ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2021 року м.Дніпро Справа № 904/6027/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

судді: Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2021, рішення підписано - 25.01.2021 р., суддя Васильєв О.Ю., у справі №904/6027/20

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг

про стягнення 19 812, 96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (позивач) звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (відповідач) 19 812, 96 грн. - плати за користування вагонами.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на наступні обставини: в квітні 2020 року залізницею на адресу одержувача - ПрАТ «Інгулецький ГЗК» були прийняті до перевезення порожні власні вагони; проте вони були затримані на підходах до станції призначення у зв`язку з несвоєчасним забиранням вантажу відповідачем на свою під`їзну колію. На підтвердження фактів затримки вагонів на коліях станції призначення з вини відповідача позивач надав акти загальної форми ГУ-23, відомості плати за користування вагонами.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2021 у справі №904/6027/20 позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47; ) на користь позивача - Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108; код ЄДРПОУ 40081237): 19 812, 96 грн. - плати за користування вагонами та 2 102, 00 грн. витрат на сплату судового збору .

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що відповідач не спростував доводів позивача, не надав доказів того, що мав можливість прийняти спірні вагони, а також не довів наявність обставин, що могли б бути підставою для відмови у позові з огляду на положення ст.121 Статуту та п.16 Правил користування вагонами і контейнерами.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк для подання апеляційної скарги, скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2021 у справі №904/6027/20 в частині стягнення 19 812,96грн.

В апеляційній скарзі зазначено про те, що затримка вагонів, які відображені в Актах загальної форми №№ 1252329, 2335, 2338, 2340, 2341, 2345, 2346, 2349, 2350, 2358, 2361, 2365, 2366, 2373, 2375, 2381, 2391, 2399, 2406, 2409, 2412, 2416 на станції Інгулець, відбувалась не з причин, що залежать від відповідача, а з причин, що залежать від позивача, а саме: - у зв`язку з порушенням позивачем встановленого договором інтервалу здавання порожніх вагонів під завантаження та неможливість через це вивезти відповідачем пред`явлені вагони; - у зв`язку з неприйняттям станцією пред`явлення до перевезення вагонів, що в свою чергу, унеможливило прийняття відповідачем вагонів, що прибули на його адресу.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2021 у справі №904/6027/20 - залишено без руху через не надання доказів сплати судового збору, у розмірі 3 153 грн. 00 коп.

У визначений строк - недоліки апеляційної скарги скаржником усунуто.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2021 відновлено строк подання апеляційної скарги та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2021 у справі №904/6027/20, у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

20.03.20р. між РФ «Придніпровська залізниця АТ «Українська залізниця» та ПрАТ «Інгулецький ГЗК» було укладено договір №ПР/М-2024-/НЮдч «Про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», яка примикає до станцій Інгулець Регіональної філії «Придніпровська залізниця».

Пунктом 1 цього договору передбачено, що згідно із Статутом залізниць України Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Інгулець ДП «Придніпровська залізниця»: стрілкою № 5 до продовження станційної колії № 3 та стрілкою № 23 до продовження станційної колії № 2 ( п.1 договору про експлуатацію під`їзної колії).

Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії. Межею під`їзної колії є знаки «Межа під`їзної колії», які встановлено продовженні колії № 3 біля вхідного сигналу «Н-І», на продовженні колії № 2 біля вхідного сигналу «Н-ІІ» ( п.1 договору про експлуатацію під`їзної колії).

Пунктом 4 цього договору передбачено рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України. Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії (п. 4 договору про експлуатацію під`їзної колії).

Здавання вагонів для під`їзної колії здійснюється за повідомленнями, які передає прийомоздавальник станції Інгулець по телефону прийомоздавальнику залізничного цеху ПрАТ «ІнГЗК» не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у «Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження» форми ГУ-2 (п. 5 договору про експлуатацію під`їзної колії).

Вагони для під`їзної колії власника подаються локомотивом залізниці на одну з колій № 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10 станції Інгулець за вказівкою чергового по станції Інгулець, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії (п.6 договору про експлуатацію під`їзної колії).

Всі вагони здаються на під`їзну колію у тій кількості, в якій прибули на станцію Інгулець, але не більше 260 осей, вагою не більше 1430 тон (п. 7 договору про експлуатацію під`їзної колії).

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів Залізниці (п. 10 договору про експлуатацію під`їзної колії).

Власник колії сплачує залізниці:

-за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами контейнерами;

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи і послуги, що виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок спеціальним режимом використання філії « СРЦД » (п. 14 договору про експлуатацію під`їзної колії).

Цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами, скріплення печатками Сторін, і діє з 01 квітня 2020 до 31 березня 2021 року. (п. 21 договору про експлуатацію під`їзної колії) ( т.1, а.с.16-21).

