СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2021 р. Справа № 917/998/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Зубченко І.В. , суддя Чернота Л.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників:

від позивача - Євмінов Є.В., в порядку самопредставництва (заступник директора з правових питань; рішення учасника ТОВ "КАІС АГРО" від 06.10.2020; наказ від 07.10.2020 № 2/0710-К "Про прийняття на роботу"; довіреність від 25.01.2021; Статут ТОВ "КАІС АГРО", затверджений рішенням учасника ТОВ "КАІС АГРО" від 06.10.2020);

від відповідача - не з`явився;

1-ої третьої особи, не з`явився;

2-ої третьої особи, не з`явився;

від апелянта - Федорчук О.В., в порядку самопредставництва (посвідчення головного спеціаліста Фонду державного майна від 08.05.2019 № 4816; витяг з ЄДРПОУ) (повноваження перевірила уповноважена особа Шостого апеляційного адміністративного суду - Лавренко О.В., спеціаліст відділу ІТЗ);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фонду державного майна України, м.Київ, (вх.№341 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 (повне рішення складено 05.10.2020, суддя Мацко О.С.) у справі №917/998/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Каіс Агро, м. Харків,

до Державного підприємства Полтавський комбінат хлібопродуктів, м. Полтава,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю МГ Тек, м.Харків;

2) Товариство з обмеженою відповідальністю Укрресурс Груп, с. Сурсько-Литовське Дніпровського р-ну Дніпропетровської області;

про стягнення 2 337 704,33 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року ТОВ Каіс Агро звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до ДП Полтавський комбінат хлібопродуктів про стягнення 2 337 704,33грн збитків, спричинених неналежним виконанням умов договору складського зберігання зерна від 23.10.2018 № 78/18-хб.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Каіс Агро» посилалось на те, що:

- відповідач не виконав умови договору складського зберігання зерна від 23.10.2018 № 78/18-хб в частині відвантаження сільськогосподарської продукції, а саме зерна кукурудзи 3 класу врожаю 2018 року, внаслідок чого позивач поніс витрати, пов`язані із відшкодуванням витрат послуг з експедирування;

- у зв`язку із простоєм вагонів понесені додаткові витрати на послуги, надані ТОВ «МГ ТЕК» за договором на транспортно-експедиційне обслуговування від 15.08.2018 № 05-1 та ТОВ «Укрресурс Груп» за договором транспортного експедирування від 13.02.2019 №130219/1 склали 2 337 704,33грн, сплачені позивачем та підлягають відшкодуванню ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів».

Рішенням господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі №917/998/20 позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства Полтавський комбінат хлібопродуктів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Каіс Агро 2 337 704,33 грн збитків та 35 065,56 грн судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що:

- станом на 18.03.2019 на зернових складах ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» знаходилось на зберіганні зерно сільськогосподарської культури в кількості 3 512,96т, що перебувало у власності ТОВ «Каіс Агро»;

- невчинення відповідачем дій з відвантаження зерна, що є предметом договору складського зберігання зерна від 23.10.2018 №78/18-хб, на вимогу позивача є протиправною поведінкою відповідача, що призвело до виникнення у ТОВ «Каіс Агро» збитків у вигляді транспортних витрат у розмірі 2 337 704,33грн;

- матеріалами справи підтверджується факт сплати позивачем наданих ТОВ «МГ ТЕК» та ТОВ «УКРРЕСУРС ГРУП» рахунків в частині компенсації вартості за зберігання вагонів по ст. Скороходове, компенсації за відмову від рухомого складу ст. Скороходове та компенсації простою вагонів, а також докази здійснення ТОВ «Каіс Агро» компенсації витрат експедиторів за послуг третіх осіб щодо подачі та пробігу вагонів, вартості користування вагонами, збору за зберігання вантажів, зборів за роботи (послуги), штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів та простоєм вагонів;

- відповідач за змістом угоди про визнання боргу від 04.12.2019, укладеною між ТОВ «Каіс Агро», Філією «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», визнав повністю понесені позивачем транспортні витрати у вищезазначеному розмірі.

Фонд державного майна України з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі № 917/998/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Фонд державного майна України посилався на те, що:

- наявність у скаржника права на апеляційне оскарження вказаного рішення зумовлена включенням ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» до переліку об`єктів, що підлягають приватизації у 2020 році, а наявність кредиторської заборгованості у сумі 2 337 704, 33грн істотно зменшує економічну привабливість об`єкта;

- станом на момент подання експедитором, ТОВ «МГ ТЕК», 15 вагонів для здійснення відвантаження зерна питання належності зерна позивачу було спірним, у зв`язку з чим у зернового складу підстави для відвантаження зерна станом до моменту постановлення рішення від 14.08.2020 у справі №917/1595/20 були відсутні;

- станом на час подання під завантаження вагонів у квітні-травні 2019 року позивачу було відомо про неможливість здійснення відвантаження зерна з незалежних від відповідача причин;

