ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

26 квітня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/938/13
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Головея В.М.,

Разюк Г.П.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області про заміну сторони (стягувача) її правонаступником

від 26.01.2021 року (повний текст складено 01.02.2021р.)

у справі №915/938/13

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес центр "Олександрівський"

про: стягнення заборгованості у розмірі 16 664 903,52 грн.,

зацікавлена особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2021р. у справі №915/938/13 задоволені заяви ТОВ "МБЦ "Олександрівський" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну сторони (стягувача) її правонаступником; замінено сторону (стягувача) у справі №915/938/13 та виконавчому провадженні №50016987 з Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на належного стягувача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб щодо виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 31.05.2015р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес центр "Олександрівський" на користь Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі Миколаївського центрального відділення Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" заборгованості за кредитними договорами №12-041037 від 28.10.2004р., №12-061008 від 28.10.2006р., №12-080201 від 22.02.2008р.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, через Господарський суд Миколаївської області позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2021р. по справі №915/938/13 та ухвалити нове рішення, яким в задоволені заяв Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ТОВ "Миколаївський бізнес центр "Олександрівський" про заміну стягувача у даній справі відмовити в повному обсязі.

При цьому, як вбачається з поштового конверту (трек-номер 240), в якому апеляційна скарга надійшла на адресу місцевого господарського суду, остання була відправлена скаржником 24.02.2021р., тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, встановленого чинним законодавством України.

У зв`язку з цим, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2021р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2021р. у справі №915/938/13 залишено без руху, встановлено апелянту строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, а саме: надати до суду вмотивоване клопотання про поновлення строку з зазначенням обставин та наданням доказів пропуску строку на апеляційне оскарження, внаслідок виникнення обставин непереборної сили, а також, докази сплати судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі протягом 7 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

19.04.2021р. від Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої апелянтом додано докази сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн., а саме: платіжне доручення від 15.04.2021р. №17 та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2021р. у справі №915/938/13.

Разом зі вказаною заявою апелянтом надано клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає про те, що пропуск строку на відповідне оскарження зумовлено знаходженням представника Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" - адвоката Пилипа Володимира Марковича на самоізоляції з 30.01.2021р. по 15.02.2021р., так як був у контакті із особою, хворою на COVID-19.

Розглянувши отримане клопотання, колегія суддів встановила наступне.

До апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" додано довіреність від 31.12.2020р., відповідно до якої Голова правління ПАТ "Українська інноваційна компанія" уповноважує адвоката Пилипа Володимира Марковича представляти інтереси Товариства в судах всіх інстанцій України.

При цьому, адвокат Пилип В.М. є учасником Адвокатського об`єднання «Де Рігоре Юріс», з яким ПАТ "Українська інноваційна компанія" укладено Договір від 15.04.2019р. №1 про надання правової допомоги.

13.01.2021р. лабораторно підтверджено діагноз COVID-19 у адвоката Пилипа В.М., у зв`язку з чим, останній з 13.01.2021р. по 30.01.2021р. перебував на лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності, наявним у матеріалах справи.

Відповідно до результатів досліджень лабораторії «Діла» від 30.01.2021р., в одного із працівників Адвокатського об`єднання «Де Рігоре Юріс» виявлено та підтверджено діагноз COVID-19, що призвело до того, що всі працівники даного Об`єднання змушені були перебувати на самоізоляції до 15.02.2021р.

Як зазначає представник апелянта, тільки з 16.02.2021р. працівники АО «Де Рігоре Юріс» приступили до виконання своїх обов`язків. І тільки 16.02.2021р. адвокат Пилип В.М. зміг отримати інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень інформацію щодо ухвали Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2021р. по справі №915/938/13.

Проаналізувавши наведені адвокатом Пилипом В.М. обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та для поновлення такого строку, з урахуванням такого.

Відповідно до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України - Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" самоізоляція - перебування особи, стосовно якої є обґрунтовані підстави щодо ризику інфікування або поширення нею інфекційної хвороби, у визначеному нею місці (приміщенні) з метою дотримання протиепідемічних заходів на основі зобов`язання особи.

Усі особи, які підлягають самоізоляції, визначені у пункті 3 Порядку проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. з подальшими змінами.

За умовами частини четвертої статті 31 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" обсервації та самоізоляції підлягають особи, які підпадають під критерії, визначені в рішенні про встановлення карантину.

Судовою колегією враховується, що відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020р. №641 самоізоляція здійснюється з метою запобігання поширенню COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19.

Пунктом 19 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020р. передбачено, що з метою протидії поширенню COVID-19 та моніторингу самоізоляції використовується електронний сервіс «Дій вдома» Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - система).

Самоізоляції підлягають, зокрема, особи, які мали контакт з пацієнтом з підтвердженим випадком COVID-19.

Стосовно осіб, які мали контакт з пацієнтом із підтвердженим випадком COVID-19 та несуть ризик поширення хвороби до системи вноситься інформація працівниками державних установ Міністерства охорони здоров`я епідеміологічного профілю або самостійно такою особою через мобільний додаток.

