ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021м. ДніпроСправа № 904/7078/20

за позовом Фермерського господарства "ІВАНІВКА", с. Ганнівка, Широківський район, Дніпропетровська область

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, м. Дніпро

відповідача-2: Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, с. Гречані Поди, Широківський район, Дніпропетровська область

про визнання права постійного користування земельною ділянкою за фермерським господарством

Суддя Золотарьова Я.С.

Секретар судового засідання Волювач М.В.

Представники:

від позивача: Храмов М.П. дов. б/н від 26.03.2021 представник

від позивача: Клепач О.Д. паспорт керівник

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

ПРОЦЕДУРА

Фермерське господарство "ІВАНІВКА" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідача-2: Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області та просить суд визнати за позивачем право постійного користування земельною ділянкою, яка надана для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ДП, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ШР № 75 від 05 серпня 1994 року, загальною площею 20 га, яка розташована на території Розилюксембурзької сільської Ради.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.01.2021.

08.02.2021 представник відповідача-1 подав відзив на позов.

08.02.2021 представник відповідача-2 надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача-2.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021 відкладено підготовче засідання на 09.02.2021.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 30.03.2021 та підготовче засідання відкладено на 02.03.2021.

У зв`язку із відпусткою судді Золотарьової Я.С., підготовче засідання призначене на 02.03.2021 не відбулося.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2021 призначено підготовче засідання на 17.03.2021.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2021 відкладено підготовче засідання на 30.03.2021.

30.03.2021 представник відповідача-1 подав клопотання про залучення до участі у справі третьої особи - ОСОБА_1 .

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2021 у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про залучення до участі у справі третьої особи ОСОБА_1 відмовлено. Закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 14.04.2021. Викликано у судове засідання, яке відбудеться 14.04.2021 голову Фермерського господарства "ІВАНІВКА" - ОСОБА_1 .

У судове засідання 14.04.2021 представники відповідача-1, 2 не з`явились.

Позивачем було заявлено клопотання про зміну найменування відповідача - 2 з Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області на Гречаноподівську сільську раду Криворізького району Дніпропетровської області, яке було задоволено судом.

У судовому засіданні 14.04.2021 було розглянуто справу по суті: заслухано виступ позивача, встановлено обставини справи та досліджено докази, наявні у матеріалах справи. Керівник ФГ «Іванівка» Клепач О.Д. підтвердив, що ним було підписано позовну заяву, просив позов задовольнити. Під час судових дебатів позивач просив позов задовольнити повністю, з підстав, викладених у позові.

У судовому засіданні 14.04.2021 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач зазначає, що на підставі рішення Широківської районної Ради народних депутатів Широківського району Дніпропетровської області за № 26-16/ХХІ від 29 вересня 1993 року, громадянину ОСОБА_1 надано у постійне користування земельну ділянку площею 20,0 Га в межах згідно з планом, яка розташована на території Розилюксембурзької сільської Ради для ведення фермерського господарства, про що видано Державний акт на право постійного користування землею серії ДП, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ШР № 75 від 05 серпня 1994 року.

Широківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 28.09.1994 року видано свідоцтво про держану реєстрацію юридичної особи Фермерського господарства «Іванівка» (), про що міститься запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (арк.с.12).

Позивач вказує, що на момент надання земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 , земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення фермерського господарства надавалась фізичній особі не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства, тому на думку позивача право постійного користування земельною ділянкою перейшло до позивача з моменту державної реєстрації.

Позиція відповідача-1

Відповідач-1 проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, вказуючи на те, що державний акт на право постійного користування землею видано громадянину України - ОСОБА_1 , а не фермерському господарству - позивачу у справі.

Відтак, право постійного користування земельною ділянкою перейшло не до Фермерського господарства «ІВАНІВКА», а до його засновника фізичної особи - ОСОБА_1 .

Також, відповідач-1 вказує, що ані нормами Законів України «Про оренду землі», «Про фермерське господарство», ані нормами Земельного кодексу України не передбачено такої підстави припинення права користування за громадянином як створення фермерського господарства. А постійне користування - це суб`єктне право і законодавство не передбачає механізму та можливості його переходу. Земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Крім того, відповідач-1 зазначає, що лише власник може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що передбачено ст. 319 Цивільного кодексу України. Фактична заміна користувача може розглядатися лише в межах переходу права користування земельною ділянкою від відчужувача нерухомості до її набувача і момент виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду у нового власника нерухомості. При цьому чинний Земельний кодекс України не містить норм про набуття права постійного користування земельною ділянкою самим фермерським господарством у зв`язку зі зміною його засновника, оскільки фермерське господарство не набуває усього обсягу прав на земельну ділянку, отриману саме фізичною особою для фермерського господарства.

Позиція відповідача-2

Відповідач-2 не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Рішенням Широківської районної Ради народних депутатів Широківського району Дніпропетровської області за № 26-16/ХХІ від 29 вересня 1993 року, громадянину ОСОБА_1 було надано у постійне користування земельну ділянку площею 20,0 Га в межах згідно з планом, яка розташована на території Розилюксембурзької сільської Ради для ведення фермерського господарства. Видано Державний акт на право постійного користування землею серії ДП, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ШР № 75 від 05 серпня 1994 року (арк.с.11).

Широківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 28.09.1994 року видано свідоцтво про держану реєстрацію юридичної особи Фермерського господарства «Іванівка» (), про що міститься запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (арк.с.12).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Фермерське господарство «Іванівка» зареєстровано 28.09.1994 за № 1000351 (арк.с.15).

Пунктом 1.4 статуту Фермерського господарства «Іванівка» передбачено, що господарство використовує у своїй діяльності земельну ділянку, що знаходиться у нього на праві постійного користування, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, Державний акт серія ДП ШР № 75, кадастровий номер :07:004:0225 Гречаноподівскої сільської ради Широківського району Дніпропетровської області площею 20,0 гектарів.

Згідно пункту 1.5 статуту Фермерського господарства «Іванівка» засновником та головою є громадянин України ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 3.1 статуту Фермерського господарства «Іванівка» метою діяльності господарства є виробництво товарної сільськогосподарської продукції і сировини, її переробка і реалізація, а також виконання іншої виробничо-господарської діяльності, направленої на одержання прибутку та насичення ринку товарами.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами економічної діяльності позивача є:

- 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний);

- 01.19 Вирощування інших однорідних і дворічних культур;

- 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

03.12.2020 року Фермерське господарство «ІВАНІВКА» звернулось до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Рисіної Світлани Вікторівни з метою проведення державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства кадастровий номер :07:004:0225 за Фермерським господарством.

Державна реєстрація проведена не була.

Наявність спору між позивачем та відповідачем - 1 щодо належності права користування саме позивачу підтверджується тим, що відповідач-1 такого права за позивачем не визнає, про що зокрема і зазначив у відзиві на позов, а також під час судового засідання.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно частини 1 статті 51 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент створення ФГ «Іванівка»), громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до положень статті 7 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент створення ФГ «Іванівка»), користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Згідно частини 1 статті 23 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент створення ФГ «Іванівка») право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

В Державному акті на право постійного користування землею, а саме в плані зовнішніх меж землекористування визначено межі землекористування Фермерського господарства «ІВАНІВКА» (арк.с.11).

Статтею 1 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Відповідно до статтей 5 та 7 Закону України «Про фермерське господарство» право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" (в редакції, яка діяла на момент створення ФГ «Іванівка») після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку, тобто за місцем розташування земельної ділянки. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи.

Тобто законодавством, чинним на момент створення фермерського господарства "ІВАНІВКА", було передбачено спочатку одержання земельної ділянки, як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності фермерського господарства, як юридичної особи.

Водночас одержання громадянином державного акту, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення фермерського господарства, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації фермерського господарства.

Відтак, закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення фермерського господарства, без створення такого фермерського господарства.

Державний акт на право постійного користування землею, відповідно до ч.5 ст.2 Закону України «Про селянське (Фермерське) господарство», видається на ім`я голови селянського (фермерського) господарства.

Суд зазначає, що на час видачі акту селянське (фермерське) господарство як юридична особа ще не існувало. Саме надання в постійне користування громадянину ОСОБА_1 стало підставою для створення фермерського господарства «ІВАНІВКА».

З наведеного вбачається, що на момент надання земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 , земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення фермерського господарства надавалась фізичній особі не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.

Після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду викладені від 01 квітня 2020 року у справі № 320/5724/17 (провадження № 14-385цс19), а саме:

«З аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону № 937-ІV можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Верховний Суд України, застосовуючи приписи статей 9, 11, 14, 16, 17, 18 Закону

України Про селянське (фермерське) господарство № 2009-ХП, який був чинним до 29

липня 2003 року, та статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону № 937-ІУ, який набрав чинності 29 липня 2003 року, вважав, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство з дати державної реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась (постанови Верховного Суду України від 24 жовтня 2007 року у справі №6-20859св07, від 10 жовтня 2007 року у справі №6-14879св07, від 30 січня 2008 року у справі № 6-20275св07).

Така практика застосування норм права щодо фактичної заміни у правовідносинах користування земельними ділянками орендаря й переходу обов`язків землекористувача земельних ділянок до фермерського господарства з дня його державної реєстрації є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 13 березня 2018 року у справі №348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі №317/2520/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі №606/2032/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц, від 12 грудня 2018 року у справі №704/29/17-ц, 16 січня 2019 року у справі №695/1275/17 та у справі № 483/1863/17, від 27 березня 2019 року у справі №574/381/17-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 628/776/18)».

Відтак, з моменту державної реєстрації - з 28.09.1994 року користувачем земельної ділянки є Фермерське господарство «ІВАНІВКА».

Пунктом 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, який діяв з 01 січня 2002 року до 22 вересня 2005 року, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01 січня 2002 року, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Проте Конституційний Суд України своїм Рішенням N 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Тому, громадяни та юридичні особи, які до 01 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №615/2197/15-ц (провадження № 14-533цс18).

Відтак, з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки.

З огляду на викладене, доводи відповідача-1 суд відхиляє.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог до відповідача-2 суд зазначає, що не до подачі позову, не під час розгляду судом справи відповідачем-2 не вчинено дій, які б свідчили про те, що відповідач-2 як власник земельної ділянки не визнає право постійного користування позивача на земельну ділянку.

З огляду на викладене, в частині позовних вимог до відповідача-2: Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області слід відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 2 102,00 грн слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Змінити найменування відповідача-2 з Гречаноподівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області на Гречаноподівську сільську раду Криворізького району Дніпропетровської області.

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (49006, м. Дніпро, вул. Філософська, 39А; ідентифікаційний код 39835428) - задовольнити.

Визнати за Фермерським господарством "ІВАНІВКА" (53732, Дніпропетровська область, с. Ганнівка, Широківський район, вул. Гагаріна, 18А; ідентифікаційний код 21900966) право постійного користування земельною ділянкою, яка надана для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ШР № 75 від 05 серпня 1994 року, загальною площею 20 га.

У задоволенні позовних вимог до відповідача-2: Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (53732, Дніпропетровська область, с. Ганнівка, Широківський район, вул. Степова, 1Б; ідентифікаційний код 04525277) - відмовити.

Судовий збір у розмірі 2 102,00 грн залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскільки Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система не почала функціонувати, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 26.04.2021

Суддя Я.С. Золотарьова