- тристороння угода про визнання боргу, укладена між ТОВ «Каіс Агро», Філією «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», ДП «Полтавській комбінат хлібопродуктів», від 04.12.2019 підлягає визнанню недійсною, оскільки була укладена під впливом тяжкої обставини, на вкрай невигідних умовах та потребувала погодження Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 визначено склад колегії суддів: Гребенюк Н.В. головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Медуниця О.Є., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 поновлено Фонду державного майна України пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі № 917/998/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду державного майна України на рішення господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі № 917/998/20; встановлено учасникам справи строк до 15.02.2021 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України; встановлено учасникам справи строк до 15.02.2021 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги позивача, з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи. Зупинено дію рішення господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі № 917/998/20.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 призначено справу № 917/998/20 до розгляду на 02.03.2021 о 10год 30хв у приміщенні Східного апеляційного господарського суду; повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні; доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

15.02.2021 на адресу суду апеляційної інстанції від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, ТОВ Укрресурс Груп надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа вважає, що рішення суду першої інстанції у даній справі винесено при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при дотриманні норм матеріального та процесуального права, заперечує проти доводів апеляційної скарги Фонду державного майна України та просить рішення господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі № 917/998/20 залишити без змін, розгляд справи просить проводити за відсутністю представника.

15.02.2021 на адресу суду апеляційної інстанції від позивача, ТОВ Каіс Агро, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач не погоджується з доводами та обґрунтуваннями апеляційної скарги Фонду державного майна України, просить відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі № 917/998/20 залишити без змін. Також позивач посилається на те, що Фондом державного майна України не доведено наявності підстав для звернення із апеляційною скаргою на вказане рішення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 у цій справі задоволено заяву апелянта про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/998/20 в режимі відеоконференції; оголошено перерву в судовому засіданні до 23.03.2021 о 12год 00хв у приміщенні Східного апеляційного господарського суду; доручено Шостому апеляційному адміністративному суду забезпечити проведення відеоконференції у справі № 917/998/20, розгляд якої відбудеться 23.03.2021 о 12год 00хв в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №117.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.03.2021 у цій справі, з урахуванням ухвали апеляційного суду про виправлення описки від 24.03.2021, задоволено клопотання апелянта - Фонду державного майна України, про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/998/20 в режимі відеоконференції; оголошено перерву у судовому засіданні до 31.03.2021 о 12год 00хв у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №117; доручено Шостому апеляційному адміністративному суду забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/998/20, розгляд якої відбудеться 31.03.2021 о 12год 00хв в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №117.

У зв`язку із відпусткою судді Медуниці О.Є., відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2021 визначено склад колегії суддів: Гребенюк Н.В. головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 у справі №917/998/20 задоволено клопотання апелянта - Фонду державного майна України, про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/998/20 в режимі відеоконференції; оголошено перерву у судовому засіданні до 22.04.2021 о 10год 00хв у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 117; доручено Шостому апеляційному адміністративному суду забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/998/20, розгляд якої відбудеться 22.04.2021 о 10год 00хв в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №117.

Представник скаржника, Фонду Державного майна України, який прийняв участь у судовому засіданні в приміщенні Шостого апеляційного адміністративного суду, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення Полтавської області від 24.09.2020 у справі №917/998/20 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представники відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу, заслухавши представника скаржника та позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 23.10.2018 між ТОВ Каіс Агро та ДП Полтавський комбінат хлібопродуктів укладено договір складського зберігання зерна № 78/18-хб, за умовами якого поклажодавець за власний рахунок поставляє на зерновий склад зерно культур, що вказані у даному договорі, а зерновий склад зобов`язується надати послугу, пов`язану з його діяльністю, а саме: прийняти, розташувати по сховищам у відповідності з якістю, при необхідності доводити до потрібних кондицій, зберігати і відвантажувати сільськогосподарську продукцію (надалі зерно) протягом терміну дії цього договору (т.1, а.с. 21-26).

За умовами п. 2.1.1 договору зерновий склад зобов`язаний здійснити на підставі накладних приймання зерна фактичної якості з видачею поклажодавцю реєстру за кожну добу надходження із зазначенням фізичної ваги та фактичної якості, але не вище обмежувальних кондицій. Приймання зерна здійснюється з участю повноважного представника поклажодавця з подальшим оформленням провідних документів (накладних, актів приймання продукції), складська квитанція видається не пізніше наступного робочого дня з моменту приймання зерна.

Також зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно протягом строку, визначеного у договорі, за розпорядженням поклажодавця здійснювати переоформлення та відвантажування зерна; відвантажити зерно в порядку черговості отриманих заявок від інших поклажодавців відповідно поданої заявки, наряд на відвантаження зерна державного резерву виконується позачергово; у разі неможливості задіяти при навантажувально-розвантажувальних роботах тепловоз зернового складу (технічні неполадки), про це відразу повідомляється поклажедавець, якщо він подав заявку на ці роботи відповідно до умов даного договору. У цьому випадку поклажодавець самостійно організовує подачу-прибирання вагонів з участю маневрового тепловозу залізниці (п. п. 2.1.6, 2.1.10, 2.1.11).

Поклажодавець зобов`язаний, зокрема, своєчасно, за 10 днів, подати зерновому складу заявку на відвантаження зернових культур, які знаходяться на зберіганні; під навантаження зерна подавати технічно справні вагони, у випадку вибракування поданих вагонів, їх подача та прибирання здійснюється за рахунок поклажодавця (п.п. 2.3.8, 2.3.9 цього договору).

