РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.04.2021Справа № 910/2018/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертрафік»
доУкраїнського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс)
простягнення 208060,00 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачане з`явилися
від відповідачаКосих С.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертрафік» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) 208060,00 грн основного боргу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №22344 від 01.12.2019 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/2018/21, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

05.03.2021 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечує.

Також 05.03.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить викликати представників сторін у судове засідання для встановлення фактичних обставин справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 постановлено проводити розгляд справи №910/2018/21 в судовому засіданні з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 31.03.2021.

29.03.2021 від відповідача надійшло клопотання, в якому відповідач просив долучити до матеріалів справи копію наказу Міністерства юстиції України від 04.03.2020 №779/5.

Вказане клопотання судом задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 витребувано у позивача оригінал договору поставки №22344 від 01.12.2019 та оригінал видаткової накладної №223 від 11.12.2019; у судовому засіданні оголошено перерву до 22.04.2021.

21.04.2021 на виконання вказаної ухвали суду від позивача надійшли оригінали витребуваних судом документів. Також від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами без участі його представника.

У судове засідання, призначене на 22.04.2021 з`явися представник відповідача, який проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що договір поставки №22344 від 01.12.2019 та видаткова накладна №223 від 11.12.2019 підписані особою, яка не має на це повноважень.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертрафік» (постачальник) та Українським союзом об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) (покупець) було укладено договір поставки №22344 (надалі - Договір).

Як вказано у даному Договорі, від імені Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) вказаний договір підписано виконавчим директором Довганем Ю.А.

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник приймає на себе зобов`язання поставити і передавати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що постачальник на умовах цього Договору поставляє наступний асортимент товару:

- диван для відпочинку 8514, кількість 10, ціна 9700,00 грн, загальна сума 97000,00 грн;

- стіл комп`ютерний 8516, кількість 10, ціна 3796,00 грн, загальна сума 37960,00 грн;

- стіл офісний 8501, кількість 5, ціна 3100,00 грн, загальна сума 15500,00 грн;

- крісло офісне 8521, кількість 5, ціна 1560,00 грн, загальна сума 7800,00 грн;

- стіл для керівника 8435, кількість 2, ціна 17000,00 грн, загальна сума 34000,00 грн;

- крісло 8520, кількість 2, ціна 7900,00 грн, загальна сума 15800,00 грн.

Загальна вартість товару складає 208060,00 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору моментом виконання обов`язку постачальника щодо передачі товару вважається дата фактичного отримання товару покупцем накладної про його отримання.

Відповідно до п. 3.4 Договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця відбувається в момент одержання покупцем товару та підписання покупцем накладної про його отримання.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що покупець зобов`язується оплатити товар, передбачений п. 1.2 Договору, протягом 10 календарних днів з моменту отримання товару та підписання накладної про його отримання.

Згідно з п. 9.1 Договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до виконання сторонами своїх зобов`язань по даному Договору.

За правовою природою укладений між сторонами Договір №22344 від 01.12.2019 є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до наявної у справі видаткової накладної №223 від 11.12.2019, на виконання Договору №22344 від 01.12.2019 позивач передав, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 208060,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого в останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 208060,00 грн.

В свою чергу, відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що: відповідач не підписував договір поставки №22344 від 01.12.2019; договір поставки підписав ОСОБА_1 , назвавши себе виконавчим директором відповідача, однак ОСОБА_1 ніколи не працював в Укрсоюзсервісі; відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Укрсоюзсервісу є Петрик Оксана Володимирівна - виконавчий директор Укрсоюзсервісу, яка безперервно працює на цій посаді з 23.04.2010; печатка на договорі відповідачу не належить і є підробленою; юридичною адресою Укрсоюзсервісу з 2007 року є м.Київ, вул. Пугачова, 17, а за адресою вказаною у Договорі (м.Київ, бульв. Лесі Українки, 26, офіс 1) відповідач ніколи не знаходився; згідно умов договору поставки, а також виходячи із тексту накладної №223 від 11.12.2019 позивач передав Довганю Ю.А. товар без перевірки документів того, кому він передав товар, без гарантії оплати тощо.

Посилаючись на вказані обставини, відповідач стверджує, що договір поставки №22344 від 01.12.2019 є неналежним фальшивим документом, а також підписаний неналежною особою, яка не має на це повноваження.

За приписами ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Встановлена ст. 204 Цивільного кодексу України презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 № 6-301цс15 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 у справі №916/5073/15).

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Обставини, про які зазначає відповідач (про те, що Договір №22344 від 01.12.2019 підписано особою, яка не має на це повноважень) є критерієм оспорюваного правочину, тобто такі обставини лише можуть бути (але не обов`язково є) підставами для визнання вказаного правочину недійсним в судовому порядку.

Відтак, з огляду на встановлену ст. 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину, враховуючи, що доказів визнання Договору поставки №22344 від 01.12.2019 в судовому порядку відповідачем не надано, вказаний договір приймається судом як доказ виникнення між позивачем та відповідачем взаємних прав та обов`язків, передбачених даним Договором.

З аналогічних підстав, в контексті заявлених у даній справі позовних вимог, судом не приймаються до уваги висловлені у судовому засіданні представником відповідача сумніви щодо кола повноважень особи, яка підписала Договір і від імені позивача.

У видатковій накладній №223 від 11.12.2019, наданій позивачем на підтвердження факту поставки обумовленого Договором товару, зазначено, що від імені покупця - Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) товар отримав керівник Довгань Ю.А.

З наявних у справі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 11.12.2019 (наданого позивачем) та Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.04.2021 (наданих на запит суду) вбачається, що станом на 01.12.2019 (дата укладення Договору поставки) та 11.12.2019 (дата отримання товару згідно видаткової накладної №223) керівником Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) у Реєстрі значився саме ОСОБА_1 .

Судом враховується, що наказом Міністерства юстиції України №779/5 від 04.03.2020 (копію якого надано відповідачем для долучення до матеріалів справи) було скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії від 22.10.2019 №9000576 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» та №0000576 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», якими, як пояснив відповідач, проведено зміну місцезнаходження юридичної особи та її керівника.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Жодних доказів, з яких би слідувало, що позивач як контрагент відповідача за Договором поставки №22344 від 01.12.2019, знав або міг знати про існування спорів стосовно легітимності внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про перебування ОСОБА_1 на посаді керівника Укрсоюзсервісу, матеріали даної справи не містять.

Тому, з огляду на імперативні приписи з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», наведені в рамках даної справи доводи позивача про передачу товару уповноваженій на те особі - керівнику Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс), приймаються судом як достовірні.

В свою чергу, вважаючи, що фактично товар відповідачем не приймався, а відповідні відомості про керівника були внесені до реєстру незаконно, відповідач не позбавлений можливості ініціювати питання про стягнення з винних осіб збитків, звернувшись для цього до суду окремо із дотриманням встановленого процесуальним законом порядку.

З огляду на викладене, суд вважає доведеними Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертрафік» обставини щодо здійснення поставки відповідачу товару на суму 208060,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на положення ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України та п. 2.2 Договору, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був оплати поставлений товар у строк до 23.12.2019 включно.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач оплату товару не здійснив, внаслідок чого в останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 208060,00 грн.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України факту існування заборгованості не спростовано, доказів її погашення в добровільному порядку не надано.

За таких обстави, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 208060,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 238-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) (Україна, 04107, місто Київ, вулиця Пугачова, будинок 17, ідентифікаційний код 00017437) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертрафік» (Україна, 61001, Харківська обл., місто Харків, пр.Гагаріна, будинок 43, ідентифікаційний код 42548410) заборгованість у розмірі 208060 (двісті вісім тисяч шістдесят) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 3120 (три тисячі сто двадцять) грн 90 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257, п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.04.2021.

Суддя Ю.М. Смирнова