Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/129/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека Бізнес 2000" (18028, м. Черкаси, бул. Шевченка, 266/1, оф.408В, )

до відповідача Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" (35342, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Біла Криниця, вул. Рівненська, будинок 96, )

про стягнення 115 806, 17 грн

без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Безпека Бізнес 2000" (далі Товариство) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" (далі Підприємство) про стягнення 115 806, 17 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем Угоди на організацію і надання послуг з охорони №08/10 від 08.10.2020, з яких: 110 960,00 грн основного боргу, 2 005,95 грн пені, 500,30 грн 3% річних та 2 339,92 грн інфляційних втрат.

Позовну заяву Товариство обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих у жовтні - грудні 2020 року послуг, у зв`язку із чим позивач просить суд стягнути на свою користь борг та санкції за вказаним договором.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.02.2021 року відкрито провадження у справі 918/129/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду.

Ухвалу від 24.02.2021 Підприємство отримало 01.03.2021, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення поштового відправлення, однак, своїм процесуальним правом на подання письмового відзиву на позовну заяву у строки, встановлені ГПК України та вказаною ухвалою Господарського суду Рівненської області не скористалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

08 жовтня 2020 року між Підприємством (Замовник) та Товариством (Виконавець) було укладено Угоду №08/10 про організацію і надання послуг з охорони (далі Угода, а.с. 4-8), відповідно до умов якої замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов`язання забезпечити охорону об`єкта Замовника постами фізичної охорони чи технічними засобами за адресою: село Біла Криниця Рівненського району Рівненської області посіви (в межах і за межами населеного пункту), також село Городище Рівненського району Рівненської області посіви (в межах і за межами населеного пункту). Об`єктом охорони є посіви соняшника, що розташовані на землях, які в постійному користуванні Замовника.

Відповідно до п. 2.1.6 Угоди виконавець зобов`язався приступити до охорони об`єкта від 3-х до 5 календарних днів з дня підписання Акту приймання під охорону.

Угода підписана повноважними представниками замовника та виконавця, а також скріплений відбитками печаток вказаних юридичних осіб.

Відповідно до п. 8.1 Угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до 31.12.2020.

Крім того, 09.10.2020 між Підприємством (Замовник) та Товариством (Виконавець) було підписано акт приймання під охорону, що є додатком №3 до Угоди.

Відповідно до п. 5.2 Угоди при здачі об`єкта під охорону, відповідальні особи виконавця та замовника підписують акти приймання під охорону. Наявність зазначених підписів свідчить про належну передачу замовником під охорону відповідних об`єкта та майна. Даний акт є фактом передачі об`єкта під охорону та початком надання послуг.

При прийому об`єкта з під охорони відповідальні особи виконавця та замовника підписують акт про здачу об`єкта з-під охорони. Наявність зазначених підписів свідчить про належне прийняття замовником з під охорони об`єктів та майна. Даний акт є фактом здачі об`єкта з-під охорони, та завершення надання послуг (п. 5.3 Угоди).

У відповідності до п. 2.3.8, п. 2.3.9 Угоди замовник зобов`язався: прийняти надані послуги і за відсутності вмотивованих зауважень, підписати Акт виконаних робіт за надання послуг з охорони у 7-ми денний термін. Якщо замовник не має претензій до виконавця - вважати послугу наданою в повному обсязі; здійснити оплату послуг виконавця в строки та порядку, що визначені цією угодою та чинним законодавством України.

Вартість послуг виконавця за цією угодою наведена у розрахунку до договору (додаток 2) (п. 3.1 Угоди).

У додатку 2 до Угоди сторони погодили, що вартість послуг з охорони складає 60,00 грн за годину (а.с. 10).

Відповідно до п. 3.2.1 Угоди сума яка підлягає до оплати за календарний місяць перераховується замовником на банківський рахунок виконавця не пізніше п`ятого числа місяця, наступного за звітним.

Згідно п. 3.2.2 Угоди акти здачі-прийому наданих послуг, за відсутності заперечень, підписуються сторонами на протязі семи днів по закінченню календарного місяця та по закінченню строку дії Угоди. Акти здачі-прийому наданих послуг, за відсутності заперечень, підписуються сторонами на протязі семи днів по закінченню строку дії Угоди (п. 3.3 Угоди).

В день підписання угоди, замовник сплачує виконавцю авансовий платіж в сумі 30% від загальної місячної вартості для здійснення організаційних заходів по охороні об`єкта замовника (п. 3.4 Угоди).

Відповідно до п. 3.5 Угоди замовник вправі відмовитись від підписання акту тільки за умови наявності вмотивованих зауважень, які вказуються в акті.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення Угоди між Товариством та Підприємством, а також фактична передача 09.10.2020 об`єктів відповідача під охорону позивачу.

Позивач зазначає, та матеріалами справи підтверджується, що в період дії Угоди з жовтня 2020 по грудень 2020 позивачем надані відповідачу послуги з охорони за Угодою в розмірі 120 960,00 грн, що підтверджується актами наданих послуг за жовтень 2020 в сумі 33 120,00 грн, за листопад в сумі 43 200,00 грн та за грудень в сумі 44 640,00 грн.

Вартість наданих послуг відповідачем сплачена лише частково в сумі 10 000,00 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача від 22.10.2020.

Незважаючи на закінчення терміну дії Договору акт про здачу об`єкта з-під охорони сторонами не підписувався (в матеріалах справи відсутній).

Крім того, незважаючи на направлення на адресу відповідача позивачем актів надання послуг за Угодою за жовтень-грудень 2020, Підприємство такі акти не підписало, та в порушення умов Договору вмотивованих зауважень при відмові від їх підписання позивачу не надало. Направлені на адресу відповідача рахунки на оплату в розмірі 110 960,00 грн залишились не оплаченими (акти, рахунки та докази надіслання на а.с. 13-24). Оплата послуг не була проведена і у строки визначені в п. 3.2.1 Угоди.

21 грудня 2020 року, 18.01.2021 та 05.02.2021 позивач звертався до відповідача з претензіями про оплату боргу, однак, останні залишені Підприємством без відповіді та задоволення (а.с. 25-32).

При розгляді даної справи, суд керувався наступним.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою Угода укладена між Товариством та Підприємством є договором про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості та обґрунтованих заперечень проти позову відповідачем суду не надано.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення основної заборгованості за Угодою відповідачем не спростований, підтверджується матеріалами справи, відтак підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за надані послуги за Угодою в розмірі 110 960,00 грн.

Крім того, позивачем за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором здійснено нарахування пені в розмірі 2 005,95 грн, 3% річних в сумі 500,30 грн та інфляційних втрат в сумі 2 339,92 грн, за відповідні періоди починаючи з 06.11.2020 по 05.02.2021 (розрахунок на а.с. 33).

Відповідно до п. 3.6 Угоди у разі затримки платежів, строки яких визначені в цій Угоді, Замовник сплачує на вимогу Виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення, 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

За умовами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Негативні наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат надані позивачем, суд зазначає, що останні є арифметично вірними, а тому вимоги про стягнення пені в розмірі 2 005,95 грн, 3% річних в сумі 500,30 грн та інфляційних втрат в сумі 2 339,92 грн є обґрунтованими та позов в цих частинах підлягає до задоволення.

Відтак, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача в розмірі 2 270 грн 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" (35342, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Біла Криниця, вул. Рівненська, будинок 96, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека Бізнес 2000" (18028, м. Черкаси, бул. Шевченка, 266/1, оф.408В, ) 110 960 (сто десять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 00 коп. основного боргу, 2 005 (дві тисячі п`ять) грн 95 коп. пені, 500 (п`ятсот) грн 00 коп. 3% річних, 2 339 (дві тисячі триста тридцять дев`ять) грн 92 коп. інфляційних втрат та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано суддею 26.04.2021.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич