За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРФОМ"
до "POLIFOM-EXIM" S.R.L.
про стягнення 35 762,16 євро
Суддя О.В. Гумега
секретар судового засідання
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРФОМ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до "POLIFOM-EXIM" S.R.L. (далі - відповідач) про стягнення 35 762,16 євро заборгованості за Контрактом № IF-R/01-01/2018 від 02.01.2018.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі № 910/18876/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРФОМ" задоволено; стягнуто з "POLIFOM-EXIM" S.R.L. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРФОМ" заборгованість в розмірі 35 762,16 євро, 18 319,17 гривень судового збору.

В судовому засіданні 05.04.2021 (до закінчення судових дебатів) представник позивача усно повідомив суд, що ним будуть подані докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

08.04.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про надання доказів щодо витрат, понесених на правову допомогу № 21/04/08-4П від 08.04.2021, відповідно до якої позивач просив суд долучити до матеріалів справи докази щодо витрат, понесених на правову допомогу, якщо суд вважає строки подання доказів щодо розміру судових витрат пропущеними, просив суд поновити відповідний процесуальний строк, питання щодо його поновлення вирішити в судовому засіданні із викликом сторін, стягнути з "POLIFOM-EXIM" S.R.L. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРФОМ" витрати, понесені на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн (далі - заява про розподіл судових витрат).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 26.04.2021 о 09:40 год.

У судове засідання, призначене на 26.04.2021, представники позивача та відповідача не з`явились.

Судом враховано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 явка учасників справи у судове засідання визнана не обов`язковою.

У судовому засіданні 26.04.2021 суд прийняв, склав та підписав вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Розглянувши заяву позивача, дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 3 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

До заяви про усунення недоліків позовної заяви представником позивача доданий попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 10 000,00 грн., що включає в себе надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, що стосуються захисту прав та інтересів позивача в суді; вивчення судової практики з питань, що стосуються предмету позову; збір доказів для підготовки і подання позову; підготовка позову; підготовка додатків до позову; направлення копії позову відповідачу; подання позову. Також до справи долучено копію Договору про надання правової допомоги №18/02 від 05.11.2018, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Бахмач та партнери», копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 000156 від 30.01.2015, оригіналу ордеру серії КВ № 849485 від 14.12.2020.

Приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що позивачем дотримані вимоги частини 8 статті 129 ГПК України, а саме:

- позивачем зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів (в судовому засіданні 05.04.2021);

- докази понесених витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем з дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України, а саме протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду

До заяви про розподіл судових витрат, яка подана 08.04.2021 через відділ діловодства суду, представником позивача додано копію Доручення № 1/2020 від 07.12.2020 до Договору про надання правової допомоги №18/02 від 05.11.2018, копію Акту № 63 від 05.04.2021 про виконання договору про надання правової допомоги №18/02 від 05.11.2018, копію платіжного доручення № 4834 від 08.04.2021 на суму 10 000,00 грн.

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 1, 2, 3, 4 ст. 126 ГПК України).

Приписами ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Позивач заявив до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування цих вимог, позивач надав:

- копію Договору про надання правової допомоги №18/02 від 05.11.2018 (далі - Договір №18/02 від 05.11.2018);

- копію Доручення № 1/2020 від 07.12.2020 до Договору №18/02 від 05.11.2018;

- копію Акту № 63 від 05.04.2021 про виконання Договору №18/02 від 05.11.2018;

- копію платіжного доручення № 4834 від 2021 на суму 10 000,00 грн;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 000156 від 30.01.2015, оригінал ордеру серії КВ № 849485 від 14.12.2020 (адвокат Бахмач А.О.);

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 005691 від 28.12.2015, копію ордеру серії КВ № 849432 від 30.11.2020 (адвокат Компанець М.Б.).

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1 Договору №18/02 від 05.11.2018, укладеного між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Бахмач та партнери» (Об`єднання), Клієнт доручає, а Об`єднання, відповідно до чинного законодавства, приймає на себе доручення по наданню Клієнту правової допомоги та захисту його інтересів, зокрема, у господарських справах.

Згідно з п. 1.2 Договору №18/02 від 05.11.2018 Клієнт доручає, а Об`єднання (в особі визначених ним згідно з ордером адвокатів) зобов`язується надавати послуги адвоката, а саме виконувати адвокатську діяльність в межах видів, визначених статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Абзацом другим п. 3.2. Договору №18/02 від 05.11.2018 року встановлено, що за надання Об`єднанням (в особі визначених ним згідно з ордером адвокатів) правової допомоги - виконання адвокатської діяльності за цим Договором, а саме представництво адвокатами Об`єднання інтересів Клієнта під час вирішення спорів за участі Клієнта, зокрема, в судах загальної юрисдикції, Клієнт зобов`язується виплачувати Об`єднанню гонорар, в розмірі та в порядку, що додатково погоджуються сторонами в окремому Дорученні.

Згідно Доручення № 1/2020 від 07.12.2020 до Договору №18/02 від 05.11.2018 сторони узгодили представництво Об`єднанням інтересів ТОВ "ІНТЕРФОМ" у Господарському суді міста Києва з питань стягнення заборгованості за Контрактом № IF-R/01-01/2018 від 02.01.2018, визначили форму та термін виконання доручення, розмір та умови оплати.

За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

На підтвердженням того, що правнича допомога на виконання умов Договору №18/02 від 05.11.2018 надавалась позивачу адвокатами Адвокатського об`єднанням «Бахмач та партнери», свідчать наявні в матеріалах справи копії свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю, видані Бахмачу А.О., Компанцю М.Б.

Актом № 63 від 05.04.2021 про виконання Договору №18/02 від 05.11.2018, підписаним уповноваженими представниками позивача та Об`єднання, підтверджено, що Об`єднання якісно та в строк надало позивачу правову допомогу, передбачену дорученням до договору, зокрема: надало правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань, що стосуються захисту прав та інтересів ТОВ "ІНТЕРФОМ" в Господарському суді міста Києва у справі за позовом ТОВ "ІНТЕРФОМ" до "POLIFOM-EXIM" S.R.L. про стягнення заборгованості за Контрактом № IF-R/01-01/2018 від 02.01.2018, яка виникла за період з 21.11.2019 по 16.12.2019; вивчило судову практику з питань, що стосуються предмету позову ТОВ "ІНТЕРФОМ" до "POLIFOM-EXIM" S.R.L.; зібрало докази для підготовки та подання до Господарського суду міста Києва позову ТОВ "ІНТЕРФОМ"; підготувало позовну заяву ТОВ "ІНТЕРФОМ"; направило копії позову відповідачу "POLIFOM-EXIM" S.R.L.; подало до Господарського суду міста Києва позов ТОВ "ІНТЕРФОМ"; представило інтереси ТОВ "ІНТЕРФОМ" у Господарському суді міста Києва у справі № 910/18876/20.

Наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 4834 від 2021 підтверджується сплата позивачем Адвокатському об`єднанню «Бахмач та партнери» 10 000,00 грн.

Суд відзначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідний висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанови КГС ВС від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 у справі № 911/739/15).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідач під час розгляду справи не заперечив проти розміру витрат на професійну правничу допомогу, визначених позивачем у сумі 10 000,00 грн. Відповідач не звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката в порядку ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України. При цьому судом враховано, що матеріали справи містять докази отримання уповноваженим представником відповідача заяви ТОВ "ІНТЕРФОМ" про надання доказів щодо витрат, понесених на правову допомогу, разом з доданими до неї документами.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги задоволення позову повністю, ступінь складності справи та виконані адвокатським об`єднанням (в особі визначених ним згідно з ордером адвокатів) роботи (надані послуги), принципи справедливості та верховенства права, співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 129 ГПК України витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача в сумі 10 000,00 грн.

Керуючись ст. 74, 76-80, 123, 126, 129, 236, 237, 238, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРФОМ" про розподіл судових витрат задовольнити.

2. Стягнути з "POLIFOM-EXIM" S.R.L. (село Томешть, комуна Томешть, квартал 13, кадастровий №1330, будівля С3, повіт Ясси, Румунія, 707515; єдиний реєстраційний код 33898650 від 15.12.2014 року; порядковий номер в торговому реєстрі J22/1865/2014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФОМ» (Україна, 08700, Київська область, м. Обухів (пн), вул. Київська, буд.125, ідентифікаційний код 24593200) 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 28.04.2021.

Суддя О.В. Гумега