Так, у квітні 2020р. за відповідними накладними на адресу ПрАТ «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат» були прийняті до перевезення порожні власні вагони. Згідно зазначених накладних станція та залізниця призначення Інгулець Придніпровської залізниці. (т.1 , а.с. 179-244 ; т.2, а.с. 1 -250; т.3, а.с.1-250; т.4, а.с.1 250; т.5, а.с.1-142 )

Оскільки вагони, що прибули на адресу ПрАТ «Інгулецький ГЗК», своєчасно не забиралися ним на під`їзну колію, були складені акти загальної форми ГУ-23 №№ 2329, 2335, 2338, 2340, 2341 від 03.05.2020р., №№2343, 2345, 2346, 2349, 2350, 2358, 2361 від 04.05.2020р., №№2365, 2366, 2373, 2375 від 05.05.2020р., №№2377, 2381, 2383, 2391 від 06.05.2020р., №№2399, 2406, 2409, 2411, 2412, 2416, 2418 від 07.05.2020р., №№2514, 2516, 2519, 2533 від 24.05.2020р., №№ 2541, 2545, 2549, 2553 від 25.05.2020р. (т.1, а.с.93-127).

Підтвердженням зайнятості колій станції призначення Інгулець під час затримки вищевказаного вантажу на шляху прямування є акти загальної форми ГУ-23, які були складені про несвоєчасне забирання ПрАТ «Інгулецький ГЗК» вантажу, що надійшов на його адресу, з колій станції Інгулець.

Враховуючи викладені обставини, позивачем розраховано та заявлено до стягнення плату за користування вагонами у загальній сумі 19 812, 96 грн. (з ПДВ ), яка включена до відомостей плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №№ 04059853, 04059854, 05059858, 05059859, 05059860, 05059861, 05059862, 05059863, 06059864, 06059865, 06059866, 06059867, 07059874, 07059875, 07059877, 07059883, 08059884, 08059886, 08059891, 08059893, 09059894, 09059897, 13059898, 24059907, 24059908, 24059909, 24059910, 24059911, 25059914, 25059915, 26059920, 26059921, 26059922, 01069949, 06069950 ( т.1, а.с. 27-92).

Відомості плати за користування вагонами зі сторони відповідача підписані із запереченнями.

Відповідач плату за користування вагонами у розмірі 19 812, 96 грн. не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом за захистом своїх прав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем заявленої до стягнення плати за користування спірними вагонами та збору за зберігання вантажу.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно ст.71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно з ст.36 Статуту у разі виникнення ускладнень на станції у зв`язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру

Статтею 119 Статуту залізниць України встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктами 3, 6, 8 - 10, 12, 13 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 за № 113, передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій (п.6).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п.8).

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці (п.9).

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів.

Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником) (п.10).

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів (п.12).

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці (п.13).

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 864/5085), усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно з п. 5, п. 8 Правил, зберігання вантажів (статті 12, 46 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу. Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється:

якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці- з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження;

при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу;

при затримці - з моменту затримки.

Матеріалами справи підтверджується, що станціями призначення та затримки оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції затримки, згідно із Тарифним керівництвом № 1 розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями ф. ГУ-46 у загальній сумі 19 812, 96 грн.

Позивач своєчасно повідомив Відповідача про готовність залізниці передати вагони на під`їзну колію Відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника. Відповідні записи-повідомлення відображені у Книгах форми ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження. При цьому, доказів повідомлення Відповідачем Позивача відповідно до п. 8 договору про готовність вагонів до забирання матеріали справи не містять.

Наявність обставин, що могли б бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на положення ст. 121 Статуту залізниць України та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами Відповідач не довів. Таким чином, підстави, які б звільнили відповідача від нарахованої плати в даному випадку відсутні.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не виявлено.

Враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин, підтверджених відповідними доказами, наявними в матеріалах справи, з огляду на положення ст.ст.74-80, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо твердження відповідача (скаржника) про те, що він був готовий прийняти на свої під`їзні колії спірні вагони, а позивач не довів належним чином вину відповідача у затримці вагонів, колегія суддів зазначає наступне.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, спірні вагони були затримані на шляху прямування з вини відповідача у зв`язку зі скупченням на станції призначення вагонів і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, позивачем дотримано порядок дій та складено відповідні акти на засвідчення вказаних обставин відповідно до вимог чинного законодавства, а відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчасного вивільнення ним колій станції призначення від вантажу, що прибув на його адресу; приймання потягів визначається диспетчером з урахуванням цілої низки поточних факторів, а не тільки наявністю вільних колій на станції.

Статтями 46, 47, 119, 125 Статуту залізниць України визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги та вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника у справі.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2021 у справі 904/6027/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв