ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.04.2021 Справа № 920/1314/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А. за участі секретаря судового засідання Галашан І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/13/120 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, буд. 9, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 03352455),

до відповідача: Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (вул. Горького, буд. 58, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 05747991),

про стягнення 224 262,63 грн.

позивача Ніколаєнко І.П. за довіреністю від 04.01.2021 № 22/03,

відповідача не прибув.

ВСТАНОВИВ:

24.12.2020 до господарського суду звернувся позивач із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість послуги централізованого водопостачання у сумі 224 262,63 грн, з яких: 220 853,61 грн - основна заборгованість, 2 145,61 грн - 3 % річних, 1 263,41 грн інфляційні втрати, а також стягнути з відповідача судові витрати у сумі 3 363,94 грн.

У позовні заві позивачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складає 3 363,94 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором на централізоване водопостачання від 27.12.2019 № 3906/2 з протоколом розбіжностей від 15.01.2020 та протоколом узгодження розбіжностей від 30.01.2020 щодо своєчасної та в повному обсязі оплати послуг з централізованого водопостачання, а тому наявні підстави для нарахування 3 % річних та інфляційний втрат відповідно до пунктів 5.2.4, 6.1.2 договору та частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 29.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 920/1314/20 та призначено підготовче засідання на 23.02.2021, 10:30.

22.01.2021 представником відповідача подано до суду відзив від 22.01.2021 № 18-7/62 (вх. № 531к/21), в якому представник відповідача проти позову заперечує, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивачем всупереч пункту 1.5 договору завищено об`єми надання послуг за договором за період з квітня по травень 2020 року. Акти приймання-передачі послуг з централізованого водопостачання від 31.01.2020 № 3906/2, від 28.02.2020 № 3906/2 та від 30.06.2020 № 3906/2 підписано з боку відповідача невстановленою особою, що виключає визнання його у якості доказу належного виконання послуг за договором.

Також представник відповідача у відзиві, посилаючись на те, що договір не містить істотних умов таких як «режим надання послуг» та «обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання», обов`язковість яких передбачена Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», у договорі не зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання та/або водовідведення, зазначає про неукладенність договору.

Крім наведеного представник відповідача у відзиві посилаючись на вимоги статті 91 ГПК України, просить суд витребувати у позивача - Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, буд. 9, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 03352455) оригінали письмових доказів, доданих позивачем до позовної заяви, а саме: супровідного листа від 05.05.2020 № 24/3082 та рахунку від 30.04.2020 № 3906/2; супровідного листа від 03.06.2020 № 24/3704 та рахунку від 29.05.2020 № 3906/2; супровідного листа від 03.07.2020 № 24/4243 та рахунку від 30.06.2020 № 3906/2; супровідного листа від 05.11.2020 № 24/6905 та рахунку від 30.10.2020 № 3906/2; супровідного листа від 02.12.2020 № 24/7569 та рахунку від 30.11.2020 № 3906/2; актів приймання-передачі послуг на централізоване водопостачання від 30.04.2020 № 3906/2, від 29.05.2020 № 3906/2, від 30.06.2020 № 3906/2, від 30.10.2020 № 3906/2 та від 30.11.2020 № 3906/2.

09.02.2021 від представника позивача до суду надійшла заява від 09.02.2021 № 22/1049 (вх. 760к), в якій представник останнього зазначив, що станом на 08.02.2021 відповідачем сплачено заборгованість за послуги з централізованого водопостачання в сумі 220 853,61 грн, чим останнім визнано законність позовних вимог позивача. У зв`язку з наведеним представник позивача просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2 145,61 грн - 3 % річних та 1 263,41 грн інфляційних втрат, а також стягнути з відповідача судові витрати в сумі 3 363,94 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що судом було вчинено всі дії в межах підготовчого провадження з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, суд ухвалою від 23.02.2021 у справі № 920/1314/20 постановив задовольнити клопотання представника відповідача - Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (вул. Горького, буд. 58, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 05747991) про витребування оригіналів доданих позивачем до позовної зави документів, яке викладено останнім у відзиві від 22.01.2021 № 18-7/62 (вх. № 531к/21); провадження у справі № 920/1314/20 в частині стягнення основного боргу в сумі 220 853,61 грн закрити на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України; в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 2 145,61 грн - 3 % річних та 1 263,41 грн інфляційних втрат, розгляд справи № 920/1314/20 продовжити; закрити підготовче провадження у справі № 920/1314/20; призначити справу № 920/1314/20 до судового розгляду по суті в судове засідання на 06.04.2021, 11:30; витребувати у позивача оригінали документів доданих до позовної заяви, а саме: супровідного листа від 05.05.2020 № 24/3082 та рахунку від 30.04.2020 № 3906/2; супровідного листа від 03.06.2020 № 24/3704 та рахунку від 29.05.2020 № 3906/2; супровідного листа від 03.07.2020 № 24/4243 та рахунку від 30.06.2020 № 3906/2; супровідного листа від 05.11.2020 № 24/6905 та рахунку від 30.10.2020 № 3906/2; супровідного листа від 02.12.2020 № 24/7569 та рахунку від 30.11.2020 № 3906/2; актів приймання-передачі послуг на централізоване водопостачання від 30.04.2020 № 3906/2, від 29.05.2020 № 3906/2, від 30.06.2020 № 3906/2, від 30.10.2020 № 3906/2 та від 30.11.2020 № 3906/2 для огляду судом в судовому засіданні по суті.