Тобто, у разі прийняття рішення про самоізоляцію, особа повинна встановити мобільний додаток електронного сервісу «Дій вдома» та самостійно внести нести до нього відповідну інформацію, або повідомити про прийняття свого рішення працівника державної установи Міністерства охорони здоров`я епідеміологічного профілю (сімейного лікаря) для внесення останнім вказаної інформації до системи.

У разі здійснення особою самоізоляції до системи вноситься інформація про: 1) прізвище, ім`я, по батькові особи; 2) стать; 3) дату народження; 4) визначене особою місце самоізоляції (у разі ненадання особою відомостей про місце самоізоляції місцем самоізоляції вважається зареєстроване місце проживання особи); 5) зареєстроване місце проживання особи; 6) засоби зв`язку (номер телефону); 7) місце роботи, заклад освіти із зазначенням їх адрес; 8) наявність можливості забезпечення піклування про особу іншими особами; 9) стан здоров`я; 10) контактних осіб (за наявності); 11) строк самоізоляції (пункт 24 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020р.).

Строк самоізоляції становить 14 днів: для осіб, які мали контакт із хворим на COVID-19, крім осіб, які під час виконання службових обов`язків використовували засоби індивідуального захисту відповідно до рекомендацій щодо їх застосування, з моменту контакту із хворим.

Особи, які потребують самоізоляції, зобов`язані постійно перебувати у визначеному ними місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими разом проживають.

Поточний контроль за перебуванням особи в місці самоізоляції (далі - поточний контроль) здійснюється за вибором особи в один із таких способів: працівниками Національної поліції, Національної гвардії відповідно до внутрішнього порядку заходів з контролю за самоізоляцією, державних установ Міністерства охорони здоров`я епідеміологічного профілю, посадовими особами, уповноваженими органами місцевого самоврядування; з використанням системи через мобільний додаток.

Особа вважається такою, що обрала здійснення поточного контролю з використанням системи через мобільний додаток, з моменту авторизації в ній. До моменту авторизації поточний контроль здійснюється працівниками Національної поліції, Національної гвардії, державних установ Міністерства охорони здоров`я епідеміологічного профілю, посадовими особами, уповноваженими органами місцевого самоврядування.

Поточний контроль працівниками Національної поліції, Національної гвардії, державних установ Міністерства охорони здоров`я епідеміологічного профілю, посадовими особами, уповноваженими органами місцевого самоврядування, здійснюється шляхом проведення перевірки фактичного перебування осіб за зазначеними ними адресами самоізоляції.

Між тим жодного доказу на підтвердження реєстрації ОСОБА_1 в системі моніторингу самоізоляції за допомогою вищезазначеного електронного сервісу апелянтом до суду апеляційної інстанції не подано.

Також, ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження того, що звертався до сімейного лікаря з тих підстав, що він є контактною особою та має бажання перейти на самоізоляцію.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що незвернення вказаної особи до лікаря та неоформлення щодо неї листка непрацездатності у період з 30.01.2021р. по 15.02.2021р. не спростовують необхідності використання особи, що перебуває на самоізоляції, електронного сервісу «Дій вдома» Єдиного державного веб-порталу електронних послуг.

Окремо, судова колегія звертає увагу на те, що з 13.01.2021р. до 30.01.2021р. представник апелянта - адвокат Пилип В.М. перебував на лікуванні; 30.01.2021р. - субота, вихідний день; 31.01.2021р. - неділя, вихідний день; з 01.02.2021р. усі працівники Адвокатського об`єднання перебували на самоізоляції, що виключає можливий контакт представника апелянт з хворим працівником Об`єднання.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.»

Отже Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів виходить із того, що процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, забезпечує оперативність судочинства, виступає дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на недопущення зловживання процесуальними правами, проте апелянт, звертаючись з даною апеляційною скаргою з істотним пропуском строку на апеляційне оскарження, не надав жодних переконливих доказів реальної наявності у нього перешкод для реалізації права на апеляційний перегляд ухвали Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2021р. у справі №915/938/13.

Відповідно до частини четвертої статті 260 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

В силу пункту 4 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2021р. у справі №915/938/13, зазначені у заяві про усунення недоліків, визнані Південно-західним апеляційним господарським судом неповажними, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" слід відмовити.

Станом на 26.04.2021р. будь-яких інших документів на виконання вимог ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2021р у справі №915/938/13 про залишення апеляційної скарги без руху від скаржника до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно з частиною четвертою статті 261 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2021р. у справі №915/938/13 - відмовити.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2021р. у справі №915/938/13.

3. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2021р. у справі №915/938/13 повернути Господарському суду Миколаївської області.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Верховного Суду.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга з додатками на 12 аркушах.

Головуючий суддя Я.Ф.Савицький

Суддя В.М. Головей

Суддя Г.П. Разюк