Відповідно до п. 3.2 договору від 23.10.2018 №78/18-хб відпуск зерна зерновим складом та приймання її поклажодавцем за кількістю та якістю здійснюється на складі зернового складу та за участю уповноваженого представника поклажодавця з обов`язковим складанням відповідних актів.

При відвантаженні зерна залізничним транспортом поклажодавець повинен не пізніше ніж за 10 діб до проведення запланованого навантаження, письмово попередити про це зерновий склад. В разі недотримання цієї вимоги поклажодавець відшкодовує сплачені зерновим складом штрафи за понаднормативне використання вагонів, а зерновий склад не несе відповідальності за порушення строків відвантаження (п.3.3 цього договору).

Для здійснення відвантаження зерна, що перебувало на зберіганні у ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», ТОВ «Каіс Агро» було залучено транспортних експедиторів на умовах укладених договорів.

Так, 15.08.2018 між ТОВ «МГ ТЕК» (експедитор) та ТОВ «Каіс Агро» укладений договір транспортно-експедиційного обслуговування №05-1, за умовами якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта надати або організувати надання транспортно-експедиційних послуг, а саме - забезпечити оптимальне транспортне обслуговування, а також організувати перевезення вантажу (зернові та олійні культури та продукти їх переробки) залізничним транспортом.

Також 13.02.2019 між ТОВ «Каіс Агро» та ТОВ «Укрресурс Груп» укладений договір транспортного експедирування №130219/1, відповідно до якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням зернових, олійних культур та продуктами їх переробки залізничним транспортом, а також виконання інших дій, необхідних для виконання обов`язків за цим договором і узгоджених з Клієнтом.

Як зазначає позивач, ТОВ «Каіс Агро» зверталось до відповідача з листами щодо відвантаження 3 класу 2018 року, які останній задовольнив, а саме - позивачем було отримано зі зберігання 394,70т продукції.

18.03.2019 ТОВ «Каіс Агро» звернулось до Філії «Хлібна база №88» із листом, в якому просило відвантажити у залізничні вагони кукурудзу 3 класу врожаю 2018 року в кількості 2100,00т +/-5% з 01.04.2019; експедитор ТОВ «МГ ТЕК», оплата гарантується.

04.04.2019 ТОВ «МГ-Тек» звернулось до начальника станції Скороходове із листом №49/04-2019, в якому просило подати 15 вагонів по ст. Скороходове; оплата послуг гарантувалась з власного рахунку.

У листі від 05.04.2019 №106 ТОВ «Каіс Агро» повторно звернулось до відповідача із листом, в якому просило відвантажити у залізничні вагони кукурудзу 3 класу врожаю 2018 року в кількості 3 512,960 тони + 5 % з 05.04.2019.

Письмових відповідей відповідача щодо вказаної вимоги матеріали справи не містять.

Як зазначає експедитор, 07.04.2019 ТОВ «МГ Тек» подало 15 вагонів зерновозів (№№95359345, 95682332, 95828943, 95346177, 95328647, 95646048, 95792206, 95041448, 95680047, 95677829, 58563461, 95758579, 95620464, 95631859, 95669347) на внутрішні колії елеватора Філії «Хлібна база №88» під навантаження зерном кукурудзи 3 класу за дорученням ТОВ «Каіс Агро» для подальшого транспортування на станцію Чорноморськ-Порт Одеської залізниці, натомість вже після завантаження та опломбування 11 вагонів та оформлення відповідної залізничної накладної №44399707, працівниками елеватора було заблоковано залізничні колії, що унеможливило виїзд вказаних вагонів до станції Скороходове для подальшого слідування (т.1, а.с. 101-102).

11.04.2019 листом №56/04-2019 експедитор, ТОВ «МГ Тек», повідомив ТОВ «Каіс Агро», що станом на 11.04.2019 користування вагонами по станції Скороходове приблизно складає 201886,78грн за 15 вагонів; станом на попередню дату закінчення навантаження 26.04.2019 користування 15 вагонами буде складати 515311,42грн; у попередню суму користування вагонами не входять інші обов`язки, платежі та інші збори по станції.

18.04.2019 ТОВ «Каіс Агро» звернулось до Міністерства аграрної політики та продовольства із листом №121, в якому просило з метою забезпечення доставки зерна у порт у строк до 10.05.2019 залізничним транспортом, прийняти негайні заходи щодо термінового відвантаження філією «Хлібна баз №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та відшкодувати витрати допущеного простою залізничних вагонів з вини зберігача.

26.04.2019 ТОВ «Каіс Агро» звернулось до Філії «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хдібопродуктів», ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та Міністерства аграрної політики та продовольства із вимогою-претензією, в якій просило терміново відвантажити зі складу Філії «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» кукурудзу 3 класу врожаю 2018 року в кількості 2108,88т; відшкодувати вартість простою 15 залізничних вагонів (№58563461, 95041448, 95328647, 95346177, 95346177, 95359345, 95620464, 95631859, 95646048, 95669347, 95677829, 95680047, 95682332, 95758579, 95792206, 95828943), поданих 01.04.2019 з 08год 00хв до 08год 10 хв Укрзалізницею по станції Скороходово на під`їзні колії філії «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» станом на 26.04.2019 в сумі 515311,42грн; відшкодувати вартість подачі й забирання 15 вагонів тепловозом станції на під`їзну колію у сумі 3965,50грн.

07.05.2019 ТОВ «Каіс Агро» листом №07/05 звернулось до Філії «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», в якому просило відвантажити 07.05.2019 у залізничні вагони кукурудзу 3 класу врожаю 2018 року; також просило виставити власним локомотивом на залізничні колії станції Скороходове завантажені і опломбовані вагони з 15 вагонів, що були завантажені; експедитор ТОВ «МГ ТЕК».

Відповіді на вказане звернення матеріали справи не містять.

07.05.2019 ТОВ «Каіс Агро» листом б/н повідомило в.о. директора Філії «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та керівника ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», що наявність кримінального провадження №000088 від 05.04.2019, на що посилається відповідач у листі від 04.05.2019 №117 (матеріали справи не містять), не є перешкодою для здійснення господарської діяльності; посилаючись на наявність права власності на спірне зерно кукурудзи повторно просив 07.05.2019 відвантажити у подані 15 вагонів, які перебувають на території відповідача, зерно ТОВ «Каіс Агро» і відшкодувати завдані збитки.

08.05.2019 позивач звернувся до В.о. міністра аграрної політики та продовольства України із листом №08/05, в якому просив прийняти негайні заходи щодо термінового відвантаження філією «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та відшкодування витрат допущеного простою залізничних вагонів з вини зберігача.

11.05.2019 Міністерство аграрної політики та продовольства України листом №37-21-15/11371 за результатами розгляду листів від 18.04.2019 №121, від 19.04.2019 №125, від 26.04.2016 №128, від 03.05.2019 №03/05 повідомило, що існує законодавча заборона незаконного втручання органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини та обов`язку цих органів діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2019 ТОВ «Каіс-Агро» звернулось до Філії «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хдібопродуктів», ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», копії якого також адресовано Міністерству аграрної політики та продовольства України, Прокуратурі Полтавської області із вимогою про повернення зерна та відшкодування збитків, в якому просило повернути зерно кукурудзи 3 класу в кількості 2916,91т або повідомити про його втрату та відшкодувати спричинені збитки.

ТОВ «Каіс Агро» вважаючи, що ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» не визнається право власності позивача зерно, що є предметом договору складського зберігання від 23.10.2018 №78/18-хб, звернулось до господарського суду Харківської області з відповідним позовом про визнання права власності на кукурудзу 3 класу, в кількості 3 512, 96 тон та зобов`язання його повернути.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.08.2019 у справі №922/1595/20, яке набрало законної сили, визнано право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "КАІС АГРО" на кукурудзу 3 класу, в кількості 3 512, 96т, яка знаходиться на зберіганні у ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" на підставі договору складського зберігання №78/18-хб від 23.10.2018 року. Зобов`язано ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів" повернути ТОВ «КАІС АГРО» кукурудзу 3 класу, в кількості 3 512, 96т (вартість 16 073 979,85 грн).

12.09.2019 ТОВ «Каіс-Агро» звернулось до Філії «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хдібопродуктів», ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» із вимогою про сплату, в якій просило сплатити в рахунок відшкодування завданих збитків 2 337 704, 33грн.

18.11.2019 Філія «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» листом №18/11-19 зазначили, що вважають вимоги ТОВ «Каіс Агро» щодо повернення зерна законними, а простій транспорту таким, що відбувся з вини зберігача.

Філія «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» у вказаному листі зазначили, що вимога про відшкодування витрат, пов`язаних з несвоєчасним відвантаження зерна, є обґрунтованою, підтверджується наданими ТОВ «Каіс Агро» документами і визнається ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», однак, посилаючись на скрутне фінансове становище, не заперечують проти укладення угоди про визнання зазначеної заборгованості та зобов`язання сплатити вказану суму витрат.

04.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Каіс Агро» (кредитор) та Державним підприємством «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (боржник 2) та Філією «Хлібна база № 88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (боржник 1) укладена угода про визнання боргу.

Позивач стверджує, що оскільки відповідач не виконав умови договору складського зберігання зерна від 23.10.2018 №78/18-хб в частині відвантаження сільськогосподарської продукції, внаслідок чого ТОВ «Каіс Агро» понесло витрати, викликані простоєм вагонів на під`їзних коліях філії «Хлібна база № 88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», що були надані експедиторами за договором на транспортно-експедиційне обслуговування від 15.08.2018 № 05-1 та договором транспортного експедирування від 13.02.2019 №130219/1, ТОВ «Каіс Агро» звернулося із вказаною вимогою у судовому порядку.

Натомість, Фонд Державного майна, звернувшись до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2020 у справі №917/998/20, яким задоволено позовні вимоги у повному обсязі, вбачає наявність порушених інтересів держави з огляду на включення єдиного майнового комплексу ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» до об`єктів, що підлягають приватизації у 2020 році, та вважає висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог передчасним, оскільки на час подання вагонів питання наявності належного позивачу зерна було спірним і у відповідача не було обов`язку відвантаження зерна.

Також, на думку скаржника, угоду про визнання боргу від 04.12.2019 слід визнати недійсною, адже остання укладена без попереднього погодження з органом управління Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, а також укладена під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах.

Положеннями частини першої ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1.1. Статуту Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів», затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 20.01.2020 №77, зазначено, що останнє є державним унітарним підприємством, заснованим на державній власності та належить до сфери управління Фонду державного майна України (т.2, а.с. 128-147).

Колегія суддів, враховуючи викладене, дійшла висновку про наявність повноважень Фонду державного майна України на оскарження рішення господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі №917/998/20 у апеляційному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Предметом даного позову є вимога про стягнення майнової шкоди за понесені експедиторські послуги у зв`язку із неналежним виконанням договору складського зберігання зерна.

Пунктом 10 статті 1 Закону України «Про ринок зерна в України» визначено, що зберігання зерна - комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна.

Частинами 1-2 статті 26 Закону України «Про ринок зерна в Україні» визначено, що договір складського зберігання зерна є публічним договором, типова форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. За договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов`язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб`єктом ринку зерна.

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до частини 1 статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з нормами статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Частиною 1 ст. 224 ГК України встановлено обов`язок учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 Господарського кодексу України).

З наведеного вбачається, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/422/18.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди (п. 4 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) зменшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом, і є невинуватою, якщо доведе вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданими збитками є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача збитків.

З аналізу наведених правових норм випливає, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За умовами п.1.1 договору складського зберігання зерна від 23.10.2018 №78/18-хб, укладеного між Філією «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та ТОВ «Каіс Агро» зерновий склад зобов`язується надати послугу пов`язану з його діяльністю, а саме: прийняти, розташувати по сховищам у відповідності з якістю, при необхідності доводити до потрібних кондицій, зберігати і відвантажувати сільськогосподарську продукцію (зерно) протягом дії цього договору.

Відповідно до п. п. 2.1.6, 2.1.10 цього договору зерновий склад зобов`язаний, зокрема, зберігати зерно протягом строку, визначеного в договорі; за розпорядженням поклажодавця здійснювати переоформлення та відвантаження зерна; відвантажити зерно в порядку черговості отриманих заявок від інших поклажодавців відповідно поданої заявки.

На виконання умов вказаного договору між ТОВ «Агро-слобожанщина» (продавець), ТОВ «Каіс Агро», Філією «Хлібна База №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» складено акти, відповідно до яких сторони провели приймання-передачу зерна сільськогосподарської культури, а саме - кукурудзи 3 класу врожаю 2018 року у загальній кількості 3248,94т, про що свідчать акти від 25.10.2018 № ХБ-00000018, від 30.10.2018 №ХБ-00000020, від 15.11.2018 №ХБ-00000042, від 19.11.2018 № ХБ-00000043, від 27.11.2018 № ХБ-00000046, від 30.11.2018 №ХБ-00000048, від 12.12.2018 № ХБ-00000053, від 09.01.2019 № ХБ-00000073, від 26.02.2019 № ХБ-00000081 та від 14.03.2019 № ХБ-00000083. Також між УАСП ТОВ «Каіс», ТОВ «Каіс Агро» та Філією «Хлібна База №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» складено акт від 22.02.2019 №ХБ-00000080, відповідно до якого продавець переоформлює, а покупець приймає на зберігання зерно кукурудзи 3 класу врожаю 2018 року в кількості 658,72т, яке знаходиться на зберіганні на підприємстві.

На підтвердження права власності на зерно кукурудзи 3 класу позивачем до матеріалів справи надано витяги з Реєстру складських документів на зерно від 13.06.2019 ДП «Держреєстри України» №№ 14420 (дата видачі складського документа: 19.12.2018; ознака застави зерна заставлено), 14421 (дата видачі складського документа: 19.12.2018; ознака застави зерна заставлено), 14422 (дата видачі складського документа: 19.12.2018; ознака застави зерна заставлено), 14423 (дата видачі складського документа: 11.02.2019; ознака застави зерна заставлено), 14424 (дата видачі складського документа: 22.02.2019; ознака застави зерна не заставлено), 14425 (дата видачі складського документа: 26.02.2019; ознака застави зерна не заставлено), 14426 (дата видачі складського документа: 14.03.2019; ознака застави зерна не заставлено).

Крім того, право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Каіс Агро» на кукурудзу 3 класу в кількості 3 512,96 тон, яка знаходиться на зберіганні у Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на підставі договору складського зберігання №78/18-хб від 23.10.2018 року, визнано рішенням господарського суду Харківської області від 14.08.2019 у справі №922/1595/19, що набрало законної сили.

Згідно з умовами укладеного між сторонами договору складського зберігання зерна від 23.10.2018 №78/18-хб, пунктом 2.1.10 договору встановлений обов`язок відповідача відвантажити зерно в порядку черговості отриманих заявок від інших поклажодавців відповідно поданої заявки.

Згідно зі статтею 32 Закону України «Про ринок зерна в Україні» зерновий склад зобов`язаний повернути поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, зерно у стані, передбаченому договором складського зберігання та законодавством.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про ринок зерна в Україні» зерновий склад зобов`язаний за першою вимогою володільця складського документа повернути зерно, навіть якщо передбачений договором складського зберігання строк його зберігання ще не закінчився. У цьому разі володілець складського документа зобов`язаний відшкодувати зерновому складу витрати, спричинені достроковим припиненням зобов`язання, якщо інше не передбачено договором складського зберігання.

Разом з тим, ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» взяті на себе зобов`язання за договором складського зберігання зерна від 23.10.2018 №78/18-хв в частині відвантаження зерна, належного ТОВ «Каіс Агро», не виконано, що відповідачем не заперечується, і у сукупності свідчить про наявність протиправної поведінки у діях (бездіяльності) зерноскладу.

При цьому, скаржник, Фонд державного майна України, посилається на те, що позивачу було відомо про неможливість відповідача здійснити відвантаження зерна, оскільки дані обставини встановлені рішенням господарського суду Харківської області від 14.08.2020 у справі №922/1595/19.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, Фонд державного майна України зазначає, що 04.05.2019 ТОВ «МГ ТЕК» отримало від відповідача лист № 117, в якому останній повідомив ТОВ «МГ ТЕК» про те, що зерно, яке знаходиться у вказаних вагонах не є власністю позивача, оскільки ТОВ «Агро-Слобожанщина» відсутнє у базі 1C ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», щодо зерна було виявлено деякі невідповідності.

Разом з тим, рішенням господарського суду Харківської області від 14.05.2020 у справі №922/1595/19 встановлено, що 04.04.2019 ТОВ «МГ ТЕК» подано на територію відповідача 15 вагонів під номерами 15359345, 95682332, 95828943, 95346177, 95328647, 95646048, 95792206, 95041448, 95680047, 95677829, 53563461, 95758579, 95620464, 95631859, 95669347 для завантаження зерна позивача, з яких було завантажено вагонів - 95646048, 95346177, 95041448, 95792206, 95328647, 95359345, 95682332, 95680047, 95677829, 95828943, 95669347.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника про наявність попереднього повідомлення відповідачем ТОВ «Каіс Агро» не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність протиправної поведінки ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів».

Крім того, колегія суддів зазначає, що важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Аналогічна правова позиція викладена у висновках Верховного Суду у постанові від 25.03.2021 у справі №910/4608/20.

ТОВ «Каіс Агро» вважає, що невиконання ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» зобов`язання з відвантаження товару стало передумовою для понесення позивачем додаткових витрат, пов`язаних із наданням ТОВ «МГ ТЕК» та ТОВ «Укрресурс Груп» послуг з експедирування.

Так, матеріали справи містять докази сплати експедиторами (ТОВ «МГ ТЕК» та ТОВ «Укрресурс Груп») послуг третіх осіб щодо подачі та пробігу вагонів, вартості користування вагонами, збору за зберігання вантажів, зборів за роботи (послуги), штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів та простоєм вагонів (накопичувальні картки від 07.04.2019 № 07040048, від 07.06.2019 № 07060074 та від 30.04.2019 №30040060, відомості плати за користування вагонами №16040002, №21040003, №26040004, №01050005, №02050005р, №06050006, №0605006р, №11050007, №11050007р, №16050008, №16050008р, №21050009, №22050009р, №26050010р, №26050010, №31050011, №31050011р, №05060012р, №0060012, №06060013, №15040001р, № 15040002р, №15040003р, № 15040004р, накладні від 23.04.2019, від 25.04.2019, від 25.04.2019; податкові накладні від 04.04.2019 №20, від 07.05.2019 №8, від 08.05.2019 №9, від 13.05.2019 №10, від 22.05.2019 №13, від 27.05.2019 №14, від 29.05.2019 №15, від 07.06.2019 №1, від 22.03.2019 № 26.

За змістом статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиційну діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Відповідно до частини 1 статті 8 вказаного закону експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування.

За умовами укладеного 15.08.2018 між ТОВ «МГ ТЕК» (експедитор) та ТОВ «Каіс Агро» договору транспортно-експедиційного обслуговування №05-1, експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта надати або організувати надання транспортно-експедиційних послуг, а саме - забезпечити оптимальне транспортне обслуговування, а також організувати перевезення вантажу (зернові та олійні культури та продукти їх переробки) залізничним транспортом. Експедитор також надає додаткові послуги: завантаження/вивантаження вантажу та здавання вантажоодержувачу; перевірка кількості та стану вантажу, організація експертизи вантажу (визначення якості вантажу за результатами досліджень спеціалізованих лабораторій), відбір зразків вантажу; сплата зборів та витрат, покладених на клієнта, одержання необхідних документів (п.1.2 цього договору).

Пунктом 3.5 договору визначено, що розмір договірної ціни включає в себе як безпосередньо винагороду експедиторові, так і кошти, необхідні для здійснення перевезення, а саме: залізничний тариф, вартість виготовлення ЗПП, станційні збори, послуги Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, оформлення карантинних, ветеринарних сертифікатів, сертифікатів Державної інспекції з сільського господарства, Торгово-промислової палати, лабораторних досліджень продукції, послуги служби Прикордонного Державного ветеринарно-санітарного контролю тощо відповідно до конкретного додатку до договору та заявки.

