ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.04.2021 р. Справа№ 914/1091/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., розглянувши позовну заяву Фізичної особи підприємця Кравчук Ірини Вікторівни

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс»

про: стягнення 86 849,15 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець Кравчук Ірина Вікторівна звернулась до Господарського суду Львівської області із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф транссервіс» про стягнення 86 849,15 грн. за поставлений товар.

Дослідивши подану позовну заяву, суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення, зважаючи на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно доч.1 п.5 ст.174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Позовна заява Фізичної особи підприємця Кравчук Ірини Вікторівни підписана ФОП Кравчук Іриною Вікторівною (згідно прохальної частини).

Крім того, в прохальній частині позовної заяви ФОП Кравчук І.В. просить стягнути заборгованість внаслідок невиконання грошового зобов`язання щодо оплати за поставлені товари на підставі договору поставки №01/08/2019 від 01.08.2019р. саме на користь ФОП Кравчук Ірини Вікторівни, також суду надано документи, що підтверджують статус фізичної особи-підприємця станом на 02.09.2015 р.

Проте, згідно відомостей ЄДРЮО та ФОП, відповідно до якого, 23.03.2021р. ФОП Кравчук Ірина Вікторівна припинила підприємницьку діяльність на підставі власного рішення, про що зроблено запис про припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця, отже, станом на час подачі позовної заяви, а саме 15.04.2021 року, позивач припинив підприємницьку діяльність.

Відповідно до положень ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Згідно ст. 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу.

Отже, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 73 постанови по справі № 338/180/17 від 05.06.2018 року зазначає, що з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, ч.8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця (з внесенням до Реєстру запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладена в п.28 постанові від 12.03.2019р. у справі №909/367/18).

Отже, з моменту державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Кравчук Ірини Вікторівни її зобов`язання за договором поставки №01/08/2019 від 01.08.2019р. не припиняються, а залишаються за нею, як фізичною особою.

Враховуючи наведене, належним позивачем у справі за позовом про стягнення заборгованості, що виникла у зв`язку із невиконанням зобов`язань за спірним договором є фізична особа Кравчук Ірина Вікторівна.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ч. 1 ст. 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися способом захисту свого права, який має відповідати встановленим законом і крім того, забезпечувати ефективний захист порушеного права.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи наведене, а також характер спірних відносин, суб`єктивний склад сторін, позивач не позбавлений права за вирішенням спору звернутися в загальному порядку до господарського суду, як фізична особа.

Згідно приписів пункту 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на вищевикладене, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 162, 174, 234, 235 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку, в порядку та строки, визначені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.8 ст.174 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Додатки для позивача: позовна заява б/н від 12.04.2021р. з долученими до неї документами на 16 арк. (в тому числі поштовий конверт та оригінал квитанції про сплату судового збору).

Суддя М.Р. Король