СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2021 р. Справа № 905/1797/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вх.№746Д/1) на рішення Господарського суду Донецької області від 18 грудня 2020 року (суддя Паляниця Ю.О., повне рішення складено 23 грудня 2020 року, м.Харків) у справі №905/1797/20,

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська", с.Сергіївка

про стягнення 28145,00 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Акціонерне товариство "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська", с.Сергіївка про стягнення штрафу в розмірі 28145,00 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилався на те, що інформація про масу вантажу у вагоні №56218571, визначена Товариством з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" у накладній №49265390, не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Пологи Придніпровської залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 28145 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 18 грудня 2020 року у справі №905/1797/20 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів належної повірки електронних вагонних вагів, дані зважування на яких відображені у комерційному акті №463003/43 від 19 червня 2020 року.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити; витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтуванні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" наголошує на помилковості висновків суду доказів належної повірки електронних вагонних вагів, дані зважування на яких відображені у комерційному акті №463003/43 від 19 червня 2020 року, оскільки питання актуальності повірки не входило до безпосереднього предмету доказування у справі. У зв`язку з цим апелянт просить врахувати надані на стадії апеляційного перегляду справи докази на підтвердження проведення повірки електронних вагонних вагів станом на дату проведення перевірки та складення комерційного акту №463003/43 від 19 червня 2020 року.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15 березня 2021 року клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про поновлення строку на подання апеляційної скарги задоволено, строк на подання апеляційної скарги поновлено; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 18 грудня 2020 року у справі №905/1797/20; постановлено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 18 грудня 2020 року у справі №905/1797/20 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; відповідачу встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Східного апеляційного господарського суду від 15 березня 2021 року у справі №905/1797/20 отримана представниками сторін.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.

З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" зі станції Удачная Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці направлено за залізничною накладною №49265390, зокрема, у вагоні №56218571 вантаж концентрат вугілля кам`яного для коксування, марка К 0-100 у вологому стані, вантаж маркований катком-ущільнювачем та поперечними смугами 1,5-2 м (вантажоодержувач Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь").

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Як зазначає позивач, під час прибуття вагону №56218571 на попутну станцію Пологи Придніпровської залізниці, останньою була проведена перевірка маси вантажу у вказаному вагоні, за результатами якої виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №49265390, про що складено акти загальної форми №1288/1П від 19 червня 2020 року, №АРМ ПКО №21940 від 19 червня 2020 року

Згідно з комерційним актом №463003/43 від 19 червня 2020 року контрольне переважування вагону №56218571 здійснювалось на справних 150 т електронних вагонних вагах №89 ст.Пологи Придніпровської залізниці (повірка 04 грудня 2019 року), за результатами якого виявилось, що вага брутто становила 88540 кг, тара 22200 кг, нетто 66340 кг, що менше ваги, зазначеної у накладній на 2660 кг. При комерційному огляді вагона було виявлено наступне: навантаження марковане катком ущільнювачем та поперечними смугами не порушено; завантажений згідно з документом; виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень; розвантажувальні люки зачинені на запірний механізм, перекосу кузова немає; вагон у технічному стані справний.

Вказуючи, що інформація про масу вантажу у вагоні №56218571, визначена Товариством з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" у накладній №49265390, не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Пологи Придніпровської залізниці, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 28145,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.

За приписами ч. 1 статті 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч. 2 статті 908 Цивільного кодексу України та ч. 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч. 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 статті 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг", "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Колегією суддів встановлено, що 18 червня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" зі станції Удачная Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці направлено за залізничною накладною №49265390, зокрема, у вагоні №56218571 вантаж концентрат вугілля кам`яного для коксування, марка К 0-100 у вологому стані, вантаж маркований катком-ущільнювачем та поперечними смугами 1,5-2 м (вантажоодержувач Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь").

