РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.04.2021Справа № 910/15152/19

Господарський суд міста Києва у складі cудді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс»

про стягнення 1673821,93 грн.

Представники сторін:

від позивача: Баранецька М.Р.;

від відповідача: Косинський В.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.10.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовну заява Акціонерного товариства «Укртрансгаз» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» про стягнення 1673821,93 грн, з яких 724709,40 грн пені та 949112,53 грн штрафу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідачем було прострочено виконання зобов`язань за Договором № від 24.03.2017, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за недопоставлене обладнання у розмірі 522571,54 грн (за період з 27.10.2018 по 24.04.2019), пеню за невиконані роботи у розмірі 177557,27 грн (за період з 27.10.2018 по 14.02.2019), пеню за невиконання пусконалагоджувальних робіт у розмірі 24580,59 грн (за період з 26.12.2018 по 04.03.2019), штраф за недопоставлене обладнання у розмірі 812202,64 грн та штраф за невиконані роботи у розмірі 136909,89 грн, що разом становить 1673821,93 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 (суддя Пінчук В.І.) відкрито провадження у справі №910/15152/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.12.2019, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

02.12.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, зокрема, з тих підстав, що відповідальність підрядника настає у випадку прострочення виконання всіх робіт за договором підряду в цілому, а не окремих етапів робіт.

16.12.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

28.12.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які суд долучив до матеріалів справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19 позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» пеню у розмірі 724709,40 грн, штраф у розмірі 949112,53 грн та судовий збір у розмірі 25107,33 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19 змінено; позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» пеню у розмірі 659360,75 грн, штраф у розмірі 949112,53 грн та судовий збір у розмірі 23143,04 грн.

Постановою Верховного Суду від 26.01.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі №910/15152/19 скасовано; справу №910/15152/19 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Внаслідок проведеного повторного автоматизованого розподілу справу №910/15152/19 передано на розгляд судді Спичака О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 справу №910/15152/19 прийнято до розгляду суддею Спичаком О.М., підготовче засідання призначено на 10.03.2021.

09.03.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який суд долучив до матеріалів справи.

09.03.2021 від відповідача надійшла заява про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19.

10.03.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення на подану відповідачем заяву.

У підготовчому засіданні 10.03.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 24.03.2021.

17.03.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

24.03.2021 відповідачем подано заяву про застосування позовної давності.

У підготовчому засіданні 24.03.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 07.04.2021.

У підготовчому засіданні 07.04.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.04.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 21.04.2021 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.04.2021 надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 21.04.2021 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.03.2017 між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» (підрядник) укладено Договір №, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик власними та залученими силами і засобами виконати відповідно до умов цього договору «Капітальний ремонт контрольованих пунктів лінійної телемеханіки Сумського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів» (будівельні роботи), в повному обсязі відповідно до чинних нормативних документів, проектної, кошторисної документації, а замовник зобов`язується на умовах договору прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Відповідно до п. 1.2 Договору № від 24.03.2017 місце виконання робіт - Сумське ЛВУМГ: вул. Іллінська, буд. 49, м. Суми, Сумська обл., 40009 (об`єкти, передбачені затвердженим робочим проектом №-РП (стадія «Робочий проект»), які знаходяться в Сумському, Недригайлівському, Липово-Долинському районах Сумської області та ділянці Сумського ЛВУМГ).

Склад, обсяги та вартість робіт, що доручаються до виконання підрядником, визначені кошторисною документацією, яка є невід`ємною частиною договору (Додаток №1) (п. 1.3 Договору № від 24.03.2017).

Відповідно до п. 2.1 Договору № від 24.03.2017 ціна договору становить 30542894,00 грн.

Згідно з п.2.3 Договору № від 24.03.2017 ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

У п. 3.1 Договору № від 24.03.2017 сторонами погоджено, що передбачені цим договором роботи підрядник виконує із своїх матеріалів, а також обладнання, поставку якого, як і початок виконання робіт за цим договором підрядник здійснює після отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт. Підрядник в рамках виконання договору зобов`язаний поставити обладнання згідно з Специфікацією (Додаток №3), яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору № від 24.03.2017 підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником Графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору (Додаток №2).

Згідно з п. 5.2 Договору № від 24.03.2017 здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт (форма КБ-2в).

Додатком №1 до Договору № від 24.03.2017 сторони погодили Договірну ціну, Додатком №2 - Календарний графік виконання робіт, Додатком №3 - Специфікацію щодо обладнання, яке поставляється в рамках договору.

Зокрема, як вбачається з Календарного графіку виконання робіт (Додаток №2), роботи з придбання та поставки обладнання (устаткування) виконуються протягом 214 днів з моменту підписання договору та отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на поставку обладнання; - роботи щодо зняття родючого шару грунту, загально-будівельні роботи, залізобетонні конструкції та монтаж системи зв`язку виконуються відповідачем протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт; - роботи з монтажу обладнання телемеханіки - протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт та приймання підрядником від замовника обладнання за актом приймання-передачі обладнання в монтаж; - пусконалагоджувальні роботи - протягом 62 днів з моменту закінчення будівельно-монтажних робіт.

05.03.2018 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № від 24.03.2017, якою сторони дійшли згоди зменшити ціну договору, вказавши, що ціна договору становить 26093580,56 грн.

Крім того, вказаною Додаткової угодою №1 від 05.03.2018 було внесено зміни до Специфікації (Додаток №3), Договірної ціни (Додаток №1) та Календарного графіку виконання робіт (Додаток №2).

У Календарному графіку виконання робіт (Додаток №2 в редакції Додаткової угодою №1 від 05.03.2018) зазначено, що роботи з придбання та поставки обладнання (устаткування) виконуються протягом 214 днів з моменту підписання договору та отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на поставку обладнання; - роботи щодо зняття родючого шару грунту, загально-будівельні роботи, залізобетонні конструкції та монтаж системи зв`язку виконуються відповідачем протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт; - роботи з монтажу обладнання телемеханіки - протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт та приймання підрядником від замовника обладнання за актом приймання-передачі обладнання в монтаж; - пусконалагоджувальні роботи - протягом 62 днів з моменту закінчення будівельно-монтажних робіт.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідачем було прострочено виконання зобов`язань за Договором № від 24.03.2017, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за недопоставлене обладнання у розмірі 522571,54 грн (за період з 27.10.2018 по 24.04.2019), пеню за невиконані роботи у розмірі 177557,27 грн (за період з 27.10.2018 по 14.02.2019), пеню за невиконання пусконалагоджувальних робіт у розмірі 24580,59 грн (за період з 26.12.2018 по 04.03.2019), штраф за недопоставлене обладнання у розмірі 812202,64 грн та штраф за невиконані роботи у розмірі 136909,89 грн, що разом становить 1673821,93 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зокрема, вказав на те, що відповідальність підрядника настає у випадку прострочення виконання всіх робіт за договором підряду в цілому, а не окремих етапів робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19 позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» пеню у розмірі 724709,40 грн, штраф у розмірі 949112,53 грн та судовий збір у розмірі 25107,33 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19 змінено; позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» пеню у розмірі 659360,75 грн, штраф у розмірі 949112,53 грн та судовий збір у розмірі 23143,04 грн.

Постановою Верховного Суду від 26.01.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі №910/15152/19 скасовано; справу №910/15152/19 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Направляючи справу №910/15152/19 на новий розгляд до Господарського суду міста Києва Верховний Суд у постанові від 26.01.2021 зауважив, що основним зобов`язанням підрядника є виконання усіх передбачених договором будівельних робіт, завершальною стадією яких є здача об`єкта в експлуатацію, а результат підрядних робіт, виходячи з предмета договору - це закінчені будівельні роботи відповідно до такого договору, відтак прострочення відповідача у виконанні зобов`язань за договором починається із наступного дня за днем закінчення виконання всіх робіт за договором, і відповідно саме з цього моменту виникає право позивача на нарахування пені та штрафу.

Верховний Суд у постанові від 26.01.2021 у справі №910/15152/19 звернув увагу на те, що суди не врахували та залишили поза увагою ту обставину, що основним зобов`язанням відповідача за Договором є виконання передбаченого у пункті 1.1 Договору капітального ремонту контрольованих пунктів лінійної телемеханіки Сумського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів в строк протягом 305 календарних днів з дати отримання від позивача письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт; відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами у цій справі Договору у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання відповідачем обов`язку зі здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення за актом здачі-приймання виконаних робіт (форми КБ-2в), тобто за прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт, в тому числі, поставки обладнання у межах основного зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 310 Господарського процесуального кодексу України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст Договору № від 24.03.2017, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Згідно з ч. 1 ст. 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Господарського кодексу України будівництво об`єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб`єктами господарювання для інших суб`єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 318 Господарського кодексу України за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов`язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об`єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов`язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об`єкти і оплатити їх.

Договір підряду відповідно до цієї статті укладається на будівництво, розширення, реконструкцію та перепрофілювання об`єктів; будівництво об`єктів з покладенням повністю або частково на підрядника виконання робіт з проектування, поставки обладнання, пусконалагоджувальних та інших робіт; виконання окремих комплексів будівельних, монтажних, спеціальних, проектно-конструкторських та інших робіт, пов`язаних з будівництвом об`єктів (ч. 2 ст. 318 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 322 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором підряду на капітальне будівництво винна сторона сплачує штрафні санкції, а також відшкодовує другій стороні збитки (зроблені другою стороною витрати, втрату або пошкодження її майна, неодержані доходи) в сумі, не покритій штрафними санкціями, якщо інший порядок не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 883 Цивільного кодексу України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі (ч. 2 ст. 883 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, відповідно до п. 3.3 Договору № від 24.03.2017 підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником Графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору (Додаток №2).

Як вбачається з Календарного графіку виконання робіт (Додаток №2), роботи з придбання та поставки обладнання (устаткування) виконуються протягом 214 днів з моменту підписання договору та отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на поставку обладнання; - роботи щодо зняття родючого шару грунту, загально-будівельні роботи, залізобетонні конструкції та монтаж системи зв`язку виконуються відповідачем протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт; - роботи з монтажу обладнання телемеханіки - протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт та приймання підрядником від замовника обладнання за актом приймання-передачі обладнання в монтаж; - пусконалагоджувальні роботи - протягом 62 днів з моменту закінчення будівельно-монтажних робіт.

Судом встановлено, що письмовий дозвіл на початок виконання робіт відповідач отримав 09.06.2017 (Дозвіл на початок виконання робіт №4237/24-04 від 09.06.2017).

17.10.2017 сторони підписали акт-допуск на виконання будівельно-монтажних робіт на території діючого підприємства, в якому зазначили початок робіт з 17.10.2017.

Листом вих. №324 від 11.12.2017 відповідач просив позивача призупинити виконання Договору № від 24.03.2017 (у зв`язку з несприятливими погодними умовами).

Призупинення виконання робіт за Договором № від 24.03.2017 було погоджено Акціонерним товариством «Укртрансгаз», що вбачається з листа позивача вих. №2401вих-17-1173 від 12.12.2017.

При цьому, 05.03.2018 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № від 24.03.2017, якою було внесено зміни до Специфікації (Додаток №3), Договірної ціни (Додаток №1) та Календарного графіку виконання робіт (Додаток №2).

У Календарному графіку виконання робіт (Додаток №2 в редакції Додаткової угодою №1 від 05.03.2018) зазначено, що роботи з придбання та поставки обладнання (устаткування) виконуються протягом 214 днів з моменту підписання договору та отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на поставку обладнання; - роботи щодо зняття родючого шару грунту, загально-будівельні роботи, залізобетонні конструкції та монтаж системи зв`язку виконуються відповідачем протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт; - роботи з монтажу обладнання телемеханіки - протягом 153 днів з моменту отримання від замовника дозволу на початок виконання робіт та приймання підрядником від замовника обладнання за актом приймання-передачі обладнання в монтаж; - пусконалагоджувальні роботи - протягом 62 днів з моменту закінчення будівельно-монтажних робіт.

Загальний термін виконання робіт не перевищує 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт.

Листом вих. №201 від 22.05.2018 відповідач повідомив позивача про намір звершити роботи за Договором № від 24.03.2017 та подав позивачу відкоригований графік виконання робіт.

Листом вих. №2401вих-18-1207 від 25.05.2018 позивач надав відповідачу узгоджений Календарний графік виконання (завершення) робіт та листом вих. №2401вих-18-1218 від 30.05.2018 просив відновити роботи на об`єкті (лист про відновлення робіт на об`єкті отриманий відповідачем 04.06.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Зокрема, у відкоригованому календарному графіку виконання робіт передбачено, що придбання та поставка обладнання (устаткування) здійснюється протягом 150 днів з моменту отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на поставку обладнання; будівельно-монтажні роботи - протягом 150 днів з моменту отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт за договором; пусконалагоджувальні роботи - протягом 60 днів з моменту закінчення будівельно-монтажних робіт. Загальний термін виконання зазначених робіт за договором не перевищує 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт (графік підписаний представниками сторін та скріплений відбитками печаток Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс»).

Таким чином, як умовами Договору № від 24.03.2017, так і умовами Додаткової угодою №1 від 05.03.2018, а також в узгодженому Календарному графіку виконання (завершення) робіт сторони погодили, загальний термін виконання робіт не перевищує 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт.

Загальний строк виконання відповідачем робіт не змінювався після зупинення (за згодою сторін) виконання робіт за Договором № від 24.03.2017, тобто становить 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи:

1) умови Договору № від 24.03.2017, умови Додаткової угодою №1 від 05.03.2018 та умови узгодженого Календарного графіку виконання (завершення) робіт (загальний термін виконання робіт не перевищує 305 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт);

2) дату отримання відповідачем дозволу на початок виконання робіт - 09.06.2017;

3) період, на який призупинялось за згодою сторін виконання робіт за Договором № від 24.03.2017 (з 12.12.2017 по 04.06.2018), після чого строк виконання робіт продовжив свій перебіг (а не був відновлений),

суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був завершити виконання всіх робіт за Договором № від 24.03.2017 (що включає в себе, в тому числі, поставку та монтаж обладнання) в строк до 02.10.2018 включно.

Як встановлено судом, ціна Договору № від 24.03.2017 становить 26093580,56 грн, з яких вартість матеріалів та робіт - 3030061,76 грн та вартість обладнання - 23063518,80 грн. (відповідно до Додаткової угодою №1 від 05.03.2018).

Перелік обладнання, яке повинно було бути поставлено відповідачем в межах виконання відповідачем Договору № від 24.03.2017, його кількість та вартість наведені у Специфікації до договору (Додаток №3).

Як вбачається з розрахунку позовних вимог, позивач просить суд, в тому числі, стягнути з відповідача пеню та штраф, нараховані за прострочення поставки обладнання.

Однак, як зазначив Верховний Суд у постанові від 26.01.2021 у даній справі, направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, суди залишили поза увагою ту обставину, що відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами у цій справі Договору у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання відповідачем обов`язку зі здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення за актом здачі-приймання виконаних робіт (форми КБ-2в), тобто за прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт, в тому числі, поставки обладнання у межах основного зобов`язання.

З огляду на викладене, суд відмовляє у позові Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» пені у розмірі 522571,54 грн (нарахована за недопоставлене обладнання за період з 26.10.2018 по 24.04.2019) та штрафу у розмірі 812202,64 грн (нарахований за недопоставлене обладнання).

Крім того, умовами Договору № від 24.03.2017 не встановлено відповідальності відповідача за прострочення виконання зобов`язання саме з поставки обладнання.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не обґрунтовує свої позовні вимоги нормами ч. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Так, позивач у позовній заяві посилається на статтю 231 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, як вбачається з відповіді на відзив, яка подана до суду 17.03.2021, позивач має на увазі виключно норми ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, де зазначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

В жодних заявах по суті справи позивач не посилався на норми ч. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

24.03.2021 відповідачем подано заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

У п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України зазначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку відмовити у позові Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» пені у розмірі 522571,54 грн (нарахована за недопоставлене обладнання за період з 26.10.2018 по 24.04.2019) та штрафу у розмірі 812202,64 грн (нарахований за недопоставлене обладнання) сам у зв`язку з необґрунтованістю, підстави для застосування позовної давності до вказаних позовних вимог відсутні.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 177557,27 грн пені за прострочення виконання робіт за період з 27.10.2018 по 14.02.2019; 24580,59 грн пені за прострочення виконання пуско-налагоджувальних робіт за період з 26.12.2018 по 04.03.2019; штрафу у розмірі 136909,89 грн за прострочення виконання робіт.

Як встановлено судом, всі роботи за Договором № від 24.03.2017 відповідач зобов`язаний був виконати у строк до 02.10.2018 включно.

Згідно з п. 5.2 Договору № від 24.03.2017 здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт (форма КБ-2в).

Судом встановлено, що станом на 02.10.2018 відповідачем були виконані роботи за Договором № від 24.03.2017 на загальну суму 1074206,25 грн, що підтверджується відповідними Актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3).

Отже, враховуючи, що вартість робіт, які повинні були бути виконані у строк до 02.10.2018 включно за Договором № від 24.03.2017, становить 3030061,76 грн, а відповідачем були виконані у встановлений строк роботи на суму 1074206,25 грн, суд дійшов висновку, що відповідач прострочив виконання всіх будівельних робіт за вказаним договором на суму 1955855,51 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 1 ст. 322 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором підряду на капітальне будівництво винна сторона сплачує штрафні санкції, а також відшкодовує другій стороні збитки (зроблені другою стороною витрати, втрату або пошкодження її майна, неодержані доходи) в сумі, не покритій штрафними санкціями, якщо інший порядок не встановлено законом.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 8.2 Договору № від 24.03.2017 за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості робіт, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення виконання робіт понад 30 днів підрядник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості робіт, з яких допущено порушення.

Як вбачається з розрахунку позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у сумі 177557,27 грн за прострочення виконання робіт (нараховану на суму 1599615,04 грн за період з 27.10.2018 по 14.02.2019) та пеню у сумі 24580,59 грн за прострочення пуско-налагоджувальних робіт (нараховану на суму 356240,47 грн за період з 26.12.2018 по 04.03.2019) - загальна сума простроченого зобов`язання, на яку нараховується пеня, становить 1955855,51 грн. (розмір невиконаних робіт).

Перевіривши вказані розрахунки пені та штрафу, суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості.

Водночас, у зв`язку з поданою відповідачем заявою про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 3 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як встановлено судом, відповідач повинен був виконати всі роботи за Договором № від 24.03.2017 у строк до 02.10.2018 включно.

Отже, перебіг позовної давності розпочався з 03.10.2018.

Беручи до уваги викладене, приймаючи до уваги звернення позивача з даним позовом до суду 28.10.2019 (відповідно до накладної на поштовому конверті, в якому позовна заява надійшла до суду), суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача пені, нарахованої з 28.10.2018.

Таким чином, відсутні підстави для нарахування пені за 27.10.2018 (відповідно до розрахунку, викладеного позивачем у позовній заяві) у зв`язку з пропуском позовної давності.

При цьому, позивачем не вказувалось на поважність причин пропуску позовної давності, та матеріали справи не містять доказів її переривання.

За розрахунком суду, розмір пені (з урахуванням позовної давності та з урахуванням тієї суми боргу, відносно якої позивач здійснює нарахування пені) за прострочення виконання робіт на суму 1599615,04 грн за період з 28.10.2018 по 14.02.2019 становить 175957,65 грн.

Розрахунок пені за прострочення виконання робіт на суму 356240,47 грн (за період з 26.12.2018 по 04.03.2019) здійснений в межах позовної давності та визнається судом обґрунтованим.

Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» пені у загальному розмірі 724709,40 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 200538,24 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу, нарахованого у зв`язку з простроченням виконання відповідачем всіх робіт за Договором № від 24.03.2017 (на суму 1955855,51 грн), суд зазначає, що оскільки відповідно до умов вказаного договору право нараховувати такий штраф виникло у позивача за прострочення виконання робіт понад 30 днів, суд дійшов висновку, що позивач в межах строку позовної давності звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 136909,89 грн.

Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» штрафу у загальному розмірі 949112,53 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 136909,89 грн.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

09.03.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19.

Відповідно до ч. 2 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суддя ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (ч. 5 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011 у справі № 1-25/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав, у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19 позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» пеню у розмірі 724709,40 грн, штраф у розмірі 949112,53 грн та судовий збір у розмірі 25107,33 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 у справі №910/15152/19 змінено; позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» пеню у розмірі 659360,75 грн, штраф у розмірі 949112,53 грн та судовий збір у розмірі 23143,04 грн.

27.10.2020 Господарським судом міста Києва видано наказ у справі №910/15152/19, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 659360 грн. 75 коп. пені, 949112 грн. 53 коп. штрафу, 23143 грн. 04 коп. судового збору за розгляд позовної заяви, що разом становить 1631616,32 грн.

18.01.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного наказу суду у справі №910/15152/19 (постанова про відкриття виконаного провадження ВП№64180830 від 18.01.2021).

20.01.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. закінчено виконавче провадження ВП№64180830 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 у справі №910/15152/19 (постанова про закінчення виконавчого провадження ВП№64180830 від 20.01.2021) у зв`язку з його виконанням у повному обсязі.

При цьому, заявником (відповідачем) долучено до матеріалів заяви про поворот виконання рішення суду копію платіжної вимоги приватного виконавця №64180830/1 від 18.01.2021 на суму 1795545,38 грн (призначення платежу - стягнення боргу у сумі 1631616,32 грн на корить Акціонерного товариства «Укртрансгаз» згідно з наказом про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 у справі №910/15152/19; основної винагороди приватного виконавця у розмірі 163161,63 грн, мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 767,43 грн).

Постановою Верховного Суду від 26.01.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі №910/15152/19 скасовано; справу №910/15152/19 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Під час нового розгляду справи №910/15152/19 суд дійшов висновку частково задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» пеню у розмірі 200538,24 грн. та штраф у розмірі 136909,89 грн.

Отже, керуючись приписами ст. 333 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для здійснення повороту виконання рішення суду у справі №910/15152/19.

Одночасно, з огляду на висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 200538,24 грн. та штрафу у розмірі 136909,89 грн., в цій частині відсутні підстави, визначені ч. 2 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України, для здійснення повороту виконання рішення суду.

В контексті наведеного суд зазначає, що інститут повороту виконання рішення направлений саме на забезпечення повернення боржнику стягнутих грошових коштів у разі встановлення судом під час нового розгляду справи обставин відсутності підстав для їх стягнення.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» про поворот виконання рішення суду у справі №910/15152/19 підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242, 333 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» (03191, м. Київ, вул. Василя Касіяна, буд. 2/1, офіс 378; ідентифікаційний код: 32917708) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код: 30019801) пеню у розмірі 200538 (двісті тисяч п`ятсот тридцять вісім) грн 24 коп., штраф у розмірі 136909 (сто тридцять шість тисяч дев`ятсот дев`ять) грн 89 коп. та судовий збір у розмірі 5061 (п`ять тисяч шістдесят одна) грн 72 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. В поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2020, частково зміненого постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 у справі №910/15152/19, стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код: 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» (03191, м. Київ, вул. Василя Касіяна, буд. 2/1, офіс 378; ідентифікаційний код: 32917708) пеню у розмірі 458822 (чотириста п`ятдесят вісім тисяч вісімсот двадцять дві) грн 51 коп., штраф у розмірі 812202 (вісімсот дванадцять тисяч двісті дві) грн 64 коп та судовий збір у розмірі 18081 (вісімнадцять тисяч вісімдесят одна) грн 32 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено та підписано 27.04.2021.

Суддя О.М. Спичак