РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.04.2021Справа № 910/14518/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктелекомбуд»
простягнення 215593,64 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників судового процесу:

від позивачаПоліщук О.О.
від відповідачаБогославець Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктелекомбуд» заборгованості у розмірі 215773,02 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №135633 від 11.12.2008 в частині здійснення розрахунків за надані телекомунікаційні послуги, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 215773,02 грн, з яких: 215593,64 грн за травень 2016 року та 179,38 грн за червень 2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/14518/16 та призначено справу до розгляду.

07.09.2016 від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви.

У судовому засіданні 07.09.2016 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

09.09.2016 від відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення до позовної заяви.

15.09.2016 від позивача надійшли пояснення стосовно відзиву відповідача на позовні вимоги.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 у справі №910/14518/16 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи.

24.09.2020 до Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість дачі експертного висновку з питань ухвали про призначення експертизи.

Матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2020 поновлено провадження у справі № 910/14518/16, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 21.10.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2020 за клопотанням відповідача підготовче засідання у справі відкладено на 11.11.2020.

04.11.2020 від позивача надійшли пояснення по справі, в яких позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №135633 від 11.12.2008 у розмірі 215593,64 грн. До пояснень позивачем надано довідку про стан заборгованості та розрахунок заборгованості на суму 215593,64 грн.

Вказані пояснення приймаються судом як заява про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.12.2020.

09.12.2020 від відповідача надійшло клопотання про залучення до справи спеціаліста.

У судовому засіданні 09.12.2020 представником відповідача подані заперечення на пояснення позивача за №579/04-11 від 03.11.2020.

У судовому засіданні 09.12.2020 оголошувалась перерва до 16.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 за клопотанням позивача розгляд справи було відкладено на 14.01.2021.

13.01.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Судове засідання, призначене на 14.01.2021, не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.02.2021.

04.02.2021 до суду надійшли пояснення ОСОБА_1 , наданих ним як технічним спеціалістом та фахівцем з кібербезпеки, на прохання відповідача.

У судовому засіданні 04.02.2021 оголошувалась перерва до 18.02.2021.

18.02.2021 від відповідача надійшли додаткові заперечення на пояснення ПАТ «Фарлеп-Інвест».

У судовому засіданні 18.02.2021 та 03.03.2021 за клопотанням позивача оголошувалась перерва до 03.03.2021 та 24.03.2021 відповідно.

23.03.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

У судовому засіданні 23.03.2021 за клопотанням відповідача оголошувалась перерва до 15.04.2021.

13.04.2021 від відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення позивача вих. №242/04-11 від 22.03.2021.

У судове засідання, призначене на 15.04.2021, представник позивача з`явився, позов підтримав, просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 215593,64 грн.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, стверджуючи про те, що у заявлений до стягнення період жодних міжнародних дзвінків із наданого позивачем на підставі договору телефонного номеру відповідачем не здійснювалось.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.12.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Телеком» (оператор), найменування якого було змінено на Приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зв`язоктелекомбуд» (абонент) було укладено договір про надання телекомунікаційних послуг №135633 (надалі - Договір), за умовами якого оператор надає абоненту телекомунікаційні послуги (надалі - послуги), а абонент отримує та зобов`язується оплачувати їх відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору перелік та обсяг послуг, які надаються оператором абоненту відповідно до договору, їх вартість і характеристики зазначаються в додатках до договору, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору оператор зобов`язаний підключити абонента до своєї телекомунікаційної мережі і забезпечувати безперебійне та якісне надання послуг.

Відповідно до п. 4.1 Договору оплата послуг здійснюється на підставі рахунків оператора у строки, вказані в рахунку. При здійсненні оплати рахунку абонент зобов`язаний вказати у своєму платіжному дорученні номер цього договору та номер рахунку, який він оплачує. Всі витрати, пов`язані зі сплатою виставленого рахунку, несе абонент.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що нарахування плати за користування послугами здійснюється з дня їх підключення. За час, протягом якого послуги не надавалися з вини абонента, абонентська плата та інші обов`язкові платежі нараховуються абоненту в повному обсязі.

Відповідно до п.п. 7.1 Договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до припинення його однієї із сторін або обома сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що листом №100-3-2015 від 01.07.2015 відповідач звернувся до позивача із проханням активувати на його багатоканальній телефонній лінії (номер 502-30-23) послугу міжнародного зв`язку.

У січні 2016 року відповідач звернувся до позивача із заявою про зміну технології підключення телефону а ІР та зміну існуючого пакету на пакет «Вега Сеть-4», а також про оформлення переносу номера на іншу адресу: м.Київ, вул. Ревуцького, 42, кв. 6 (лист №5-1-2016 від 27.01.2016).

03.02.2016 між сторонами було підписано Додаток №2 до Договору, у відповідності до якого відповідача було підключено до послуги - «ІР-лінія по мережі Інтернет іншого оператора», тарифний план «Вега Мережа 4», кількість телефонних номерів - 1, кількість ІР-ліній - 4.

Також 03.02.2016 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою абоненту надано персональний код абонента.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідачем неналежним чином виконувались зобов`язання за Договором в частині здійснення розрахунків за надані телекомунікаційні послуги, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за травень 2016 року у загальному розмірі 215593,64 грн.

Із наданого до справи рахунку-акту № вбачається, що до вартості наданих послуг за травень 2016 року позивачем включено вартість міжнародних телефонних дзвінків у сумі 179509,62 грн без ПДВ.

При цьому, як свідчать матеріали справи, надання відповідачу телекомунікаційних послуг за Договором було позивачем призупинено у зв`язку із виявленням нетипового навантаження на телекомунікаційну мережу оператора з метою з`ясування обставин, що викликали появу нетипового трафіка (про що вказує сам позивач, зокрема, у адресованому відповідачу листі №526/04-11 від 30.05.2016).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, вказуючи на те, що за заявлений до стягнення період жодних міжнародних дзвінків із наданого позивачем на підставі Договору телефонного номеру відповідачем не здійснювалось. Як вказує відповідач, основний трафік із здійснення міжнародних дзвінків припадає на 01.05.2016, тоді як згідно чинного законодавства України 01.05.2016 є вихідним днем, тому в цей день усі працівники відповідача не працювали і фізично не могли здійснювати дзвінки за кордон з відповідного номеру. Також відповідач стверджує, що в рамках тарифного плану, на умовах якого надавались телекомунікаційні послуги, відповідач може здійснювати із телефонного номеру НОМЕР_1 не більше 4 одночасних телефонних дзвінків, тоді як за даними позивача, 01.05.2016 із вказаного телефонного номеру фіксувалося одночасне здійснення понад 150 телефонних дзвінків.

Відносини сторін щодо надання телекомунікаційних послуг врегульовані Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 720 від 09.08.2005 (надалі - Правила), Договором між сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про телекомунікації», абонент - споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж.

Частиною 3 ст. 27 Закону України «Про телекомунікації» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що управління телекомунікаційними мережами загального користування здійснюється операторами телекомунікацій, які експлуатують ці мережі, на основі єдиних стандартів, норм та правил.

Частиною 4 ст. 27 Закону України «Про телекомунікації» встановлено, що відповідальність за забезпечення сталості телекомунікаційних мереж загального користування покладається на операторів телекомунікацій, які експлуатують ці мережі.

За змістом ст. 32 Закону України «Про телекомунікації», споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на безпеку телекомунікаційних послуг; своєчасне і якісне одержання телекомунікаційних послуг; отримання від оператора, провайдера телекомунікацій наявних відомостей щодо наданих телекомунікаційних послуг; відмову від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однак, всупереч вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України позивачем належними і допустимими доказами не доведено надання відповідачу у травні 2016 року телекомунікаційних послуг, вартість яких заявлена до стягнення в рамках даної справи.

Зокрема, рахунок-акт № за період з 01.05.2016 по 31.05.2016 згідно з договором №135633 на суму 215593,64 грн, який було виставлено позивачем відповідачу за спірний період, відповідачем підписано не було. Тому посилання позивача на нього, як на належний доказ надання спірних послуг у травні 2016 року, є безпідставними.

Факт погодження відповідачем цих послуг останнім не визнано.

Інші докази, які б підтверджували погодження відповідачем у травні 2016 року цих послуг, у справі відсутні.

Відповідно до п.п. 30 п. 39, п. 40 Правил оператори, провайдери зобов`язані вживати заходів для недопущення несанкціонованого доступу до телекомунікаційних мереж, технічних засобів провайдерів та інформації, що передається ними. За ненадання або неналежне надання послуг оператор, провайдер несе перед споживачем відповідальність, в тому числі майнову, відповідно до закону та договору.

Отже, обов`язок забезпечення недопущення несанкціонованого доступу до телекомунікаційних мереж покладено саме на позивача як оператора телекомунікацій.

З наявних у матеріалах справи рахунку № НОМЕР_2 за лютий 2016 року, рахунків актів №4 за березень 2016 року, № за квітень 2016 року, № за червень 2016 року, № за липень 2016 року, № за вересень 2016 року вбачається, що відповідач ані до часу надання спірних послуг, ані після них дзвінків до Ліберії, Сенегалу, Тунісу тощо не здійснював, що свідчить про виникнення нетипового трафіку у телекомунікаційній мережі позивача через канали зв`язку, виділені для відповідача, і несанкціонованого доступу до вказаної мережі.

Доказів того, що такий несанкціонований доступ зумовлений розголошенням відповідачем логінів та паролів, які використовувались для входу в телекомунікаційну мережу, не надано. Тому посилання позивача з цього приводу є необґрунтованими.

Додані до справи деталізації телефонних дзвінків за період з 01.05.2016 по 31.05.2016 не є належним доказом надання відповідачу послуг на спірну суму, оскільки суперечать встановленим вище обставинам справи.

До аналогічних висновків дійшов Північний апеляційний господарський суд у постанові від 09.07.2020 у справі №910/4/20.

Таким чином, оскільки позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту надання відповідачу у травні 2016 року телекомунікаційних послуг на суму 215593,64 грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми заборгованості задоволенню не підлягають.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257, п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.04.2021.

Суддя Ю.М. Смирнова