РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2021Справа № 910/174/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про стягнення 13224,91 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про стягнення 13224,91 грн, з яких: 10816,00 грн боргу, 1653,73 грн пені, 438,68 грн інфляційних втрат, 316,50 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем.

Суд своєю ухвалою від 11.01.2021 відкрив провадження у справі № 910/174/21 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у подану суду відзиві заперечив проти визначеного позивачем розміру пені, інфляційних втрат, 3% річних та надав контррозрахунок.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

17.10.2018 приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) уклали договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № AZ11-806991 (далі - Договір-1), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу, а саме: автомобіля «Кіа Сееd», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

04.09.2019 в місті Одесі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та транспортного засобу «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2019 особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, є водій ОСОБА_2

Майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу «Мазда 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застраховані товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» за полісом АО/677732 (далі Договір-2) (ліміт відповідальності становить 100000,00 грн., франшиза - 0 грн).

Відповідно до ремонтної калькуляції №16577_21 від 05.09.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Кіа Сееd», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 15628,93 грн.

Зазначена вище подія, відповідно до норм чинного законодавства України, була визнана страховим випадком, про що складено страховий акт, за яким до виплати підлягає 10816,00 грн (з урахуванням франшизи та коефіцієнту фізичного зносу).

Позивач перерахував страхувальнику 10816,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 48009 від 12.09.2019.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно з ст. 38.2.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 07.10.2019 (відповідач отримав цю вимогу 10.10.2019) на суму 10816,00 грн.

Відповідно ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З огляду на викладене відповідач повинен був до 08 січня 2020 року прийняти рішення.

Відповідач залишив вимогу без задоволення.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не сплатив позивачеві 10816,00 грн. страхового відшкодування.

Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача 10816,00 грн. страхового відшкодування обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 38.2.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Отже, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України).

Як зазначено судом вище, обов`язок відповідача зі сплати страхового відшкодування ґрунтується за приписах актів цивільного законодавства. Цей обов`язок є простроченим.

Згідно з п. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 1653,73 грн пені за період з 07.01.2020 по 28.12.2020.

Водночас зобов`язання є простроченим з 09.01.2020.

Крім того, згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, пеня підлягає нарахуванню тільки протягом шести місяців з дня прострочення зобов`язання.

За розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 1027,82 грн пені за період з 09.01.2020 по 09.07.2020. Суд відмовляє в частині стягнення 625,91 грн пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки у відповідача виник обов`язок зі сплати страхового відшкодування, тобто виникло грошове зобов`язання, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. 625 ЦК України. Ця норма встановлює відповідальність за порушення будь-якого грошового зобов`язання, що виникло з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, в тому числі і такого, що не засновано на договорі.

Як зазначено судом вище, обов`язок відповідача зі сплати страхового відшкодування ґрунтується за приписах актів цивільного законодавства. Цей обов`язок є простроченим.

За розрахунком суду за період з 09.01.2020 по 28.12.2020 до стягнення з відповідача підлягає 314,73 грн 3% річних. Суд відмовляє в частині стягнення 1,77 грн 3% річних.

За розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 539,97 грн інфляційних втрат. Водночас, оскільки позивач заявив до стягнення 438,68 грн, у суду відсутні підстави для стягнення суми більшої ніж заявлено.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 10816,00 грн боргу, 1027,82 грн пені, 438,68 грн інфляційних втрат, 314,73 грн 3% річних, а загалом 12597,23 грн. Суд відмовляє в іншій частині.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.».

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6А, м. Київ, 04210, код 32404600) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (просп. Перемоги, 65, м. Київ, 03062, код 30115243) 10816,00 грн. боргу, 438,68 грн. інфляційних втрат, 314,73 грн. 3% річних, 1027,82 грн. пені, 2002,23 грн. судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана через Господарський суд міста Києва.

Суддя С. А. Ковтун