ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2021 р. Справа№ 925/1370/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеком - Сервіс ЛТД", м. Черкаси

на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.01.2021 (повний текст складено 26.01.2021)

у справі № 925/1370/20 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеком - Сервіс ЛТД", м. Черкаси

про стягнення 96 399,11 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У жовтні 2020 року Черкаська міська рада (далі - Міська рада, позивач) звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеком - Сервіс ЛТД" (далі - ТОВ "Телеком-Сервіс ЛТД", відповідач) про стягнення 96 399,11 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування двома земельними ділянками під нежитловими будівлями по вул. Нечуя-Левицького, 55 у м. Черкаси.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, не оформивши право користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташоване належне йому майно, як фактичний користувач земельної ділянки використовував її у період з 03.07.2019 по 12.08.2020 без належних на те підстав і без сплати орендної плати у загальній сумі 96 399,11грн, яка є безпідставно набутими та збереженими коштами за користування земельною ділянкою, та які відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) повинен відшкодувати позивачу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.01.2021 у справі № 925/1370/20 позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Телеком - Сервіс ЛТД" на користь Черкаської міської ради 57 886,22 грн безпідставно утриманих коштів та 2 102,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

В частині вимог про стягнення 38 512,89 грн провадження у справі закрито.

Обґрунтовуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції встановив, що відповідач, як власник об`єкта нерухомого майна, протягом спірного періоду користувався земельними ділянками, на яких цей об`єкт розміщено, за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи орендну плату. Отже відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельних ділянок, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування ними, тобто орендну плату, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі ст. 1212 ЦК України за весь спірний період.

При цьому, суд першої інстанції відхилив твердження відповідача щодо відсутності доказів сформованості спірних земельних ділянок як об`єктів цивільних прав у період з 03.07.2019 до 03.03.2020 ( до моменту реєстрації прав власності на них за позивачем), оскільки належне відповідачу нерухоме майно розміщено на сформованих земельних ділянках площею 0,5410 га (кадастровий номер :05:002:0025) та площею 0,0700 га (кадастровий номер :05:002:0028), які утворені шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :05:002:0002, яка в свою чергу теж попередньо була належним чином сформована як об`єкт цивільних прав.

Враховуючи, що в процесі розгляду справи відповідач надав докази сплати позивачу коштів в розмірі 38 512,89грн за користування спірними земельними ділянками без правовстановлюючих документів за період з 03.03.2020 по 12.08.2020, суд першої інстанції закрив провадження у даній справі на підставі ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Телеком - Сервіс ЛТД" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 25.01.2021 скасувати в частині стягнення з відповідача 57 886,22 грн безпідставно утриманих коштів та 2 102,00 грн на відшкодування сплати судового збору та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені заявлених позовних вимог.

В обґрунтування підстав, викладених в апеляційній скарзі, відповідач вважає ухвалене судом першої інстанції рішення у даній справі в оскаржуваній частині незаконним і необґрунтованим та прийнятим в результаті неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Оскільки станом на 03.07.2019 спірних земельних ділянок з кадастровими номерами :05:002:0025, :05:002:0028 в розумінні поняття земельної ділянки, визначеної ст. ст. 79, 79-1 Земельного кодексу України, не існувало та до 03.03.2020 за Черкаською міською радою право власності на вищевказані земельні ділянки не було зареєстровано, за твердженням апелянта, він не міг з 03.07.2019 по 02.03.2020 включно безпідставно зберегти кошти у вигляді орендної плати за земельні ділянки, яких не існувало як об`єкта цивільних прав та які фактично не могли бути передані Черкаською міською радою в оренду. Відповідно у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на його користь спірної суми грошових коштів, як не отриманого доходу власником земельних ділянок у вигляді орендної плати, проте дані обставини необґрунтовано не враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Крім того, посилаючись на ч. 4 ст. 236 ГПК України відповідач просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 06.08.2019 у справі №922/3560/18, від 29.05.2019 у справі №922/955/18, від 13.02.2019 у справі №922/392/18, від 06.02.2019 у справі №923/921/17, від 07.08.2019 у справі №922/818/18, від 05.03.2020 у справі №922/926/19.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 925/1370/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (суддя доповідач) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №925/1370/20 за апеляційною скаргою ТОВ "Телеком - Сервіс ЛТД" на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.01.2021, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та відповіді на відзив.

