ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2021 р. Справа№ 640/1226/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Пересенчук Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Вознюк Д.В.;

від відповідача- 1: не з`явились;

від відповідача- 2: Ярко О.Ю.;

від відповідача- 3: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2020 року (повний текст складено 23.12.2020)

у справі №640/1226/19 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс"

до 1. Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

2. Служби безпеки України

3. Приватного підприємства "Топаз ЛТД"

про визнання неправомірними дій, визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просило:

- визнати неправомірними дії відповідача по передачі нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Сім`ї Сосніних, 3, Службі безпеки України за виконавчим провадженням № 43827011;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про передачу нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Сім`ї Сосніних, 3, Службі безпеки України за виконавчим провадженням № 43827011;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 09 жовтня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу TOB "Бахмач Нафтосервіс", винесену у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 серпня 2013 року № 910/9667/13;

- зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 серпня 2013 року № 910/9667/13 та прийняти рішення про передачу нереалізованого майна боржника приватного підприємства "ТОПАЗ ЛТД", яке розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Сім`ї Сосніних, 3, стягувачу TOB "Бахмач Нафтосервіс".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що внаслідок порушення відповідачем 1 приписів статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" та передачі Службі безпеки України нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3 у межах виконавчого провадження № 43827011 було порушено майнові інтереси позивача на отримання вказаного нежитлового приміщення у власність.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано неправомірними дії Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по передачі нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Сім`ї Сосніних, 3, Службі безпеки України за виконавчим провадженням № 43827011; визнано протиправною та скасовано постанову від 23 січня 2019 року ВП №43827011 Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу; визнано протиправною та скасовано постанову від 09 жовтня 2018 року ВП №43852291 Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про повернення виконавчого документа стягувачу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року частково задоволено апеляційні скарги Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та Служби безпеки України, внаслідок чого рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2019 року скасовано, а провадження по справі закрито та роз`яснено позивачу, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства господарським судом.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс" про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено; справу № 640/1226/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс" до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: Служба безпеки України, Приватне підприємство "Топаз ЛТД", про визнання неправомірними дій, визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, передано до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Приймаючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що враховуючи невиконання позивачем обов`язку щодо внесення грошових коштів протягом строку, встановленого ч. 8 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", суд приходить до висновку, що відповідачем 1 не порушено права позивача щодо спірного приміщення, оскільки, внаслідок невиконання приписів Закону, позивач права на отримання зазначеного приміщення не набув.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2020 року у справі № 640/1226/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки підставам повернення виконавчого документа позивачу. Апелянт зазначає, що пропозиція державного виконавця, адресована позивачу, не містила даних про вартість майна, різницю, яку необхідно сплатити, та реквізити депозитного рахунку відповідача, на який слід вносити різницю між вартістю майна боржника та сумою боргу за виконавчим документом. Також, за твердженням апелянта, висновок суду про загальнодоступність реквізитів депозитарного рахунку ДВС ґрунтується лише на усних поясненнях представника відповідача, а тому не є достовірними.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №640/1226/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 17.03.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 року відкладено розгляд справи на 14.04.2021.

Позиції представників сторін

10.03.2021 через відділ документального забезпечення суду від відповідача 2 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Явка представників сторін

Представники відповідача 1 та відповідача 3 у судове засідання 14.04.2021 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи останні були повідомлені належним чином.

В той же час, ухвала суду, яка була направлена на адресу відповідача 3, повернулась у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Колегія суддів відзначає, що вся кореспонденція направлялась на адресу відповідача 3, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 54, оф. 4.

Апеляційним судом враховано позицію Верховного Суду (постанови від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19), відповідно до якої касаційний господарський суд, здійснивши аналіз ст.ст. 120, 242 ГПК України, п.п.11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст. ст. 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

А тому, ухвала суду апеляційної інстанції від 17.03.2021 вважається врученою відповідачу 3.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 14.04.2021 за відсутності представників відповідачів 1 та 3.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

14 серпня 2013 року Господарським судом міста Києва видано наказ по справі №910/9667/13 про стягнення з Приватного підприємства "ТОПАЗ ЛТД." (відповідач 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс" (позивач) 166 002,48 грн основного боргу, 8300,12 грн штрафу, 20 938,31 грн пені та 3901,80 грн судового збору.

Постановою ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 26.09.2013 відкрито виконавче провадження №39941631 на підставі зазначеного виконавчого документа.

У рамках виконавчого провадження №39941631 було частково погашено борг в сумі 7653,96 грн. (залишок боргу 191 488,75 грн.) та одночасно встановлено, що відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за боржником (ПП "Топаз ЛТД") зареєстровано нежитлові приміщення (в літ.А) загальною площею 2133,50 кв.м. Приміщення знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3, що територіально відноситься до ВДВС Святошинського РУЮ.

