ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2937/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури № 1, м. Харків
до 1. Харківської міської ради, м. Харків , 2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків , 3. Фізичної особи-підприємця Ястремського Леоніда Степановича, м. Харків,
про визнання недійсним договору, скасування рішення та повернення майна.
за участю представників:

прокуратури - Ногіна О.М.;

першого відповідача - Грічаніченко В.О., за самопредставництвом;

другого відповідача - Грічаніченко В.О., за самопредставництвом;

третього відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Керівник Харківської місцевої прокуратури № 1, м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до першого відповідача - Харківської міської ради, м. Харків, другого відповідача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків, третього відповідача - Фізичної особи-підприємця Ястремського Леоніда Степановича, м. Харків, в якому просить суд:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 № 757/17 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" в частині, а саме, п. 50 додатку до рішення.

2. Визнати недійсним договір № 5556-В-С від 21.02.2018 купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу № ХХІХб, ХХХ, ХХХа, ХХХб, ХХХв, ХХХг в житловому будинку літ. "А-5", загальною площею 42,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Ястремським Л.С., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О.А. і зареєстрований в реєстрі за № 150.

3. Зобов`язати ФОП Ястремського Л.С. повернути територіальній громаді міста Харкова нежитлові приміщення підвалу № ХХІХб, ХХХ, ХХХа, ХХХг в житловому будинку літ. "А-5", загальною площею 42,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2, загальною вартістю 125496,00 грн., шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі даного майна.

4. Судові витрати, понесені прокуратурою Харківської області покласти на відповідачів.

Ухвалою господарського суду від 14.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу № 922/2937/20 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 07.10.2020 об 11:45 год.

02.10.2020 першим відповідачем надано до господарського суду відзив на позов (вх. № 22901), в якому, заперечуючи проти доводів прокурора, зазначив, що відповідачем дотримано спосіб прийняття оскаржуваного рішення, оскільки рішення прийнято на черговій сесії ради, дана сесія є правомочною, вказане питання було включено в порядок денний сесії, проводилась доповідь та обговорення проекту рішення, голосування і за його результатами більшістю голосів присутніх депутатів, рішення було прийнято. Натомість, позивачем не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами той факт, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог законодавства України, з перевищенням компетенції та порушувало права інших осіб. Також, відповідач зауважив, що у позовній заяві не наведено правових підстав визнання договорів купівлі продажу нежитлових приміщень недійсними та не зазначено, чим саме та чиї права порушено при укладенні спірних договорів купівлі-продажу. Відповідач зазначив про недоведеність підстав для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Другий відповідач проти задоволення позову заперечує з аналогічних підстав (вх. № 22900).

26.10.2020 третім відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 24828), в яких, зокрема, наголосив, що ст. 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" не обмежує можливість приватизації шляхом викупу лише випадками здійснення орендарем невід`ємних поліпшень у розмірі не менш, як 25% ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду. Вважає, що орган приватизації вправі самостійно обрати такий спосіб приватизації, як викуп, за відсутності будь-яких додаткових умов. Наразі саме це і має місце. Крім того, третій відповідач, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Прийняття органами влади протиправних рішень не може бути наслідком позбавлення майна (законних сподівань на володіння майном) добросовісного набувача такого майна, оскільки це є надмірним тягарем для нього.

Прокурором відповіді на відзиви відповідачів, суду надано не було.

Ухвалою господарського суду від 28.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 14 грудня 2020 року.

Ухвалою господарського суду від 09.12.2020 провадження у справі 922/2937/20 зупинено до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/623/20.

Ухвалою господарського суду від 10.03.2021 провадження у справі поновлено. Призначено підготовче засідання на 10.03.2021 об 11:15 год.

Ухвалою господарського суду від 10.03.2021 провадження у справі 922/2937/20 зупинено до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у справі № 922/3014/19 та опублікування повного тексту постанови.

Ухвалою господарського суду від 29.03.2021 провадження у справі поновлено. Призначено підготовче засідання на 31.03.2021 о 15:00 год.

Ухвалою господарського суду від 31.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/2937/20 до судового розгляду по суті на 01.04.2021 об 11:00 год.

У судовому засіданні 21.04.2021 прокурор позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник першого та другого відповідачів у судовому засіданні 21.04.2021 проти позову заперечували, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник третього відповідача у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні учасники судового процесу погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 21.04.2021, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (орендодавець) та ФОП Ястремським Л.С. (орендар) укладено договір оренди від 10.07.2017 № 4175 (надалі - договір), відповідно до предмету якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення №№ ХХІХб, ХХХ, ХХХа, ХХХб, ХХХв, ХХХг в житловому будинку літ. "А-5", загальною площею 42 кв.м. по АДРЕСА_2, під магазин непродовольчих товарів.

П. 3.1. договору, вартість об`єкту оренди складає 120050,00 грн., без ПДВ, станом на 21.04.2017.

Відповідно до п. 5.6. договору орендар, який належно виконує свої обов`язки, у разі продажу майна, що передане в оренду, має переважне право перед іншими особами на його викуп.

Актом прийому-передачі від 10.07.2017, майно, зазначене у договорі оренди, передано орендарю.

Рішенням Харківської міської ради 14 сесії 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 20.09.2017 № 757/17 вирішено провести відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова шляхом викупу (згідно з додатком).

Згідно з п. 50 додатку до вищевказаного рішення нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_2, літ. "А-5", загальною площею 42,0 кв.м. підлягали приватизації шляхом викупу ФОП Ястремським Л.С.

На підставі заяви орендаря від 16.11.2017, листом від 28.11.2017 № 17693 Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради доручено ФОП Бєлих Б.М., як об`єкту оціночної діяльності, проведення оцінки вартості майна - нежитлових приміщень загальною площею 42,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, літ. "А-5", з метою визначення вартості об`єкта для приватизації шляхом викупу. Дата оцінки 30.11.2017.

На підставі вказаного листа, ФОП Бєлих Б.М. складено звіт про незалежну оцінку нерухомого майна, затверджений Управлінням комунального майна, відповідно до якого вартість вказаного майна, станом на 30.11.2017 без ПДВ складає 104580,00 грн.

Відомостей про те, що ФОП Ястремським Л.С. здійснювалися поліпшення орендованого ним майна, необхідних для використання цих приміщень у його господарській діяльності, звіт суб`єкта оціночної діяльності не містить.

У подальшому, між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (продавець) та ФОП Ястремським Л.С. (покупець) укладено договір купівлі-продажу від 21.02.2018 № 5556-В-С, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Галіщевою С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 150.

Акт прийому-передачі складений 07.03.2018.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що рішення міської ради від 20.09.2017 № 757/17 в частині відчуження ФОП Ястремському Л.С. шляхом викупу об`єкту комунальної власності територіальної громади м. Харкова (нежитлових приміщень) є незаконним та підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що прийнято з порушенням вимог ст. 345 ЦК України, ст.ст. 1, 29 Закону України «Про приватизацію державного майна», ст.ст. 11, 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Прокурор стверджує, що порядок викупу таких об`єктів встановлений Фондом державного майна України, а на час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок продажу об`єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні (в т.ч. за методом зниження ціни, без оголошення ціни), за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, затверджений ФДМУ від 02.04.2012 за № 439.

На думку прокурора, ХМР дійсно має право прийняти рішення про продаж об`єктів нерухомого майна, що перебуває у власності територіальної громади, а уповноважений нею орган приватизації - Управління ХМР має право укласти відповідний договір купівлі-продажу. Проте, такий продаж має бути проведений шляхом аукціону або конкурсу (конкурсний продаж). У виключних випадках такий продаж може бути проведений шляхом викупу орендарем об`єкту, який вже перебуває у нього в оренді, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25% ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей цього майна.

Оскільки ФОП Ястремським Л.С. не здійснювалися поліпшення орендованого майна, за доводами прокурора, ХМР незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна, шляхом викупу орендарем, а рішення міської ради є незаконним та підлягає скасуванню, укладений на його підставі договір купівлі-продажу суперечить вимогам законодавства та має бути визнаний недійсним.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств (Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99).

Суд приходить до висновку про те, що в даному разі інтереси держави збігаються з інтересами територіальної громади. Вони полягають в необхідності забезпечення визначеної статтями 1, 2 Закону України "Про приватизацію державного майна" мети приватизації (підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки) та в додержанні пріоритетів та принципів приватизації (законності; державного регулювання та контролю; продажу об`єктів приватизації з урахуванням їх індивідуальних особливостей виключно за кошти; забезпечення конкурентності продажу, якщо інше не визначено цим Законом та ін..).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абз. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Харківська міська рада у спірних відносинах - є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені повноваження захищати інтереси держави у відносинах з приводу приватизації комунального майна, що належить територіальній громаді м. Харкова. Тому саме вона повинна була б виступати позивачем у таких справах.

Проте, у даному разі, відсутні підстави для залучення Харківської міської ради позивачем у справі. Це неможливо тому, що вона визначена прокурором, як особа, яка порушила інтереси держави, і внаслідок цього у цій справі є відповідачем. Очевидно, що особа, якій інкриміновано порушення інтересів держави, не може виступати їх захисником. Інших органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, в чию б компетенцію входили питання щодо представництва інтересів держави, територіальної громади у відносинах, пов`язаних з приватизацією комунального майна, немає.

Отже, прокурор правомірно визначив позивачем, що представляє інтереси держави у справі себе, а не Харківську міську раду чи інший орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, що свідчить про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (тут і далі в редакції від 06.08.2014) приватизація об`єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу, продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону.

Викуп застосовується щодо об`єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими актами (ч.1 ст. 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)").

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" приватизація об`єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей: у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Порядок викупу встановлений Фондом державного майна України. На час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок продажу об`єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, затверджений Фондом державного майна України від 02.04.2012 № 439 (далі - Порядок № 439).

Згідно з пунктом 8.1 Порядку №439 викуп об`єктів малої приватизації застосовується відповідно до пункту 3.3 розділу III та пункту 7.15 розділу VII цього Порядку щодо об`єктів малої приватизації, які не продані на аукціоні, за конкурсом, а також якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено чинним законодавством України. Відповідно до пункту 8.2 Порядку №439 ціна продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, установлюється на підставі результатів його оцінки.

Оцінка майна, яке підлягає приватизації, провадиться відповідно до Методики оцінки майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 №1891. Згідно з абзацом 6 пункту 73 названої Методики (у редакції, чинній на час прийняття Радою оспорюваного рішення) порядок оцінки орендованого нерухомого майна (майна, що надавалося у концесію), що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди (концесії), під час приватизації, встановлюється Фондом державного майна. Порядком також визначається процедура ідентифікації невід`ємних поліпшень, здійснених за рахунок коштів орендаря (концесіонера).

Наказом Фонду державного майна України від 27.02.2004 №377 затверджено Порядок оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації. Пункт 2.2 цього порядку визначає перелік підтверджувальних документів про здійснення орендарем поліпшень, що подаються ним до органу приватизації.

З наведеного слідує, що за загальним правилом, встановленим названими вище нормами права, приватизація об`єкту мала здійснюватись шляхом аукціону або за конкурсом.

Виключення з цього правило можливо лише за умов, вказаних у п. 1 ч. 1 ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Ними є здійснення орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 922/1958/19 та від 23.06.2020 у справі № 922/1970/19.

Посилання відповідачів на п. 5.6. договору оренди від 10.07.2017 № 4175, яким встановлено, що орендар, який належно виконує свої обов`язки, у разі продажу майна, що передано в оренду, має переважне право перед іншими особами на його викуп, суд вважає безпідставним, оскільки таке право виникає у орендаря лише за умов, визначених Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України).

Також посилання третім відповідачем у відзиві на позов на підтвердження свого висновку про право ХМР самостійно обирати будь-який спосіб приватизації на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2000 № 14-рп/2000 у справі № 1-16/2000 за конституційним зверненням товариства покупців членів трудового колективу перукарні № 163 "Черемшина" щодо офіційного тлумачення окремих положень статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (справа про визначення способу малої приватизації) також не відповідає обставинам справи, оскільки Конституційний Суд України в цьому рішенні роз`яснив, що право органів, які здійснюють функції розпорядження державною власністю, самостійно визначати спосіб приватизації обмежується випадками, передбаченими законом.

Суд зазначає, що доказів здійснення ФОП Ястремським Л.С. поліпшень орендованого майна не надано. Відповідно, у справі відсутні й докази надання третім відповідачем другому відповідачеві документів на підтвердження цих поліпшень в порядку визначеному Порядком оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації, затв. Наказом Фонду державного майна України від 27.02.2004 №377.

Навпаки, з матеріалів справи, зокрема, зі змісту висновків про вартість оцінюваного майна, виконаних суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Бєлих Б.М. вбачається, що ФОП Ястремським Л.С. поліпшення об`єкту не здійснювалось. Цей факт підтверджується також поясненнями прокурора та представниками другого та третього відповідачів, які надавались суду в підготовчих та в судових засіданнях.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що умови, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" відсутні, а отже підстави для приватизації об`єкту, шляхом викупу, відсутні.

Так, рішенням 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання було вирішено провести відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова шляхом викупу (згідно з додатком). Згідно з п. 50 додатку 1 до зазначеного рішення, передбачено, що приватизації (відчуженню), шляхом викупу ФОП Ястремським Л.С. підлягають нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2, літ. "А-5", площею 42,0 кв.м.

Одним із способів захисту права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.10 ч.2 ст.15 ЦК України).

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст. 21 ЦК України).

На підставі викладеного, суд, з урахуванням висновку про відсутність передбачених законом (п.1 ч.1 ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)") умов здійснення приватизації шляхом викупу, приходить до висновку про незаконність та наявність підстав для скасування рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 № 757/17 "Про відчуження обєктві комунальної власності територіальної громади м. Харкова" в частині, а саме, п. 50 додатку до рішення.

Щодо вимоги прокурора про визнання недійсним договору № 5556-В-С від 21.02.2018 купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу № ХХІХб, ХХХ, ХХХа, ХХХб, ХХХв, ХХХг в житловому будинку літ. "А-5", загальною площею 42,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Ястремським Л.С., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О.А. і зареєстрованим в реєстрі за № 150, суд виходить з наступного.

В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (ч.1.ст.173 ГПК України).

Відповідно, вимоги про визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу № 5556-В-С від 21.02.2018 - є похідними від вимог про визнання незаконним та скасування рішення Харківської міської ради, адже єдиною правовою підставою укладення цього договору, було рішення ХМР від 20.09.2017 № 757/17 "Про відчуження обєктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова".

Визнання рішення незаконним та його скасування усуває передбачені законом правові підстави для укладення даного договору. За таких обставин, зміст цього договору є таким, що суперечить актам цивільного законодавства (ст.3, ч.1 ст.11, п.1 ч.1 ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст. 203 ЦК України).

Викладене означає наявність правових підстав для визнання договору купівлі-продажу від 21.02.2018 № 5556-В-С недійсним та задоволення відповідної вимоги прокурора.

Щодо вимоги прокурора про зобов`язання ФОП Ястремського Л.С. повернути територіальній громаді міста Харкова нежитлові приміщення підвалу № ХХІХб, ХХХ, ХХХа, ХХХб, ХХХв, ХХХг в житловому будинку літ. "А-5", загальною площею 42,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2, загальною вартістю 125496,00 грн., шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі даного майна, суд зазначає наступне.

Підставою передачі зазначених нежитлових приміщень третьому відповідачеві, були рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 № 757/17 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" та укладений між другим та третім відповідачами договір купівлі-продажу від 21.02.2018 №5556-В-С. Інших правових підстав для переходу права власності на зазначений об`єкт нерухомості до ФОП Ястремського Л.С. не існує.

Таким чином, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (абз. 2 ч.1 ст. 216 ЦК України).

Отже, з урахуванням визнання незаконним та скасування в частині рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 № 757/17 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.02.2018 №5556-В-С, позовна вимога про повернення ФОП Ястремським Л.С. територіальній громаді м. Харкова нежитлові приміщення підвалу № ХХІХб, ХХХ, ХХХа, ХХХб, ХХХв, ХХХг в житловому будинку літ. "А-5", загальною площею 42,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2, яка в свою чергу, є похідною від названих вимог, також підлягає задоволенню.

Суд вважає помилковим посилання відповідачів на практику Європейського суду з прав людини в розрізі питання неможливості витребування у добросовісного набувача майна, яке вибуло з володіння держави внаслідок порушень, допущених уповноваженими посадовими особами, які здійснюють функцію управління державним майном (спори щодо порушення частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини у застосуванні статті 1 Першого протоколу до Конвенції щодо втручання держави у право на мирне володіння майном (зокрема, рішення у справах "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 року, "Щокін проти України" від 14.10.2010 року, "Сєрков проти України" від 07.07.2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009 року, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 року), якою напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Так, втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу - втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23.11.2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції").

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

Особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримана справедлива рівновага між інтересами суспільства та правами власника.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 зазначив, що правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес.

У даному випадку, вбачається недотримання першим та другим відповідачем процедури розпорядження комунальною власністю вимогам законодавства і порушення цим інтересів держави.

Отже, позбавлення набувача його майна, шляхом часткового скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання спірних договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна у комунальну власність є пропорційним втручанням з боку держави, яке переслідує "суспільний" та "публічний інтерес", ґрунтується на розумних підставах.

При цьому, відповідна особа не несе "індивідуальний і надмірний тягар", оскільки часткове скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна у комунальну власність є єдиним законним та справедливим способом усунення виявленого судом порушення. Правовим наслідком задоволення позову є можливість повернення сторонами усього, що вони одержали на виконання спірного правочину, тобто фактично повернення набувачу коштів, сплачених на виконання правочину.

Відтак, у даній справі позбавлення набувача його майна, шляхом часткового скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання спірних договорів купівлі-продажу недійсними та повернення майна у комунальну власність є пропорційним втручанням з боку держави, а отже є законним в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Окрім цього, суд зазначає, що висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а з урахуванням фактичних обставин справи, оскільки цей суд рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника, адже певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування положень статті 1 Першого протоколу Конвенції, можуть бути пов`язані із протиправною поведінкою самого набувача майна, що суд повинен достеменно дослідити та встановити.

Відповідно ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Харківської області є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно, витрати зі сплати судового збору за вимогу про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування покладаються на першого відповідача; за вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу - на другого та третього відповідачів; за вимогу про повернення майна - на третього відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 129-1 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 20, 42, 47, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 240-242 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 № 757/17 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" в частині, а саме: п. 50 додатку до рішення.

Визнати недійсним договір № 5556-В-С від 21.02.2018 купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу № ХХІХб, ХХХ, ХХХа, ХХХб, ХХХв, ХХХг в житловому будинку літ. "А-5", загальною площею 42,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Ястремським Л.С., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О.А. і зареєстрований в реєстрі за № 150.

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Ястремського Леоніда Степановича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , відомості про дату народження відсутні) повернути територіальній громаді міста Харкова нежитлові приміщення підвалу № ХХІХб, ХХХ, ХХХа, ХХХб, ХХХв, ХХХг в житловому будинку літ. "А-5", загальною площею 42,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2, загальною вартістю 125496,00 грн., шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі вказаного майна.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 7, ) на користь прокуратури Харківської області (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Стягнути з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 16, ) на користь прокуратури Харківської області (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1051,00 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ястремського Леоніда Степановича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , відомості про дату народження відсутні) на користь прокуратури Харківської області (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3153,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Прокуратура - Харківська місцева прокуратура № 1 (61072, м. Харків, вул. Тобольська, 55-а);

Відповідач - Харківська міська рада (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 7, );

Відповідач - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 16, );

Відповідач - Фізична особа-підприємець Ястремський Леонід Степанович ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено 28.04.2021.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/2937/20