Відповідно до частини 2 статі 12 Закону України «Про транспортно-експедиційну діяльність» клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Клієнт зобов`язаний відшкодувати узгоджені з ним та здійснені на його користь додаткові витрати експедитора, які виникли у останнього при виконанні договору. Підтвердженням додаткових витрат експедитора є копії документів (рахунки, накладні та ін.), надані третіми особами (суб`єктами господарювання), що були залучені до виконання договору або органами влади. Відшкодування Клієнтом документально підтверджених додаткових витрат експедитора здійснюється на підставі наданого останнім рахунку та підтверджуючих документів протягом 3-х (трьох) банківських днів з дня підписання акта виконаних робіт, до якого включені ці витрати (п. 3.7 договору від 15.08.2018 №05-1).

Між позивачем, ТОВ «Каіс Агро», та ТОВ «МГ ТЕК» складені, підписані представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб акти надання послуг (від 22.04.2019 №139 на суму 389943,00грн; від 23.04.2019 №140 на суму 711013,27; від 03.05.2019 №145 на суму 208949,88грн; від 08.05.2019 №152 на суму 104475,60; від 13.05.2019 №163 на суму 104475,60грн; від 17.05.2019 №169 на суму 104475,60грн; від 22.05.2019 №171 на суму 104475,60грн; від 27.05.2019 №172 на суму 104475,60грн; від 03.06.2019 №174 на суму 104475,60грн; від 07.06.2019 №175 на суму 132336,00грн; від 07.06.2019 №176 на суму 11795,04грн) на загальну суму 2 080 890,79грн.

Крім того, 29.05.2019 між ТОВ «МГ Тек» та ТОВ «Каіс Агро» укладено додаткову угоду до договору транспортно-експедиційного обслуговування від 15.08.2018 №05-01, за умовами якої у зв`язку з виникненням необхідності додаткових послуг експедитора через відмову зернового складу (філія «Хлібна база №88» Дії «Полтавський комбінат хлібопродуктів») своєчасно відвантажити зерно клієнта, необхідністю вжиття додаткових логістичних заходів (переадресація замовлених вагонів, додаткова обробка документів, маневрові роботи, організація подачі вагонів, перемовини з правлінням Укрзалізниці, листування з учасниками договору перевезення, одержання додаткових необхідних документів) сторони дійшли згоди визначити додатково винагороду Експедитору в розмірі 51693,28 грн.

Загальна сума заборгованості ТОВ «Каіс Агро» перед ТОВ «МГ ТЕК», що виникла у зв`язку із виконанням умов договору транспортно-експедиційного обслуговування від 15.08.2018 №05-1, та неналежним виконанням ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» зобов`язань за договором складського зберігання зерна від 23.10.2018 №78/18-хб, укладеним між останнім та позивачем, склала 2 132 584, 07грн.

Разом з тим, здійснення організації та транспортування зерна, що перебувало на зберіганні у ДП «Полтавськийкомбінат хлібопродуктів», ТОВ «Каіс Агро» було покладено також на ТОВ «Укрресурс Груп».

Зокрема, 13.02.2019 між ТОВ «Каіс Агро» та ТОВ «Укрресурс Груп» укладений договір транспортного експедирування №130219/1, відповідно до якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням зернових, олійних культур та продуктами їх переробки залізничним транспортом, а також виконання інших дій, необхідних для виконання обов`язків за цим договором і узгоджених з Клієнтом.

Відповідно до п.2.3 цього договору експедитор зобов`язаний, зокрема, виступати представником клієнта у його правовідносинах з адміністрацією залізниць та іншими перевізниками; забезпечити виділення плану і подачу рухового залізничного складу для здійснення навантаження вантажів, які належать клієнту, на станціях відправлення, а також переадресування заявляються клієнтом залізничних вагонів та вантажів; забезпечити оплату залізничних тарифів і додаткових станційних зборів за перевезення вантажів клієнта.

Експедитор має право на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягом додаткових витрат, які виникли в нього при виконанні цього договору, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта (п.2.1 договору).

Згідно з пунктом 3.1 цього договору вартість (ціна) послуг за договором визначається сторонами на договірній основі і вказується у додаткових угодах та/або рахунках.

Вартість робіт і послуг третіх осіб, вартість адміністративних послуг, вартість видачі та оформлення документів та інші витрати, збори, платежі, які не були передбачені сторонами, але є необхідними для виконання договору, покладаються на клієнта і він зобов`язаний їх відшкодувати експедитору (п.3.2 договору).

У випадку, коли експедитора під час дії надзвичайних або непередбачених обставин діє в інтересах клієнта, то всі додаткові витрати, збори, платежі покладаються на клієнта і він зобов`язаний їх відшкодувати експедитору (п.3.4 договору).

Відповідно до п.4.1 договору оплата послуг/робіт/витрат проводиться клієнтом на умовах 100% передплати договірної ціни згідно виставленого експедитором рахунку протягом 3 банківських днів, починаючи з дня отримання клієнтом рахунку на електронну пошту.

За результатами наданих послуг за договором транспортного експедирування від 13.02.2019 №130219/1 між ТОВ «Каіс Агро» та ТОВ «Укрресурс Груп» складені, підписані та скріплені печатками сторін акти наданих послуг (від 29.03.2019 №19 на суму 29000,00грн, від 30.04.2019 №36 на суму 172808,26грн (з додатками №№1-3), від 06.05.2019 №40 на суму 3312,00грн) на загальну суму 205 120,26грн.

