ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.04.2021 Справа № 905/327/21

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., розглянувши без виклику сторін матеріали справи №905/327/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія», м.Павлоград Дніпропетровської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», с.Вовчанка, Мар`їнський р-н., Донецька область,

про стягнення 69 877,48 грн -

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія» звернулася до Господарського суду Донецької області з позовом №02-070/21 від 16.02.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» про стягнення 66 322, 77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №52-ЦК-ДЦ, а саме невиконанням грошових зобов`язань, у зв`язку з чим позивач просить стягнути інфляційні витрати та 3 % річних, в умовах наявності судового рішення про стягнення основної суми заборгованості за договором.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

15.03.2021 до Господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява про долучення матеріалів за вих.№03-112/21 від 05.03.2021 до позовної заяви на виконання приписів ухвали суду від 01.03.2021.

17.03.2021 на електронну адресу Господарського суду Донецької області від відповідача надійшли клопотання: про слухання справи в порядку загального провадження б/н від 17.03.2021, відповідно до якого відповідач посилається на складність справи, яка обумовлена спірними правовідносинами, що склалися між сторонами; та про залишення позовної заяви без руху через недостатнього обґрунтування позивачем розрахунків суми позову.

25.03.2021 до Господарського суду Донецької області від Відповідача надійшов відзив на позов б/н від 22.03.2020, в якому останній заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

05.04.2021 до Господарського суду Донецької області надійшла заява позивача за вих.№03-160/21 від 31.03.2021 про збільшення розміру позовних вимог до 69 877, 48 грн., в

якої останній збільшив позовні вимоги за рахунок збільшення періоду нарахування 3% річних та інфляційних витрат.

Щодо клопотання відповідача про слухання справи в порядку загального провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227 000 грн.); справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 250 ГПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

При цьому, згідно з ч. 7 зазначеної статті , частина 4 не застосовується, якщо відповідно до вимог ГПК справа розглядається тільки в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи суму вимог, які заявлені в межах цієї справи, а також низький рівень складності справи, суд зазначає про відсутність процесуальних підстав для розгляду справи в порядку загального провадження та відмовляє в задоволені клопотання відповідача.

Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху, суд надавши оцінку обґрунтуванням відповідача, вважає, що розрахунок, зроблений позивачем у позивної заяві є достатнім для надання оцінки правомірності вимог. До того ж, за змістом ст. 174 ГПК України питання про залишення позивної зави без руху вирішується на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі. Клопотання відповідача надійшло до суду після відкриття провадження по справі № 905/327/21 , що унеможливлює залишення заяви без руху.

Щодо заяви позивача про збільшення позовних вимог, суд зазначає.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання. Згідно із ч. 3 ст.252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що провадження у справі відрито 1.03.2021 року, таким чином останнім днем спливу строку, в який позивач може скористатися правом на збільшення позовних вимог є 31.03.2021 року.

Як свідчить відмітка на конверті поштового відправлення, заява про збільшення позивних вимог була передана позивачем на поштове відділення Укрпошти 31.03.2021 року.

Враховуючи приписи ч.7 ст. 116 ГПК України, а також наявність доказів надсилання заяви на адресу відповідача, суд зазначає про розгляд справи з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 31.03.2021 року.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення викладені у заявах по суті справи відповідно до ч.8 ст. 252 ГПК України.

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору справа розглядається відповідно за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, суд

ВСТАНОВИВ:

29.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія» (далі Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» (далі Відповідач, з 16.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», Покупець) було укладено договір поставки №52-ЦК-ДЦ.

Відповідно до п.1.1 Договору, в порядку та на умовах, передбачених Договором, Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в Договорі та Специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору.

Пунктом 1.2 передбачено, що Відповідач (покупець) зобов`язується прийняти та оплатити поставлену в його власність Продукцію відповідно до умов Договору.

Згідно із п.4.1 поставка продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами погодженими Сторонами в Договорі та Специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору. За змістом п. 4.2 умови поставки продукції DDP, згідно з «Інкотермс-2010», з врахуванням умов та застережень, наявних в Договорі та/або відповідних Специфікаціях до нього. п.4.6. зобов`язання позивача вважаються виконаними з моменту передачі Продукції у розпорядження Відповідача в погодженому місці призначення поставки в асортименті, кількості, в строк, з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в Договорі та в Специфікаціях, а зобов`язання Відповідача вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої Продукції.

Позивачем було виконано усі умови договору та передано у власність Відповідача продукцію на загальну суму 241 740, 00 грн.

Відповідач умови Договору не виконав, оскільки здійснив лише часткову оплату поставки у розмірі 10 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звертався до Господарського суду Донецької області з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за поставлену продукцію, інфляційних витрат та 3% річних.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 29.03.2018 у справі №905/18/18 позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто на користь Позивача грошові кошти в загальній сумі 315 446 14 грн.

Позивач зазначає, що станом на 16.02.2021 рішення суду в установленому законом порядку не виконано, заборгованість Відповідача за договором №25-ЦК-ДК від 29.12.2014 залишається незмінною і складає 231 740, 00 грн.

В ході розгляду справи відповідач не спростував факт невиконання ним зобов`язань за договором №25-ЦК-ДК від 29.12.2014 та рішенням суду від 29.03.2018 року.

У відповідності до ч.3 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи рішення по справі № 905/18/18 та відсутність доказів виконання зобов`язань за договором, суд вважає доведеним факт заборгованості відповідача за договором в сумі 231 740 грн. та зазначає про спростування матеріалами справи заперечень відповідача щодо неможливості розгляду справи без дослідження накладних, за якими видобувалась поставка.

Зі змісту рішення по справі № 905/18/18 вбачається, що в межах зазначеної справи крім основної суми заборгованості було стягнуто 3% річних за період прострочення з 17.11.2015 по 26.02.2018 року та інфляційні витрати за період грудень 2015 по січень 2018 року.

В межах цієї справи позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 21 466, 11 грн. за період з 27.02.2018 по 30.03.2021, інфляційні витрат у розмірі 48 411, 37 грн. за період з 01.02.2018 по 28.02.2021.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Змістом ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, нарахування інфляційних витрат та 3% річних в межах цієї справи суд вважає правомірним.

Стосовно заперечень відповідача щодо невірного розрахунку 3% річних та інфляційних витрат, суд зазначає, що станом на початок розрахункового періоду заборгованість за накладним існувала одночасно, у зв`язку з чим застосування розрахунку на загальну заборгованість за договором не впливає на вірність розрахунку.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат та 3% річних позивача, суд зазначає що вони є арифметично вірним , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме: інфляційні витрати у розмірі 48 411, 37 грн. за період з 01.02.2018 по 28.02.2021, 3% річних у розмірі 21 466,11 грн. за період з 27.02.2018 по 30.03.2021.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 193, Господарського кодексу України, а також ст. ст. 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» про стягнення інфляційних збитків у розмірі 48 411, 37 грн. та 3% річних у розмірі 21 466, 11 грн. - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (вул. Нагорна, б. 1А, с. Вовчанка, Маріїнський район, Донецька область, 85621, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія» (вул. Крилова, б. 25, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400, ) інфляційні витрати у розмірі 48 411, 37 грн., 3% річних у розмірі 21 466, 11 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Відмовити у задоволенні клопотань відповідача б/н від 17.03.2021 про залишення позову без руху та слухання справи в порядку загального провадження .

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України.

Суддя П.В. Демідова

Повний текст рішення складено та підписано 29.04.2021

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).