Позиції учасників справи.

19.03.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ "Телеком-Сервіс ЛТД" на підставі договору купівлі-продажу 11/25 частин нежитлових будівель, серія та номер 1076 від 22.10.2014 набуло у власність нежитлові будівлі та споруди розташовані в м. Черкаси по вул. Нечуя-Левицького, буд. 55, що підтверджується відомостями з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 17-18) за номером 221587931 від 26.08.2020. Дата державної реєстрації права власності відповідача на нерухоме майно 17.03.2015, номер запису про право власності/довірчої власності: 9305000.

Рішеннями Черкаської міської ради №2-6214 та № 2-6215 від 13.08.2020 (а.с. 19, 20) відповідачу надано в оренду на 49 років земельні ділянки площею 0,0700 га (кадастровий номер :05:002:0028) і площею 0,5410 га (кадастровий номер :05:002:0028) під нежитлові будівлі та споруди за рахунок земель Черкаської міської ради в м. Черкаси по вул. Нечуя-Левицького, буд. 55.

Пунктами 2 цих рішень зобов`язано ТОВ "Телеком-Сервіс ЛТД" укласти з позивачем договір оренди землі на кожну ділянку та провести відповідну державну реєстрацію, а також укласти договори про відшкодування збитків (неодержаного доходу) за час фактичного користування земельними ділянками з моменту набуття права власності на нежитлові будівлі.

Попередньо, рішенням від 23.05.2019 № 2-4626 (а.с. 21) Черкаська міська рада припинила для ТОВ "Спеціалізоване управління № 609 Укргідроспецбуд" право користування земельною ділянкою площею 1,3427 га кадастровий номер :05:002:0002 в м. Черкаси по вул. Нечуя-Левицького, буд. 55 (на якій знаходяться належні відповідачу будівлі) у зв`язку, зокрема, із відчуженням 11/25 частин нежитлових будівель за договором купівлі-продажу від 22.10.2014 № 1076, за яким відповідач придбав це нерухоме майно.

Договір оренди землі від 25.11.2005 із ТОВ "Спеціалізоване управління № 609 Укргідроспецбуд" вирішено розірвати за згодою його сторін, про що 01.07.2019 укладено угоду про повернення Черкаській міській раді земельної ділянки площею 1,3427 га, кадастровий номер :05:002:0002, в м. Черкаси по вул. Нечуя-Левицького, буд. 55 (а.с. 22).

Відповідно до інформації з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 23) речове право оренди у ТОВ "Спеціалізоване управління № 609 Укргідроспецбуд" земельної ділянки площею 1,3427 га, кадастровий номер :05:002:0002, в м. Черкаси по вул. Нечуя-Левицького, буд. 55 припинено 03.07.2019.

В подальшому рішенням Черкаської міської ради від 13.12.2019 № 2-5504 (а.с. 24) погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 1,3427 га, кадастровий номер :05:002:0002, в м. Черкаси по вул. Нечуя-Левицького, буд. 55 на 4 окремі земельні ділянки з кадастровими номерами:

- площею 0,5410 га (кадастровий номер :05:002:0025);

- площею 0,0700 га (кадастровий номер :05:002:0028);

- площею 0,3860 га (кадастровий номер :05:002:0027);

- площею 0,3457 га (кадастровий номер :05:002:0026).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, на перших двох земельних ділянках за кадастровими номерами: :05:002:0025, :05:002:0028, знаходиться нерухомість відповідача.

Згідно наданих у справу відомостей з ДЗК (а.с. 68-69) земельні ділянки по вул. Нечуя-Левицького, буд. 55, площею 0,5410 га (кадастровий номер :05:002:0025) та площею 0,0700 га (кадастровий номер :05:002:0028), були зареєстровані за Черкаською міською радою на праві власності лише 03.03.2020.

За твердженнями позивача, які не спростовані відповідачем, на виконання рішень Черкаської міської ради №2-6214 та № 2-6215 від 13.08.2020 договори оренди земельних ділянок в м. Черкаси по вул. Нечуя-Левицького, буд. 55, площею 0,5410 га (кадастровий номер :05:002:0025) та площею 0,0700 га (кадастровий номер :05:002:0028) та договори про відшкодування збитків ТОВ "Телеком-Сервіс Лтд" з позивачем на час звернення останнього до суду (жовтень 2020) не укладено. Відповідач у спірний період з 03.07.2019 по 12.08.2020 кошти за користування земельними ділянками, на яких розташована його нерухомість, не сплачував.

Під час розгляду справи, відповідач надав докази, що підтверджують оформлення між сторонами спору договірних відносин щодо оренди спірних земельних ділянок, зокрема, договори оренди землі з протоколом розбіжностей (а.с. 80-84) та витяги з Державного реєстру речових прав (а. с. 152, 153), з яких вбачається, що право оренди на обидві земельні ділянки зареєстровані за відповідачем 17.11.2020 на підставі договорів оренди землі від 17.09.2020.

Отже, судом першої інстанції правомірно встановлено, що договірні правовідносини та відповідно права оренди на спірні земельні ділянки у відповідача виникли за межами кінцевого періоду, за який позивач просить відшкодувати безпідставно набуті та збережені кошти.

Матеріали справи містять докази, надані відповідачем, про те, що 17.03.2015 між відповідачем та ТОВ "Спеціалізоване управління № 609 "Укргідроспецбуд" було укладено договір про компенсацію витрат зі сплати орендної плати за землю, за умовами якого відповідач компенсує ТОВ "Спеціалізоване управління № 609 "Укргідроспецбуд" витрати зі сплати орендної плати за землю (кадастровий номер :05:002:0002) до бюджету пропорційно площі земельної ділянки, на якій розташований належний йому на праві власності об`єкт, в частині земельної ділянки № 4 та № 2 площею 0,611 га за планом розподілу земельної ділянки загальною площею 1,3427 га. (а.с. 55).

Про своє користування частиною земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0002, загальною площею 1,3427 га (в частині земельних ділянок № 4 та № 2 площею 0,611 га за планом розподілу земельної ділянки) відповідач також інформував Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради листом від 22.03.2019 (а.с. 59).

Площа ділянок № 2 та № 4 (0,611 га) повністю відповідає сумі площ новоутворених земельних ділянок, якими користується відповідач за укладеними з позивачем договорами оренди землі, 0,5410 га (кадастровий номер :05:002:0025) + 0,0700 га (кадастровий номер :05:002:0028).

Оскільки у спірний період з 03.07.2019 (з моменту припинення за ТОВ "Спеціалізоване управління № 609 "Укргідроспецбуд" права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0002) до 12.08.2020 (до часу прийняття рішення Черкаською міською радою про надання в оренду відповідачу земельних ділянок з кадастровими номерами: :05:002:0025, :05:002:0028) договори оренди землі між позивачем та відповідачем не було укладено, позивач стверджує, що відповідач у вказаний період використовував спірні земельні ділянки без правовстановлюючих документів та без державної реєстрації відповідних прав, внаслідок чого зберіг у себе майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Позивач здійснив розрахунок та звернувся до Господарського суду Черкаської області з даним позовом, в якому на підставі ст. 1212 ЦК України просив стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, загальна сума неодержаного доходу за час фактичного користування відповідачем спірними земельними ділянками у період з 03.07.2019 по 12.08.2020 склала 96 399,11 грн, в тому числі: з 03.07.2019 по 31.12.2019 - 42 947,79 грн; з 01.01.2020 по 12.08.2020 - 53 451, 32грн.

Здійснюючи розрахунок безпідставно збережених відповідачем коштів, позивач використав нормативну грошову оцінку спірних земельних ділянок згідно долучених до матеріалів справи Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, виданих Міськрайонним управлінням Держгеокадастру у Черкаському районі та м. Черкасах:

- від 23.09.2019 № 4209/0/25-19 (а.с. 25) та від 18.08.2020 № 3472 (а.с. 26), нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,5410 га, що розташована в м. Черкаси по вул. Нечуя-Левицького, 55, кадастровий номер :05:002:0025, становить 2562717,00 грн. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, енергетики, зв`язку, оборони та іншого призначення, цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних, допоміжних, будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості;

- від 23.09.2019 № 4213/0/25-19 (а.с. 27) та від 19.08.2020 № 3485 (а.с. 28), нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0700 га, що розташована в м. Черкаси по вул. Нечуя-Левицького, 55, кадастровий номер :05:002:0028, становить 331590,00 грн. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, енергетики, зв`язку, оборони та іншого призначення, цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних, допоміжних, будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

У розрахунку безпідставно збережених відповідачем коштів позивач застосував мінімальну ставку орендної плати за землю - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає вимогам податкового законодавства.

Як убачається із матеріалів справи, в процесі розгляду справи відповідач надав докази сплати позивачу коштів в розмірі 38 512,89грн за користування спірними земельними ділянками без правовстановлюючих документів за період з 03.03.2020 по 12.08.2020. У зв`язку з вказаними обставинами суд першої інстанції закрив провадження у даній справі на підставі ст. 231 ГПК України за відсутністю предмета спору в цій частині.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельними ділянками, на яких ці об`єкти розміщені.

При цьому апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 57 886,22 грн безпідставно утриманих коштів за користування земельними ділянками з кадастровими номерами :05:002:0025, :05:002:0028 за період з 03.07.2019 по 02.03.2020 включно.

Під час апеляційного перегляду справи колегією суддів апеляційного господарського суду порушення норм процесуального права та наявності обов`язкових підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 269 ГПК України, для скасування судового рішення суду першої інстанції в неоскаржуваній частині не встановлено. Отже, в силу приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України апеляційний перегляд справи здійснюється в межах вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що належне відповідачу нерухоме майно розміщено на сформованих земельних ділянках площею 0,5410 га (кадастровий номер :05:002:0025) та площею 0,0700 га (кадастровий номер :05:002:0028), які утворені шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :05:002:0002, яка в свою чергу теж попередньо була належним чином сформована як об`єкт цивільних прав. Тому твердження відповідача про не сформованість земельної ділянки у спірний період як об`єкта цивільних прав, що виключає можливість обчислення розміру безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, визнано судом першої інстанції таким, що не ґрунтується на положеннях ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України.

Зважаючи на встановлені у даній справі обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає помилковим та безпідставним зазначений висновок місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом ст. ст. 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом "д" ч. 1 ст. 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права є предметом регулювання глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно зі ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Аналогічний висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15.

Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норми глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (аналогічний висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13).

Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (ст. ст. 1212-1214 ЦК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 та від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Як убачається з матеріалів справи, право власності на спірні нежитлові будівлі, розташовані за адресою: м. Черкаси, вул. Нечуя-Левицького, буд. 55, зареєстровані за ТОВ "Телеком-Сервіс ЛТД" 17.03.2015, проте права користування або власності на земельні ділянки, на яких знаходяться об`єкти нерухомості, у спірний період не було оформлено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що для вирішення даного спору встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельні ділянки, за користування якими позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, об`єктом цивільних прав та обґрунтованість порядку та підстав здійснення нарахування орендної плати за користування такими.

Частиною 1 ст. 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. "в" ч. 1 ст. 96 ЗК України).

У силу приписів ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

За змістом ч. ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог ст. 77 ГПК України, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, відповідач є власником нерухомого майна, яке на час його придбання було розміщене на земельній ділянці загальною площею 1,3427га за кадастровим номером :05:002:0002, право користування якою фактично припинено 03.07.2019, після розірвання договору оренди землі від 25.11.2005 за згодою його сторін, позивача та ТОВ "Спеціалізоване управління № 609 Укргідроспецбуд".

У спірний період, зазначений у позовній заяві, сторонами спору здійснювались дії, направлені на поділ вищезазначеної земельної ділянки, за результатами яких у грудні 2019 року Міською радою погоджено (рішення №2-5504 від 13.12.2019) технічну документацію із землеустрою щодо поділу цієї земельної ділянки (кадастровий номер :05:002:0002 площею 1, 3427 га) на 4 окремі земельні ділянки з присвоєнням їм нових кадастрових номерів, із них дві за кадастровими номерами :05:002:0025, :05:002:0028 згідно з рішеннями Міської ради №2-6214, № 2-6215 від 13.08.2020 передані в оренду відповідачу. Фактично договори оренди земельних ділянок на виконання вказаних рішень позивача укладено 17.09.2020, речове право оренди на обидві земельні ділянки зареєстровані за відповідачем в установленому законом порядку 17.11.2020.

З огляду на положення ч. 5 ст. 16, ч.7 ст.21, ч.9 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" у кореспонденції з приписами норми ст. 79-1 ЗК України у даному спірному випадку формування земельних ділянок з присвоєнням їм кадастрових номерів вважається завершеним після затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу попередньої земельної ділянки та здійснення державної реєстрації цих земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, а статус об`єктів цивільних прав земельні ділянки набувають виключно з моменту їх формування та державної реєстрації прав власності на них.

Досліджуючи матеріали даної справи, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що присвоєння спірним земельним ділянкам кадастрових номерів відбулося при погодженні рішенням Черкаської міської ради від 13.12.2019 № 2-5504 технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 1,3427 га кадастровий номер :05:002:0002 на 4 окремі земельні ділянки, в тому числі площею 0,5410 га (кадастровий номер :05:002:0025) та площею 0,0700 га (кадастровий номер :05:002:0028).

Отже, у період з 03.07.2019 по 12.08.2020 земельні ділянки площею 0,5410 га та 0,0700 га, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Нечуя-Левицького, буд. 55, за кадастровими номерами :05:002:0025, :05:002:0028, не були сформованими, відомості щодо них, зокрема і нормативної грошової оцінки цих земельних ділянок, не могли бути внесені до Державного земельного кадастру.

До того ж, відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей з Державного земельного кадастру (а. с. 68- 69) зазначені земельні ділянки по вул. Нечуя-Левицького, буд. 55 в м. Черкаси зареєстровані за позивачем на праві власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно лише 03.03.2020, тобто до вказаної дати земельних ділянок з кадастровими номерами :05:002:0025, :05:002:0028 як об`єктів цивільних прав у розумінні ст. 79-1 ЗК України не існувало.

Зазначені обставини виключають можливість обчислення розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав.

З огляду на викладене, реальну можливість передати зазначені земельні ділянки в оренду ТОВ "Телеком - Сервіс ЛТД" відповідно до Закону України "Про оренду землі" позивач отримав тільки 03.03.2020, так як саме з вказаного часу земельні ділянки набули статусу об`єктів цивільних прав і до цього часу не була визначена нормативна грошова оцінка земельних ділянок, та, як наслідок, не могла бути розрахована орендна плата.

Щодо розміру неотриманої орендної плати, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 21 названого Закону).

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абз. 1 п. 289.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 ст. 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 20 та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За змістом п. 289.1 ст. 289 ПК України і ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (ст. 1 Закону України "Про оцінку земель").

Тобто нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності.