Крім того, накладна №49265390 від 18 червня 2020 року містила наступну інформацію:

-маса вантажу 69000 кг;

-спосіб визначення маси на вагонних вагах (150 т) заводський №ВВЕТ-150 №071201300 (п.26 накладної №49265390);

-ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28 накладної №49265390).

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відтак, з оформленням та підписанням накладної №49265390 Товариство з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" засвідчило, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагоні становила 69000 кг.

За таких обставин при зверненні з відповідним позовом позивачем повинно бути доведено, що визначена відповідачем у накладній №49265390 маса вантажу у вагоні №56218571 не відповідала дійсній масі вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як зазначає позивач, під час прибуття вагону №56218571 на попутну станцію Полои Придніпровської залізниці, останньою була проведена перевірка маси вантажу у вказаному вагоні, за результатами якої виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №49265390, про що складено акти загальної форми №1288/1П від 19 червня 2020 року, №АРМ ПКО №21940 від 19 червня 2020 року.

Згідно з комерційним актом №463003/43 від 19 червня 2020 року контрольне переважування вагону №56218571 здійснювалось на справних 150 т електронних вагонних вагах №89 ст.Пологи Придніпровської залізниці (повірка 04 грудня 2019 року), за результатами якого виявилось, що вага брутто становила 88540 кг, тара 22200 кг, нетто 66340 кг, що менше ваги, зазначеної у накладній на 2660 кг. При комерційному огляді вагона було виявлено наступне: навантаження марковане катком ущільнювачем та поперечними смугами не порушено; завантажений згідно з документом; виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень; розвантажувальні люки зачинені на запірний механізм, перекосу кузова немає; вагон у технічному стані справний.

Водночас, відповідно до наданого позивачем технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №089 станції Пологи Придніпровської залізниці, 04 березня 2020 року вагонним вагам проведена огляд-повірка, ваги були визнані придатними для зважування різних вантажів, які перевозяться залізничним транспортом. Крім того, зазначено, що наступний плановий строк профілактичного обслуговування та повірки 04.06.2020р.

Згідно з п.п.1.1 1.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом №442 від 31 липня 2012 року Міністерства інфраструктури України, остання розроблена відповідно до положень Законів України "Про метрологію та метрологічну діяльність" і спрямована на забезпечення єдності вимірювань, безпеки руху поїздів, схоронності вантажів під час перевезень залізничним транспортом. Інструкція визначає загальні положення, порядок обліку, встановлення, метрологічного забезпечення та обслуговування засобів ваговимірювальної техніки, вимоги до залізничних колій, де встановлюються вагонні ваги, структуру управління ваговим господарством на залізничному транспорті, порядок здійснення контролю за станом засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті. Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України, діяльність яких пов`язана із застосуванням, розробленням, виготовленням, продажем, прокатом та обслуговуванням засобів ваговимірювальної техніки, призначених для визначення маси вантажів, які перевозяться залізничним транспортом України, і за результатами зважування на яких оформлюються перевізні документи.

Пунктами 3.46, 3.47 вказаної Інструкції передбачено, що не допускається заїзд рухомого складу на вагонні ваги, які не пройшли необхідного діагностичного обстеження, мають прострочені терміни повірки чи огляду-перевірки або мають видимі деформації, тріщини в опорних частинах важелів та в елементах фундаменту, стійок, балок (поздовжніх та поперечних). Не допускається зважування вантажів, що перевозяться залізницями, на ЗВВТ, у яких зокрема прострочені терміни повірки, прострочені терміни огляду-перевірки.

Повірка та обслуговування ЗВВТ повинні проводитися відповідно до інтервалів, наведених в додатку 3 до цієї Інструкції (п.5.33 Інструкції), яким визначено, зокрема, що огляд-перевірка ваг (після закінчення строку служби, встановленого експлуатаційною документацією виробника, а також для вагонних ваг після модернізації) проводиться 1 раз на 3 місяці.

Згідно з п.5.37 зазначеної Інструкції своєчасність проведення повірки, огляду-перевірки, діагностичного обстеження, приведення вагонних ваг у відповідність із проектною та конструкторською документацією забезпечує власник вагонних ваг.

Як вказувалось, огляд-перевірка 150 т електронних вагонних ваг №89 ст.Пологи Придніпровської залізниці здійснювалось 04 березня 2020 року та визначено дату наступного огляду-повірки 04 червня 2020 року.

При цьому, відомостей щодо проведення огляду-повірки 04 червня 2020 року наданий до суду технічний паспорт ваг не містить.

З наданих до суду першої інстанції доказів не вбачається проведення актуальної повірки електронних вагонних вагів, дані зважування на яких відображені у комерційному акті №463003/43 від 19 червня 2020 року.

Відповідні докази надані позивачем лише при зверненні з апеляційною скаргою. Обґрунтовуючи поданні їх на стадії апеляційного перегляду справи позивач вказує про відсутність необхідності їх подання до суду першої інстанції оскільки питання актуальності повірки не входило до безпосереднього предмету доказування у справі. У зв`язку з цим апелянт просить врахувати надані на стадії апеляційного перегляду справи докази на підтвердження проведення повірки електронних вагонних вагів станом на дату проведення перевірки та складення комерційного акту №463003/43 від 19 червня 2020 року.

За змістом статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У даному випадку відповідач обґрунтовує неможливість надання даних доказів відсутністю необхідності у їх дослідженні з підстав не входження даного питання до безпосереднього предмету доказування у справі.

Втім колегія суддів не погоджується з відповідними аргументами Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" з огляду на таке.

Згідно із ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 вказаного процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 цього кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України ).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

У даній справі, враховуючи зміст статті 129 Конституції України, статті 13, статті 86, статті 162 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом заявником повинно бути доведено невідповідність фактичної маси вантажу визначеній відповідачем у накладній №49265390 у вагоні №56218571. Вказане передбачає надання стороною належних доказів не тільки фіксування обставини невідповідності маси вантажу, а й доказів на підтвердження належності проведення такого зважування.

В ході розгляду справи у суді першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" подавався відзив на позовну заяву (вх.№21067/20 від 05 листопада 2020 року) в якому стороною зазначалось про незгоду зі способом зважування позивачем вантажу та його неналежності за умови попереднього його зважування на вагах на станції відправлення, з наданням доказів актуальності повірки таких вагів.

Оскільки, у суді першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" заперечувалась обставина належного обрахування позивачем дійсної ваги вантажу, в якості спростування такої обставини з боку позивача підлягало надання повних доказів належності повірки електронних вагонних вагів станом на дату проведення перевірки та складення комерційного акту №463003/43 від 19 червня 2020 року.

Колегія суддів зазначає, що непроведення стороною усіх дій щодо виявлення доказової бази в ході розгляду справи у суді першої інстанції не може розглядатись як поважна причина неможливості його подання до місцевого господарського суду. У зв`язку з чим колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання про долучення до матеріалів на стадії апеляційного перегляду справи доказів повірки електронних вагонних вагів, дані зважування на яких відображені у комерційному акті №463003/43 від 19 червня 2020 року, станом на дату проведення повірки та подальший розгляд справи проводить без його врахування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду, що з наданих позивачем доказів не вбачається придатність вагів тензометричних ВТВ-1СД (заводський номер 89), на яких залізницею здійснювалось переважування спірного вантажу, що виключає можливість врахування їх результатів та даних комерційного акту №463003/43 від 19 червня 2020 року, як підстави для стягнення з відправника штрафу в порядку норм статтей 118, 122 Статуту залізниць України в розмірі 28 145,00 грн.

Вказане свідчить про безпідставність позовних вимог.

У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Донецької області від 18 грудня 2020 року у справі №905/1797/20 має бути залишене без змін.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1, ч.1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 18 грудня 2020 року у справі №905/1797/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян

Суддя О.В. Ільїн