафних санкцій, передбачене у статті 233 Господарського кодексу України, якою визначено випадки коли суд може зменшити їх розмір, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, а також якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Факт порушення грошових зобов`язань є доведеним, судом встановлено прострочення сплати відповідачем боргу протягом майже шести місяців, що є грубим порушенням прав та інтересів позивача. Отже, з огляду на наведені відповідачем підстави для зменшення неустойки та інтересів позивача суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені, яка нарахована позивачем, отже, вимога про її стягнення підлягає до повного задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі наведених положень статті 625 Кодексу позивач нарахував відповідачу 9045,34 грн річних за період прострочення з 23.07.2020 до 19.01.2021 та 22677,07 грн інфляційних з вересня 2020 року до грудня 2020 року, які також просить стягнути з відповідача.

Судом перевірений розрахунок позивача з врахуванням наведених вище положень законодавства та вихідних даних та встановлено, що розмір інфляційних втрат та 3% річних зроблено позивачем вірно, тому вимога про їх стягнення підлягає до задоволення.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, у розумінні вимог статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту його порушеного права. З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛІГРАФПАК НТ ПЛЮС» підлягають до повного задоволення у розмірі 591689,00 грн сума основного боргу, 36876,44 грн пені, 9045,34 грн три відсотки річних та 22677,07 грн сума інфляційних втрат.

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 16, 58 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро.

У свою чергу пункт 4 частини 1 статті 1 вказаного закону визначає, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Поряд з цим, згідно з вимогами частини восьмої статті 129 цього кодексу розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 56 000,00 грн.

Відповідач у відзиві заперечив проти стягнення з відповідача витрат, які пов`язані з наданням правничої допомоги, з огляду на відсутність належних доказів, якими позивач підтвердив би понесені витрати, а також відсутністю доказів надання цих послуг, зокрема, акта виконаних робіт чи розрахунку таких витрат.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

На підтвердження наданих послуг позивачем надано договір про надання правової допомоги №8 від 28.10.2020, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛІГРАФПАК НТ ПЛЮС» та адвокатським Бюро «Лариси Коваленко», за умовами якого виконавець зобов`язався надати замовнику юридичні та інші послуги, пов`язані з підготовкою документів та представництва інтересів замовника у Господарському суді по питанню розв`язання господарського спору з Товариством з обмеженою відповідальністю «КУПАВА ГРУП». Фактичний обсяг та зміст наданих послуг, тезисно зазначається у Атах здачі-приймання наданих послуг та надаються замовнику не пізніше третього дні після їх складання виконавцем (пункт 1.6 договору). ціна цього договору складає 56000,00 грн

16.03.2021 від позивача заява, у якій представник просить долучити до матеріалів справи рахунок на оплату №14 від 10.03.2021 на суму 56000,00 грн та акт здачі-приймання наданих адвокатських послуг №14 від 10.03.2021 на суму 56000,00 грн.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Про застосування критерію співмірності витрат на оплату правничих послуг відповідач у своєму позові не вказував, відтак ці критерії суд застосовує лише у разі наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Оскільки таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідачем не надано, у суду відсутні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 9904,32 грн та 56000,00 грн витрат за надану професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КУПАВА ГРУП» (вул. Енергетиків, 179, м. Канів, Черкаська область, 19001, ідентифікаційний код 39694893) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІГРАФПАК НТ ПЛЮС» (вул. Залютинська, 4, м. Харків, 61177, ідентифікаційний код 43298095) 591689,00 грн основної заборгованості, 36876,44 грн пені, 9045,34 грн три відсотки річних та 22677,07 грн сума інфляційних втрат, 9904,32 грн судового збору та 56000,00 грн витрат на надання правничої допомоги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 26.04.2021.

Суддя О.І.Кучеренко