04.03.2021 від позивача до суду надійшла заява від 26.02.2021 № 22/1427 (вх. 1131к), в якій представник останнього зазначив, що станом на 08.02.2021 відповідачем сплачено заборгованість за послуги з централізованого водопостачання в сумі 220 853,61 грн, чим останнім визнано законність позовних вимог позивача. У зв`язку з наведеним представник позивача просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2 145,61 грн - 3 % річних та 1 263,41 грн інфляційних втрат, а також стягнути з відповідача судові витрати в сумі 2 270,00 грн.

Також у зазначеній заві позивач просить суд постановити ухвалу про повернення надлишково сплаченого судового збору з державного бюджету в сумі 1 093,94 грн.

Ухвалою від 15.03.2021 у справі № 920/1314/20 судом постановлено призначити розгляд справи по суті в судове засідання на 22.04.2021, 11:30 з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні по суті 22.04.2021 усно зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та наполягає на їх задоволенні судом у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання по суті не з`явився, про дату, час та місце судового слухання справи повідомлений судом належним чином 17.03.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ухвали суду від 15.03.2021 у справі № 920/1314/20, повернуте на адресу суду відділенням поштового зв`язку.

Згідно зі статті 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання для розгляду даної справи по суті та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання статті 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи.

В судовому засіданні по суті 22.04.2021 на підставі статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до укладеного між сторонами договору на централізоване водопостачання № 3906/2 від 27.12.2019 з протоколом розбіжностей від 15.01.2020 та протоколом узгодження розбіжностей від 30.01.2020 (надалі - договір) позивач зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого водопостачання, а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Суб`єкт користування послугами з централізованого водопостачання: Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», яке згідно з рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.06.2019 № 322 «Про визначення виробників та виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення», визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води в межах території обслуговування в місті Суми (пункт 1.2 договору).

Характеристики об`єкта надання послуг погоджені сторонами у пункті 1.3 договору. Об`єктами надання послуг з централізованого водопостачання холодної води за цим договором є житлові будинки, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачу, розташовані за адресами, зазначеними у додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору. Постачання виконавцем обсягів холодної води здійснюється централізованими водопровідними мережами виконавця до Точок розподілу, визначених сторонами за адресами договору.

29.10.2020 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору на централізоване водопостачання № 3906/2 від 27.12.2019 з протоколом розбіжностей від 15.01.2020 та протоколом узгодження розбіжностей від 30.01.2020, яким зазначений договір доповнено додатком № 2 «Перелік об`єктів надання послуг з централізованого водопостачання».

Отриманий від виконавця обсяг холодної води в подальшому використовується споживачем для виробництва гарячої води та надання послуг з централізованого постачання гарячої води мешканцям м. Суми (далі - кінцеві споживачі) за адресами об`єктів водопостачання, зазначених у додатку № 1 та додатку № 2 (пункт 1.4 договору).

Згідно з пунктом 1.5 договору, тимчасово, до моменту встановлення та введення в експлуатацію вузлів комерційного обліку гарячої води у житлових будинках кінцевих споживачів за переліком, наведеним у додатку № 1 та додатку № 2 до договору, загальний об`єм поставленої виконавцем споживачу холодної води (загальний обсяг наданої споживачу послуги) за цим договором визначається сторонами за інформацією споживача про фактичний обсяг поставленої ним кінцевим споживачам гарячої води у звітному періоді згідно показань вузлів розподільного обліку гарячої води, встановлених в квартирах кінцевих споживачів, та/або за відповідними нормами споживання, встановленими для кінцевих споживачів. З моменту встановлення та введення в експлуатацію вузлів комерційного обліку гарячої води у житлових будинках кінцевих споживачів за переліком, наведеним у додатку № 1 до даного договору, загальний об`єм поставленої виконавцем споживачу холодної води (фактичний обсяг наданої споживачу послуги) за цим договором визначається сторонами за показаннями вузлів комерційного обліку гарячої води, встановлених у житлових будинках кінцевих споживачів за переліком, наведеним у додатку № 1 та додатку № 2 до договору.

Відповідно до пункту 2.2 договору, розмір щомісячної плати за надані послуги з централізованого водопостачання визначається сторонами, виходячи із встановлених уповноваженими органами тарифів на послуги централізованого водопостачання та загального об`єму поставленої виконавцем споживачу холодної води (загального обсягу фактично наданих споживачу послуг), що визначається сторонами згідно з пунктом 1.5 договору.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.3 договору розрахунковим періодом за договором є календарний місяць з 01 по 31 (30) число. Між сторонами застосовується щомісячна система оплати послуг з централізованого водопостачання, платежі вносяться споживачем не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Послуги оплачуються у безготівковій формі на банківський рахунок виконавця.

Порядок визначення обсягу наданої споживачу послуги погоджений сторонами у розділі 4 договору (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 30.01.2020).

Загальний обсяг фактично наданої споживачу послуги (загальний об`єм поставленої виконавцем споживачу холодної води) визначається сторонами згідно з пунктом 1.5 договору.

Зняття показань вузлів розподільного обліку гарячої води, встановлених у квартирах кінцевих споживачів, та визначення фактичного обсягу поставленої у звітному періоді кінцевим споживачам гарячої води здійснюється щомісячно споживачем самостійно, виходячи з показань вузлів розподільного обліку гарячої води кінцевих споживачів та/або відповідних норм споживання, встановлених для кінцевих споживачів.

Інформація про фактичний обсяг поставленої у звітному періоді кінцевим споживачам гарячої води щомісячно передається споживачем на адресу виконавця у строк до 23 числа поточного місяця в електронному та письмовому вигляді. Зазначена інформація є підставою для складання виконавцем та підписання сторонами актів приймання-передачі наданих у розрахунковому періоді послуг з централізованого водопостачання та подальшого проведення між сторонами розрахунків за цим договором; нарахування кінцевим споживачам плати за послуги з централізованого водовідведення.

Відповідно до пункту 4.3 договору, зняття показань вузлів комерційного обліку гарячої води, з моменту встановлення їх у житлових будинках кінцевих споживачів за переліком, наведеним у додатку № 1 та додатку № 2 до даного договору, здійснюється споживачем щомісячно.

Виконавець на підставі наданої споживачем інформації про зняті у звітному періоді показання вузлів комерційного обліку гарячої води та/або інформації про фактичний обсяг гарячої води, поставленої кінцевим споживачам у звітному періоді, не пізніше 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим, складає двосторонній акт приймання-передачі обсягів поставленої за цим договором холодної води, який є підставою для проведення розрахунків за договором. Споживач протягом 5-ти робочих днів з моменту одержання акту підписує надані примірники акту та повертає виконавцю один примірник акту або ж надає обґрунтовані письмові заперечення до акту, у разі незгоди з кількістю (обсягом) та вартістю наданих послуг (пункт 4.4 договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив договірні зобов`язання щодо оплати послуг наданих у період з 01.04.2020 по 30.11.2020, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 220 853,61 грн.

Як встановлено судом, станом на 08.02.2021 відповідачем сплачено заборгованість за послуги з централізованого водопостачання в сумі 220 853,61 грн, у зв`язку з чим судом ухвалою від 23.02.2021 у справі № 920/1314/20 постановлено, зокрема провадження у справі № 920/1314/20 в частині стягнення основного боргу в сумі 220 853,61 грн закрити на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України; в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 2 145,61 грн - 3 % річних та 1 263,41 грн інфляційних втрат, розгляд справи № 920/1314/20 продовжити.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами першою, другою статті 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» встановлено, що послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення. Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності позивача є забір, очищення та постачання води; каналізація, відведення й очищення стічних вод, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.06.2019 № 322 «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» КП «Міськводоканал» Сумської міської ради визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в місті Суми.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 222 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідач не розрахувався за надані послуги у встановлений договором термін, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до пунктів 5.2.4, 6.1.2 договору відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми заборгованості.

Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасну оплату послуг за період з 01.04.2020 по 30.11.2020 відповідачеві нараховано 3 % річних в сумі 2 145,61 грн та інфляційні втрати в сумі 1 263,41 грн за загальний період з 21.05.2020 по 30.11.2020, що підтверджується детальним розрахунком, який додано позивачем до позовної заяви.

Суд погоджується з підставами для застосування до відповідача зазначених санкцій та з правильністю проведеного розрахунку. Відтак вимоги позивача в цій частині суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, та достовірними доказами в розумінні статей 76-78 ГПК України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі з урахуванням вищевикладеного.

Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, судовий збір в сумі 2 102,00 грн підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (вул. Горького, буд. 58, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 05747991) на користь Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, буд. 9, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 03352455) 3 % річних в сумі 2 145,61 грн (дві тисячі сто сорок п`ять гривень 61 коп.), інфляційні нарахування в сумі 1 263,41 грн (одна тисяча двісті шістдесят три гривні 61 коп.) та відшкодування судового збору в сумі 2 102,0 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повні реквізити сторін зазначені у пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 30 квітня 2021 року.

Суддя Ю.А. Джепа