Отже, позивачем за укладеними договорами з ТОВ «МГ ТЕК», ТОВ «Укрресурс Груп» сплачено надання послуг з експедирування у сумі 2 337 704, 33грн.

Позивачем згідно з платіжними дорученнями від 08.04.2019 №509, від 24.04.2019 №529, від 07.05.2019 №546, від 07.05.2019 №541, від 07.05.2019 № 540, від 08.05.2019 №576, від 13.05.2019 №584, від 22.05.2019 №1018, від 29.05.2019 №600, від 11.06.2019 № 630, від 11.06.2019 № 631 та від 22.03.2019 № 439 було сплачено надані ТОВ «МГ ТЕК» та ТОВ «Укрресурс Груп» послуги.

Враховуючи викладене, позивачем належними та допустимими доказами доведено факт наявності понесення збитків та їх розміру, які останнім були завдані у зв`язку із неналежним виконанням ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» зобов`язань за договором складського зберігання зерна від 23.10.2018 №78/18-хб в частині відвантаження зерна.

Водночас, за змістом статті 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність саме за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Так, 04.12.2019 між ТОВ «Каіс Агро» (кредитор) та Філією «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (боржник 1), ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (боржник 2) укладено угоду про визнання боргу, за умовами якої сторонами підтверджено факт несвоєчасного відвантаження відповідачем зерна кукурудзи 3 класу, право власності на яке належить позивачу.

Відповідно до п.5 вказаної угоди загальний розмір транспортних витрат кредитора, викликаний простоєм залізничного транспорту (залізничні вагони №№ 95682860, 95697249, 5856326:. 95041448, 95328647, 95346177, 95359345, 95620464, 95631859, 95646048, 95669З47, 95677829, 95680047, 95682332, 95758579, 95792206, 95828943) з 01.04.2019 по 07.06.2019 складає 2 337 704, 33грн, що підтверджується документально, а саме - актами наданих послуг, рахунками на оплату, платіжними дорученнями, накладними, податковими накладними, накопичувальними картками, відомостями плати за користування вагонами більше 15 діб, відомостями плати за користування вагонами.

За умовами п.8 цієї угоди боржник 1 та боржник 2 визнають повністю загальний розмір понесених транспортних витрат перед кредитором у загальному розмірі, визначеному у п.5 цієї угоди. Сторони домовилися, що Філія «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат Хлібопродуктів» відповідають перед кредитором, ТОВ «Каіс Агро» як солідарні боржники.

Сторони даної угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї угоди. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків. Зазначених у тексті цієї угоди. Наслідки затвердження цієї угоди сторонам відомі (п. п. 12, 13 вказаної угоди).

Угода про визнання боргу від 04.12.2020 підписана представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що відповідачем визнано понесені позивачем транспортні витрати у вищезазначеному розмірі та погоджено, що будь-які витрати, пов`язані з невиконанням угоди від 04.12.2019, покладаються на ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та Філією «Хлібна база № 88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів».

Щодо доводів Фонду державного майна про недійсність угоди від 04.12.2019, як підстави для відмови суду у задоволенні позову, колегія суддів зазначає таке.

Листом від 18.11.2019 №18/11-19 Філія «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» повідомило ТОВ «Каіс Агро», що вимоги позивача щодо компенсації витрат з простою транспорту, який був наданий для відвантаження зерна, відбувся з вини зберігача та є законними, обґрунтованими, підтверджуються наданими документами і визнаються відповідачем (т.1, а.с. 198).

Крім того, у вказаному листі відповідач повідомив, що не заперечує проти укладання угоди про визнання заборгованості та зобов`язання сплатити суму вказаних витрат.

За змістом угоди про визнання боргу від 04.12.2019, укладеної між ТОВ «Каіс Агро», Філією «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», остання містить визначення про її укладення при повному волевиявленні та відповідності інтересам сторін, скріплена підписами представників сторін та печатками юридичних осіб.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про недійсність вказаної угоди через непогодження її умов із компетентним органом, оскільки процедура визнання недійсним господарського зобов`язання щодо вчинення якого є заінтересованість, визначена законом, а саме - шляхом звернення державного підприємства або органу, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство, із відповідним позовом до суду (частина 11 статті 73-1 ГК України).

Натомість, скаржником не заперечується, що угода про визнання боргу від 04.12.2019, укладена між ТОВ «Каіс Агро», Філією «Хлібна база №88» ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» та ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», у судовому порядку визнана недійсною не була.

Відповідно до положень статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки не буде спростований, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

З викладеного у сукупності вбачається, що матеріалами справи доведено наявність збитків у сумі 2 333 704, 33грн, завданих ТОВ «Каіс Агро» неналежним виконанням ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» покладених на нього зобов`язань за договором складського зберігання зерна від від 23.10.2018 №78/18-хб в частині відвантаження зерна, наявність протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, а також вини ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» у виникненні вказаних збитків.

Частинами 1, 2 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду першої інстанції не спростовують, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2020 у справі № 917/998/20 слід залишити без змін.

Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати по справі покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі №917/998/20 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 у справі №917/998/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.04.2021

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Л.Ф. Чернота