Як наслідок, постановою ВДВС Солом`янського РУЮ від 29.05.2014 закінчено виконавче провадження №39941631, копію постанови направлено сторонам та ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві.

03 липня 2014 головним державним виконавцем Максимівим Миколою Миколайовичем відділу ДВС Святошинського РУЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №43852291 з метою примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.08.2013 №910/9667/13.

17 серпня 2018 року відповідач 1 звернувся до позивача із пропозицією №43972504/14 щодо залишення за позивачем нереалізованого майна за результатами третіх електронних торгів, які не відбулись, у рахунок погашення заборгованості ПП "Топаз ЛТД." за наказом Господарського суду міста Києва.

У даній пропозиції було зазначено, що до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшло повідомлення від ДП "СЕТАМ" від 13.08.2018 про те, що лот № 294509 - нежиле приміщення, площею 20,88 кв. м., що складає 98/1000 частини від нежилих приміщень, площею 2133,50 кв. м. та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3 яке належить Приватному підприємству "Топаз ЛТД" на праві власності, знімається з продажу на торгах в зв`язку з тим, що прилюдні торги від 13.08.2018 року не відбулися.

Відповідач 1, також, зазначив про те, що у разі надання згоди на залишення за собою нереалізованого майна, стягувачу необхідно внести на депозитний рахунок Відділу різницю між вартістю майна та сумою боргу за виконавчим документом відповідно до приписів ч. 8 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження".

Як зазначає позивач, вказана пропозиція отримана ним 28.08.2018.

Листом від 05.09.2018 №95 позивач повідомив відповідача 1 про згоду на прийняття нереалізованого майна боржника за ціною третіх електронних торгів. Також в листі позивач просив повідомити про те, хто із стягувачів виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно та в якій черговості підлягають задоволенню вимоги ТОВ "Бахмач-Нафтосервіс".

28.09.2018 позивач повторно звернувся до відповідача 1 з листом №108 аналогічного змісту.

09 жовтня 2018 року відповідачем 1 прийнято постанову №43852291 про повернення виконавчого документу позивачу у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а нежитлове приміщення, площею 20,88 кв. м., що складає 98/1000 частини від нежилих приміщень, площею 2133,50 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3, передане в порядку черговості стягувачу за виконавчим провадженням №43827011 - Службі безпеки України.

Відповідно до інформації, що міститься в копії матеріалів виконавчого провадження № 43827011, 03 грудня 2013 року Господарським судом міста Києва видано наказ №910/18463/13 про стягнення з Приватного підприємства «Топаз ЛТД» на користь Служби безпеки України 204 891, 19 грн пені, 118 784, 22 грн штрафу, 6 473,50 грн витрат по оплаті судового збору.

У рамках виконавчого провадження № 43827011 було частково погашено борг в сумі 12 689,13 грн. (залишок боргу - 317 459,78 грн.) та одночасно державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві було встановлено, що відповідно до інформації Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за боржником (ПП «Топаз ЛТД») зареєстровано нежитлові приміщення (в літ.А) загальною площею 2133,50 кв.м. Приміщення знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3, що територіально відноситься до ВДВС Святошинського РУЮ.

Постановою ВДВС Солом`янського РУЮ від 29 травня 2014 року закінчено виконавче провадження № 41273100, копію постанови направлено сторонам та ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві.

26 червня 2014 року головним державним виконавцем Максимівим Миколою Миколайовичем відділу ДВС Святошинського РУЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 43827011 з метою примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2013 № 910/18463/13.

23 січня 2019 року відповідачем прийнято постанову ВП № 43827011 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, відповідно до резолютивної частини якої стягувачу - Службі безпеки України передано у власність нерухоме майно, що належить боржнику (ПП «Топаз ЛТД») - нежитлове приміщення, площею 20,88 кв. м., що складає 98/1000 частини від нежилих приміщень, площею 2133,50 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що внаслідок порушення відповідачем 1 приписів статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" та передачі Службі безпеки України нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3 у межах виконавчого провадження № 43827011 було порушено майнові інтереси позивача на отримання вказаного нежитлового приміщення у власність.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписами статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як вказувалось вище, виконавче провадження № 4385229 було відкрито на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 серпня 2013 року № 910/9667/13 про стягнення з ПП «ТОПАЗ ЛТД» на користь ТОВ «Бахмач Нафтосервіс» грошових коштів.

Одночасно з цим виконавче провадження № 43827011 було відкрито на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.12.2013 № 910/18463/13 про стягнення з ПП «ТОПАЗ ЛТД» на користь Служби безпеки України грошових коштів. В межах цього виконавчого провадження відповідачем 1 прийнято оскаржувану постанову ВП № 43827011 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, відповідно якої стягувачу - Службі безпеки України передано у власність нерухоме майно, що належить боржнику - ПП «Топаз ЛТД».

Згідно з положеннями частин першої, шостої та восьмої статті 61 Закону № 1404-VIII реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Отже, Законом № 1404-VIII передбачено випадки, коли реалізація арештованого майна на торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача - учасника виконавчого провадження Закон № 1404-VIII передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити виконавець, а саме: повідомити про це стягувача і запропонувати йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 61 Закону № 1404-VIII).

Частиною 10 статті 61 Закону визначено, що у разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку черговості, визначеної статтею 46 цього Закону (у разі наявності застави та/або іпотеки декількох стягувачів щодо такого майна - також з урахуванням відповідних норм Закону України "Про заставу" та/або Закону України "Про іпотеку"), а в межах однієї черги, визначеної статтею 46 цього Закону, - у порядку надходження виконавчих документів на виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету;

5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вимоги стягувачів ТОВ «Бахмач Нафтосервіс» та Служби безпеки України відповідно до положень ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають задоволенню в п`яту чергу як одного, так і іншого стягувача, а тому згідно ч.10 ст.61 цього Закону в межах однієї черги нереалізоване майно передається стягувачам у порядку надходження виконавчих документів на виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 червня 2014 року головним державним виконавцем Максимівим Миколою Миколайовичем відділу ДВС Святошинського РУЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №43827011 з метою примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.12.2013 у справі № 910/18463/13, стягувачем за яким є Служба безпеки України.

Із тексту даної постанови вбачається, заява про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.12.2013 у справі № 910/18463/13 була подана державному виконавцю 26.06.2014.

03 липня 2014 року головним державним виконавцем Максимівим Миколою Миколайовичем відділу ДВС Святошинського РУЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №43852291 з метою примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.08.2013 №910/9667/13, стягувачем за яким є ТОВ «Бахмач Нафтосервіс».

Як вбачається із тексту даної постанови, заява про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.08.2013 №910/9667/13 була подана 01.07.2014.

Отже, до державного виконавця ДВС Святошинського РУЮ на примусове виконання виконавчий лист від Служби безпеки України надійшов раніше, ніж від ТОВ «Бахмач Нафтосервіс».

Крім того, як вже було зазначено вище, відповідно до частин 7-8 Закону № 1404-VIII у разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Так, 17 серпня 2018 року відповідач 1 звернувся до позивача із Пропозицією №43972504/14 щодо залишення за позивачем нереалізованого майна, а саме нежитлового приміщення, площею 20,88 кв. м., що складає 98/1000 частини від нежилих приміщень, площею 2133,50 кв. м. та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3, в рахунок погашення заборгованості ПП "Топаз ЛТД." за наказом Господарського суду міста Києва від 14 серпня 2013 року у справі №910/9667/13.

У зазначеній пропозиції відповідач 1 повідомив позивача про обов`язок внесення на депозитний рахунок Відділу різниці між вартістю майна та сумою боргу за виконавчим документом протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення на підставі приписів ч. 8 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження".

Судом було встановлено, що ТОВ "Бахмач-Нафтосервіс" листом від 05.09.2018 №95 повідомив відповідача 1 про згоду на прийняття нереалізованого майна боржника за ціною третіх електронних торгів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 2 також було надано згоду на прийняття нереалізованого майна боржника за ціною третіх електронних торгів, про що свідчить лист від 04.09.2018.

Отже, як позивачем, так і відповідачем 2 надано відповідь на пропозицію відповідача 1 щодо залишення за ними нереалізованого майна в межах встановлених Законом строків.

Разом з тим, відповідно до приписів ч. 8 ст. 61 Закону в разі коли вартість нереалізованого майна боржника перевищує суму коштів, що підлягають до стягнення за виконавчим документом, праву стягувача залишити за собою нереалізоване майно кореспондує обов`язок внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь.

Так, Господарським судом міста Києва видано наказ про стягнення з Приватного підприємства "ТОПАЗ ЛТД." на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс" 166002,48 грн основного боргу, 8300,12 грн штрафу, 20938, 31 грн пені та 3901,80 грн судового збору. У рамках виконавчого провадження №39941631 борг було погашено частково в сумі 7653,96 грн. Таким чином, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс" підлягали стягненню грошові кошти у сумі 191488,75 грн.

У свою чергу, 03.12.2013 Господарським судом міста Києва видано наказ у справі № 910/18463/13 про стягнення з Приватного підприємства "ТОПАЗ ЛТД." на користь Служби безпеки України 204 891,19 грн пені, 118784,22 грн штрафу, 6473,50 грн витрат по оплаті судового збору. У рамках виконавчого провадження №41273100 борг ПП "Топаз ЛТД" на користь СБУ було погашено частково в сумі 12689,13 грн. Отже, на користь відповідача 2 підлягали стягненню грошові кошти у розмірі 317 459,78 грн.

Відповідно до повідомлення від ДП "СЕТАМ" від 13.08.2018 вартість лоту № 294509 - нежиле приміщення, площею 20,88 кв. м., що складає 98/1000 частини від нежилих приміщень, площею 2133,50 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3, та належить Приватному підприємству "ТОПАЗ ЛТД." на праві власності, після повторної переоцінки становить 220 500,00 грн.

З огляду на викладене, враховуючи, що вартість нереалізованого майна перевищувала суму боргу, яка підлягала стягненню за виконавчим документом позивача, останній був зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на рахунок органу державної виконавчої служби різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь.

В той же час, в матеріалах справи відсутні відомості про виконання ТОВ «Бахмач Нафтосервіс» його обов`язку, передбаченого частиною 8 статті 61 Закону, щодо внесення протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення на рахунок органу державної виконавчої служби різниці між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь.

Натомість, у Служби безпеки України відповідно до наказу Господарського суду міста Києва від у справі № 910/18463/13 не виникало обов`язку щодо внесення таких коштів.

Твердження апелянта про те, що державний виконавець не повідомив реквізити рахунку органу ДВС, а тому у позивача не було можливості здійснити відповідне перерахування грошових коштів, колегія суддів відхиляє, оскільки як вірно встановив суд першої інстанції відомості стосовно депозитних рахунків державних органів, зокрема, відділів державної виконавчої служби є загальнодоступними, а саме розміщеними на офіційному сайті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Київ) (https://kyivobljust.gov.ua/).

А тому, неповідомлення державним виконавцем відомостей щодо такого рахунку не є підставою для звільнення позивача від виконання останнім обов`язку, визначеного ч. 8 ст. 61 Закону.

Більше того, позивач не був позбавлений можливості ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження та довідатись про реквізити рахунку органу ДВС.

За таких обставин, державний виконавець обґрунтовано врахував приписи ч.ч. 8, 10 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" при передачі нереалізованого на торгах майна саме відповідачу 2.

Доводи апеляційної скарги про те, що такі дії державного виконавця свідчать про безпідставне та упереджене надання переваги та пріорітету стягувачу - відповідачу 2, колегія суддів відхиляє, оскільки дії відповідача 1 відповідають вимогам ст. ст. 46, 61 Закону України "Про виконавче провадження".

Твердження апелянта, що не сплата різниці між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, які підлягають стягненню на користь позивача, не могла бути підставою для повернення виконавчого документу стягувачу, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з оскаржуваної постанови державного виконавця, наказ Господарського суду міста Києва від 14.08.2013 у справі № 910/9667/13 державним виконавцем був повернутий у зв`язку із відсутністю майна, на яке могло бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, тоді як нежитлове приміщення що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3, і яке не було реалізоване на електронних торгах, передано стягувачу за виконавчим провадженням № 43827011 - Службі безпеки України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Тобто, наказ Господарського суду міста Києва від 14.08.2013 у справі № 910/9667/13 був повернутий позивачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» а саме у зв`язку із відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, а не у зв`язку із несплатою різниці між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, які підлягають стягненню за виконавчим документом, як про це зазначає апелянт. У зв`язку з чим такі доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє.

А тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс" про визнання неправомірними дій відповідача по передачі спірного нежитлового приміщення; визнання протиправною та скасування постанови відповідача 1 про передачу нежитлового приміщення відповідачу 2; визнання протиправною та скасування постанови від 09 жовтня 2018 року про повернення виконавчого документа TOB "Бахмач Нафтосервіс", винесену у зв`язку з відсутністю у боржника майна в Святошинському районі м. Києва; зобов`язання відповідача відновити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 серпня 2013 року № 910/9667/13 та прийняти рішення про передачу нереалізованого майна боржника приватного підприємства "ТОПАЗ ЛТД", яке розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Сім`ї Сосніних, 3, стягувачу TOB "Бахмач Нафтосервіс", - є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Твердження відповідача 2 у судовому засіданні, що до спірних правовідносин підлягав застосуванню Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 7 Розділу XIII Прикінцевих та Перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Враховуючи Прикінцеві та Перехідні положення Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, положення попереднього Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV застосовується не щодо всього виконавчого провадження, а лише щодо тих виконавчих дій, які в межах виконавчого провадження були розпочаті в період дії цього Закону, а тому підлягають і завершенню в порядку Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV. Кожна виконавча дія, яка оформлюється в тому числі шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця, повинна бути вчинена згідно того закону, в період дії якого вона розпочата.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 910/1587/13.

Оскільки оскаржувані виконавчі дії здійснювались виконавцем у 2018 році, а тому до спірних правовідносин було правомірно застосовано положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2020 року у справі № 640/1226/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2020 року у справі № 640/1226/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2020 року у справі № 640/1226/19 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2020 року у справі № 640/1226/19.

5. Матеріали справи № 640/1226/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 20.04.2021

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко