РІШЕННЯ

м. Київ

15.04.2021Справа № 910/18611/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Росущан К.О., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/18611/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "Екопрод" (код 23981928; 85700, Донецька обл., м. Волноваха, вул. Центральна, буд.6-В)

до Державного підприємства "Гарантований покупець" (код 43068454; 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, б.27)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (код 00100227; 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25)

2. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (код 39369133; 03057, м. Київ, вул. Смоленська,19)

3. Кабінет Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 12/2);

4. Міністерство енергетики України (01601, місто Київ, вул. Хрещатик, будинок 30)

про стягнення 5 474 969,12 грн.

за участю представників:

позивача Шик В.В., адвокат

відповідача Коваль О.С., довіреність

третя особа-3, КМУ Ферштей А.М.

третіх осіб1,2,4 не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Екопрод» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - Підприємство) про стягнення за договором від 27.04.2018 №1508/01 5 474 969,19 грн., з яких: 4 934 023,50 грн. основного боргу за продану електричну енергію за «зеленим» тарифом; 156 451,18 грн. пені; 39 112,79 грн. 3% річних; 345 381,65 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/18611/20; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.01.2021 Залучено до участі у справі в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача: приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

21.12.2020 третьою особою, НКРЕКП, подано пояснення по справі.

22.12.2020 представником відповідача через відділ діловодства суду подані клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а саме приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», а також, Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Міністерство енергетики України та Кабінет Міністрів України.

29.12.2021 Відповідачем до суду подано Відзив на позовну заяву, згідно якого проти позовних вимог позивача заперечує в повному обсязі та просить суд у задоволенні позову відмовити. Зокрема, Відповідач вказує, що позивачем належним чином не обґрунтовано дати виникнення зобов`язання та, відповідно, дати виникнення прострочення зобов`язання. Вимоги Позивача про стягнення неустойки за прострочення оплати електричної енергії не відповідають передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509, ч.1, 2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам конституційного принципу верховенства права.

20.01.2021 третьою особою, ПрАТ «НЕК «Укренерго», подано пояснення по справі.

У підготовчому засіданні 20.01.2021 за участі представників сторін судом досліджувались питання необхідності залучення до участі у справі третіх осіб, за результатом чого судом залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Кабінет Міністрів України, 2) Міністерство енергетики України.

Підготовче засідання відкладено на 17.02.2021, про що 20.01.2021 винесено відповідну ухвалу., якою також залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України та Міністерство енергетики України.

04.02.2021 та 09.02.2020 третіми особами, Міненерго та КМУ, подано пояснення по справі.

У підготовчому засіданні 17.02.2021, судом, за клопотанням позивача, оголошено перерву в підготовчому засідання з метою надання сторонам часу для укладення мирової угоди.

02.03.2021 через канцелярію суду Відповідачем подане клопотання про зменшення розміру неустойки, згідно якого, в разі прийняття рішення про задоволення позову Відповідач просить зменшити розмір неустойки до 1 грн.

Суд, у підготовчому засіданні 02.03.2021 протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та постановив призначити справу до судового розгляду по суті на 24.03.2021

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді 24.03.2021 засідання не відбулось.

Ухвалою про повідомлення від 30.03.2021 повідомлено сторін про призначення судового розгляду справи по суті 15.04.2021

У судовому засіданні 15.04.2021 за участі представників позивача та відповідача, заслухавши виступи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.04.2018 року між Державним підприємством «Енергоринок» (ДПЕ) та Позивачем Приватним акціонерним товариством «Екопрод» (ВАД або Виробник) було укладено Договір № 15081/01 (надалі Договір), відповідно до умов якого ВАД зобов`язується продавати, а ДПЕ зобов`язується купувати електроенергію, вироблену ВАД, здійснювати її оплату відповідно до умов Договору, (пункт 1.1. статті 1 Договору № 15081/01).

02.07.2019 між Державним підприємством «Енергоринок», державним підприємством «Гарантований покупець» (Відповідач) та Приватним акціонерним товариством «Екопрод» була укладена додаткова угода № 379/01 до договору № 15081/01 від 27.04.2018

Зазначеною додатковою угодою до договору сторони дійшли до згоди в преамбулі договору слова «Державне підприємство «Енергоринок» замінити словами «Державне підприємство «Гарантований покупець» та замінити статті 1-10 договору статтями 1-8 в новій редакції.

За пунктом 10 Додаткової угоди № 379/1 від 02.07.2019 до договору № 15081/01 від 27.04.2018 , дана додаткова угода набуває чинності з 02.07.2020 року.

Згідно п. 1.1. договору, в редакції вказаної додаткової угоди, за цим договором продавець за «зеленим» тарифом (позивач) зобов`язався продавати, а гарантований покупець ( відповідач ) зобов`язався купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за « зеленим » тарифом та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у т.ч. в Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641.

У пункті 2.2 договору, в редакції додаткової угоди передбачено, що купівля - продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умовами членства продавця за «зеленим» тарифом в балансуючій групі гарантованого покупця.

Відповідно до п.2.3 договору, в редакції додаткової угоди Виробник за «зеленим» тарифом зобов`язався продавати, а гарантований покупець зобов`язався купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Умовами п.п.2.4, 2.5 договору, в редакції додаткової угоди, сторони погодили, що продавець за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у покупця «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом.

Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі - продажу електричної енергії та актів купівлі - продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку. (п.3.3 договору в редакції додаткової угоди).

Відповідно до п. 10.2. Порядку, з урахуванням умов глави 8 цього Порядку гарантований покупець протягом 3 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості електричної енергії, за яку здійснюється оплата виробнику за «зеленим» тарифом за розрахунковий місяць, та направляє виробнику за «зеленим» тарифом два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони.

Після отримання від гарантованого покупця двох примірників акта купівлі- продажу, підписаних зі сторони гарантованого покупця, виробник за «зеленим» тарифом повертає протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, гарантованому покупцю один примірник акта купівлі-продажу, підписаний зі своєї сторони (п. 10.3. Порядку).

У відповідності п. 10.4. Порядку, після отримання від виробника за «зеленим» тарифом акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів після затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з виробником за «зеленим» тарифом із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕПП) № 715 від 20 березня 2020 року, № 902 від 29 квітня 2020, № 995 від 27 травня 2020 року, № 1211 від 24 червня 2020 року, №1435 від 22 липня 2020 року, № 1600 від 19 серпня 2020 року, № 1740 від 23 вересня 2020року та № 1939 від 21 жовтня 2020 року було затверджено розміри вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у лютому, березні, квітні, травні, червні, липні, серпні та вересні 2020 року відповідно.

На виконання умов Договору, у травні 2020 року Позивачем було продано Відповідачу 436 302 кВт електричної енергії за ціною 3,5066 грн. (без урахування ПДВ) за 1 кВт на загальну суму 1 529 936,59 грн. без урахування ПДВ (1835923,91 грн. з урахуванням ПДВ), що підтверджується Актом купівлі-продажу електричної енергії складеним між ДП «Гарантований покупець» () та виробником електроенергії ПрАТ «ЕКОПРОД» () за травень, виданий 31.05.2020 року

Проте, Відповідачем сплачено Позивачу лише 76 786,80 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: - від 15.05.2020 року на суму 24 493,31 грн.; - від 25.05.2020 року на суму 52 293, 49 грн.

Заборгованість Відповідача перед Позивачем за травень 2020 року становить 1 759 137, 11 грн.

У червні 2020 року Позивачем було продано Відповідачу 368 275 кВт електричної енергії за ціною 3,5066 грн. (без урахування ПДВ) за 1 кВт на загальну суму 1 291 393,12 грн. (1 549 671,74 грн. з урахуванням ПДВ), що підтверджується Актом купівлі-продажу електричної енергії між ДП «Гарантований покупець» () та виробником електроенергії ПрАТ «ЕКОПРОД» () за червень, виданий 30.06.2020 року.

Проте, Відповідач сплатив Позивачу лише 61 713,22 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: - від 15.06.2020 року на суму 26 466,42 грн.; - від 25.06.2020 року на суму 35 246,80 грн.

Таким чином, заборгованість перед Позивачем за червень 2020 року становить 1 487 958,52 грн.

У липні 2020 року Позивачем було продано Відповідачу 391 411 кВт електричної енергії за ціною 3,7195 грн. (без урахування ПДВ) за 1 кВт на загальну суму 1455853,21 грн без урахування ПДВ (1 747 023,86 грн. з урахуванням ПДВ), що підтверджується Актом купівг. продажу електричної енергії між ДП «Гарантований покупець» () та виробником електроенергії ПрАТ «ЕКОПРОД» () за липень, виданні 31.07.2020 року

Проте, Відповідачем сплачено Позивачу за липень 2020 року лише 60 095,99 грн., шо підтверджується платіжними дорученнями: - від 15.07.2020 року на суму 28 807,40 грн. - від 24.07.2020 року на суму 31 288,59 грн.

Таким чином, заборгованість перед Позивачем за липень 2020 року становить 1 686 927,87 грн.

З огляду на наведене, загальна сума основного боргу Відповідача перед Позивачем становить 4 934 023,51 грн.

Вказане і стало підставою для звернення Позивача до суду з позовними вимогами до Відповідача про стягнення суми заборгованості, штрафних санкцій, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Доказів щодо повної оплати відповідачем грошових коштів позивачу за поставлену електричну енергію відповідно до вищезазначених актів купівлі продажу матеріали справи не містять.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ( ст. 611 ЦК України ).

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ). ( ст. 610 ЦК України ).

З огляду на встановлені судом обставини позовна вимога про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 4 934 023,51 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, останньому нараховано 156 451,18 грн. пені; 39 112,79 грн. 3% річних; 345 381,65 грн. штрафу.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК УКраїни) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 4.6. Договору, в редакції Додаткової угоди від 02 липня 2019 року, гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати виробникам за «зеленим» тарифом, що визначений у главі 10 Порядку. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1 % від неоплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягувалися додатково штраф у розмірі 7 % від неоплаченої згідно з Порядком суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок виробника за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні, а тому вимоги в частині стягнення 156 451,18 грн. пені; 39 112,79 грн. 3% річних; 345 381,65 грн. штрафу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.73 зазначеного кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідач в порушення вимог статті 74 ГПК України не надав суду доказів того, що розрахунок позивача є невірним.

Також посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, а у зв`язку з порушенням зобов`язань з боку третьої особи - 1 (ПрАТ НЕК « Укренерго») також не підтверджені належним чином. Взаємовідносини відповідача з третіми сторонами не можуть вплинути на дотримання вимог підписаного між сторонами договору.

Договір, який укладений між позивачем та відповідачем є двостороннім, в якому не передбачено можливість невиконання зобов`язання, в тому числі уникнення відповідальності у зв`язку з невиконанням зобов`язання третіх осіб перед відповідачем.

Натомість, договір містить імперативну норму (п. 4.6) щодо відповідальності відповідача перед позивачем в разі невчасної оплати електроенергії.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не подано доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки до 1,00 грн., з наступних підстав:

Заява відповідача про зменшення штрафних санкцій та трьох процентів річних мотивована завищеним тарифом на товар позивача; відсутністю належного фінансування - заборгованістю перед відповідачем третіх осіб; неспівмірністю збитків, яких зазнав позивач; незадовільним майновим станом відповідача.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характе Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Вирішуючи питання про зменшення штрафних санкцій та трьох процентів річних суд зазначає, що непогашена заборгованість третіх осіб перед відповідачем не може бути тягарем позивача; додаткові нарахування у вигляді трьох процентів річних визначені законом - ст..625 ЦК України, додаткові нарахування у вигляді пені є умовами договору, який укладено сторонами за вільного волевиявлення та на виконання Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають значення.

Згідно ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно велику порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Сума нарахованих штрафних санкцій не перевищує суми боргу.

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, позов підлягає задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Екопрод" до Державного підприємства "Гарантований покупець" за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" 2. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 3. Кабінет Міністрів України 4. Міністерство енергетики України про стягнення 5 474 969,12 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (код 43068454; 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.27) на користь Приватного акціонерного товариства "Екопрод" (код 23981928; 85700, Донецька обл., м. Волноваха, вул. Центральна, буд.6-В) 4 937 023,50 (чотири мільйони дев`ятсот тридцять сім тисяч двадцять три) грн. основної заборгованості, 156 451,18 (сто п`ятдесят шість тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн. пені, 39 112,79 (тридцять дев`ять тисяч сто дванадцять) грн. 3% річних, 345 381,65 (триста сорок п`ять тисяч триста вісімдесят одну) грн. штрафу та 82 124,54 (вісімдесят дві тисячі сто двадцять чотири) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.04.2021.

Суддя І.Д. Курдельчук