Як вже зазначалось, у даній справі при здійсненні розрахунку безпідставно збережених відповідачем коштів позивачем використанні дані про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, що вказані у Витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок №4209/0/25-19 від 23.09.2019, №3472 від 18.08.2020 (стосовно земельної ділянки площею 0,5410 га, кадастровий номер :05:002:0025), №4213/0/25-19 від 23.09.2019, №3485 від 19.08.2020 (стосовно земельної ділянки площею 0,0700 га, кадастровий номер :05:002:0028).

З наведеного убачається, що станом на початок періоду, за який позивачем визначався розмір можливої орендної плати, 03.07.2019, і до проведення державної реєстрації спірних земельних ділянок в Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрових номерів, 13.12.2019, відомості про нормативну грошову оцінку щодо спірних земельних ділянок не могли бути внесені до Державного земельного кадастру, а отже така оцінка в цей період була відсутня.

З огляду на приписи ст. 79-1 ЗК України та ст. ст. 20, 23 Закону України "Про оцінку земель" та враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що протягом спірного періоду з 03.07.2019 по 02.03.2020 (за який нараховано 57 886,22 грн безпідставно утриманих коштів, які є предметом апеляційного оскарження) земельних ділянок, площею 0,5410 га та 0,0700 га по вул. Нечуй-Левицького, буд. 55 у м. Черкаси, за кадастровими номерами :05:002:0025, :05:002:0028, як об`єктів цивільних прав не існувало, належні та допустимі докази формування цих земельних ділянок та державної реєстрації права власності на них за позивачем, проведення їх нормативної грошової оцінки та внесення зазначених відомостей в установленому законом порядку до ДЗК відсутні, що виключає можливість обчислення розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю.

Подібні правові висновки викладені у постанова Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №922/926/19, від 29.05.2018 у справі № 922/955/18, від 06.08.2019 у справі № 922/3560/18, від 10.09.2019 у справі № 922/96/19, від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведення позивачем належними та допустимими доказами правильність здійсненого ним розрахунку розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді орендної плати за вказаний спірний період є необґрунтованим. У задоволенні позовних вимог у вказаній частині слід відмовити.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга відповідача є підставною та обґрунтованою, а тому є такою, що підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду враховує положення ч.1 ст. 9 Конституції України та бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010, в яких Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноматність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Зважаючи на викладене, решту аргументів позивача та доводів відповідача апеляційний господарський суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття постанови у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 2 ч. 1 ст.275 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені обставини, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, допустив порушення норм процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позову в оскаржуваній частині, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Телеком - Сервіс ЛТД" підлягає задоволенню, а оскаржуване апелянтом рішення суду першої інстанції у даній справі скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 57 886,22 грн безпідставно утриманих коштів. Судові витрати зі сплати судового збору у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України за подання позовної заяви до суду першої інстанції підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, на позивача - 1 262,22грн, на відповідача - 839, 78грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 839,78грн.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеком - Сервіс ЛТД" на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.01.2021 у справі №925/1370/20 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 25.01.2021 у справі №925/1370/20 в оскаржуваній частині щодо стягнення 57 886,22 грн безпідставно утриманих коштів та 2 102,00грн на відшкодування сплаченого судового збору скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у позові про стягнення 57 886,22грн безпідставно утриманих коштів відмовити з покладенням витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви в цій частині на позивача.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеком - Сервіс ЛТД" (ідентифікаційний код 38646278, м. Черкаси, вул. Сержанта Жужоми, 7 кв. 70) на користь Черкаської міської ради (вул. Б.Вишневецького, 36, м. Черкаси, ідентифікаційний код 25212542) 839,78 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції.

5. Стягнути з Черкаської міської ради (вул. Б.Вишневецького, 36, м. Черкаси, ідентифікаційний код 25212542) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеком - Сервіс ЛТД" (ідентифікаційний код 38646278, м. Черкаси, вул. Сержанта Жужоми, 7 кв. 70) 3 153, 00 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду Черкаської області видати відповідні накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

7. Матеріали справи №925/1370/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир