Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/178/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу без виклику сторін справу

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк",

до відповідача: ОСОБА_1 ,

про стягнення заборгованості за договором № б/н від 14.06.2012 в сумі 172 863 грн 00 к., з них: 16 000 грн 00 к. - заборгованість за кредитом, 48 694 грн 77 к. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 99 832 грн 23 к. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 8336 грн 00 к. - заборгованість по комісії за користування кредитом

установив: Акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором № б/н від 14.06.2012 в сумі 172 863 грн 00 к., з них: 16 000 грн 00 к. - заборгованість за кредитом, 48 694 грн 77 к. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 99 832 грн 23 к. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 8336 грн 00 к. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором банківського обслуговування № б/н від 14.06.2012 року внаслідок чого виникла заборгованість.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 05.03.2021 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Зважаючи на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Вказаною ухвалою надано право сторонам, за наявності у них заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, подати суду відповідні обґрунтовані заяви (клопотання) протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали. Встановлено сторонам строк на подачу заяв по суті справи протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України.

Судом вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі щодо нього (відповідача) про стягнення заборгованості за договором № б/н від 14.06.2012 року в сумі 172 863 грн 00 к., з них: 16 000 грн 00 к. - заборгованість за кредитом, 48 694 грн 77 к. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 99 832 грн 23 к. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 8336 грн 00 к. - заборгованість по комісії за користування кредитом, про що свідчить відмітка на зворотньому боці ухвали суду від 05.03.2021. Крім того, ухвала суду від 05.03.2021, яка направлена, відповідачу по справі за адресою зазначену в позовній заяві та ЄДРПОУ, повернулась на адресу Господарського суду Івано-Франківської області з відміткою поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання". Відзив на позов та будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавались.

Відповідно до пункту 2.6.15. Інструкції з діловодства в Господарських судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив. Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуальних документів учасникам судового процесу.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Крім того, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі, а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цих ухвал.

Ухвала по справі направлялась відповідачу за адресою місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вищезазначені обставини свідчать про належне виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення сторони, яка не з`явилась в судове засідання про вчинення судом певних процесуальних дій по даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач відзив на позов не подав.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Отже, суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд судової справи для реалізації ними конституційного права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи за наявними матеріалами.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

14 червня 2012 року фізична особа-підприємець Олійник Сергій Романович (по справі відповідач) підписано заяву про відкриття поточного рахунку (далі - Заява).

Згідно Заяви відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 26.11.18 (далі - Договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Відповідно до Договору відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку (позивача) і Клієнта (відповідача) (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами.

Із Заяви вбачається, що ФОП Олійник С.Р. - цією Заявою, у повному обсязі приєднався до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк" (далі - Умови та Правила), які знаходяться на сайті банку, тарифів банку, що разом з даною Заявою складають договір банківського обслуговування; засвідчив згоду на ведення з ПАТ КБ "Приватбанк" документообігу, в тому числі підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних та інших документів, як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису, отриманого в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг; своїм підписом позивач приєднався і зобов`язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах банку, договорі банківського обслуговування в цілому.

Згідно п.3.18.1.1 витягу з "Умов та Правил надання банківських послуг", наданих позивачем в матеріали справи, (далі Умов та Правил), кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта.

Кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди (п. 3.18. 1.3 Умов та Правил).

Відповідно до п. 3.18.1.6 Умов та Правил ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і Правилами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на вій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта.

Пунктом 3.2.1.1.8 Умов та Правил визначено, що проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Розділом 3.18.4 Умов та Правил визначено порядок розрахунків, зокрема, процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань.

Згідно п. 3.18.4.4 Умов та Правил клієнт сплачує банку винагороду за користування кредитом.

Як вбачається з довідки АТ КБ "ПриватБанк" від 27.01.2021 вих. №20614FJWS0K9, 15.03.2021 позивач надав відповідачу кредитний ліміт в розмірі 16000 грн 00к.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 12.01.2021 за договором банківського обслуговування б/н від 14.06.2012 та виписок по рахунку, основна заборгованість за наданим кредитом становить 16000 грн 00 к.

За несвоєчасне виконання відповідачем умов договору, позивач на підставі Умов та Правил нарахував проценти за користування кредитом в сумі 48694 грн 77 к., пеню в сумі 99 832 грн 623к. та комісію за користування кредитом в сумі 8336 грн 00 к.

Відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб осіб-підприємців та громадських формувань станом 21.02.2017 відповідачем припинена господарська діяльність (номер запису 5001222).

За наведених обставин та правових норм, позивач обгрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу, як ФОП не припинилися.

Зазначена правова позиція також викладена у постановах Великої палати Верховного Суду: від 04 березня 2020 року у справі № 299/451/19, від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18.

З урахуванням наведеного суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Отже, зважаючи на специфіку укладення договору приєднання, Заява від 14.06.2012, в якій надано згоду відповідачем по справі на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, свідчить про укладення між сторонами в письмовій формі кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зі змісту виписок по рахунках та розрахунку заборгованості, які наявні в матеріалах справи вбачається, що відповідач дійсно користувався кредитними коштами, однак, порушив свої зобов`язання в частині оплати по погашенню кредиту.

Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку на користь АТ КБ "ПриватБанк" не повернуто, а також беручи до уваги приписи вищенаведених статей, що свідчить про порушення прав позивача, останній вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником свого обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Разом з тим, суд враховує приписи ст. 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, що однією із особливостей підстав припинення зобов`язання для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відтак, суд встановив, що на день ухвалення рішення у відповідача по справі наявна заборгованість за кредитом у розмірі 16000 грн 00к.

Крім заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача 48 694 грн 77 к. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 99 832 грн 23 к. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 8336 грн 00 к. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

За змістом частини 2 статті 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Оскільки умови договору приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме вказані умови, а не інші.

Суд зазначає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Заява відповідача по справі ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил не містить даних про процентну ставку, пеню та комісію.

Матеріали справи не містять підтверджень (належних та допустимих доказів), що приписи саме цього витягу з Умов та Правил надання банківських послуг (який наданий позивачем суду) відповідач по справі зрозумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк".

Крім того, матеріали справи не містять підтверджень того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, на які посилається позивач, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки та комісії за користування кредитом.

Витяг з Умов та Правил не містить підпису відповідача та не може бути розцінений як частина кредитного договору.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "Приватбанк", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені та комісії.

Враховуючи вищевикладене, позов Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, зокрема в частині стягнення 16000 грн 00 к. - заборгованість за кредитом. В решті позову слід відмовити.

Щодо судового збору по справі, то суд зазначає наступне.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, на відповідача покладається судовий збір в сумі 240 грн 00 к. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись статтями 13, 73, 74, 80, 81, 86, 123, 129, 165, 232, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, код 14360570) - 16 000 грн 00к. (шістнадцять тисяч гривень) - заборгованість за кредитом по договором № б/н від 14.06.2012 року та 240 грн 00 к. (двісті сорок гривень) - судового збору.

В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О. М. Фанда