РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.04.2021Справа № 910/1943/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вайз Ай Ті»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДК Терра Агро Астард»

про стягнення 420693,45 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вайз Ай Ті" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДК Терра Агро Астард" про стягнення 420693,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №756-2020/СА від 11.12.2020.

Ухвалою суду від 15.02.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

17.02.2021 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 15.02.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.02.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Надано відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів, з дати отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 22.02.2021 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04074, м. Київ, вулиця Вишгородська, 12, приміщення 407-А (номер відправлення 804), яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є адресою місцезнаходження відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 22.02.2021, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 16.03.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 804.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк не скористався, відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд вбачає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайз Ай Ті» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТДК Терра Агро Астард» (покупець) укладено Договір поставки товару №756-2020/СА.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що постачальник бере на себе зобов`язання здійснювати поставку обладнання, комплектуючих, а покупець зобов`язується приймати товар і здійснювати оплату на умовах, зазначених в даному договорі, додатках та (або) рахунка-фактурах, що є невід`ємними частинами договору.

Пунктами 2.4.-2.6. договору визначено, що приймання-передача товару супроводжується підписанням уповноваженими представниками сторін видаткових накладних. Право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі товару, переходять до покупця в момент підписання видаткової накладної представниками сторін. Підписання відповідальною особою покупця видаткової (та/або товарно-транспортної) накладної є підтвердженням належного виконання постачальником умов даного договору. Підписання представником покупця видаткової накладної та скріплення печаткою або штампом (у разі наявності) підпису представника покупця на видатковій накладній засвідчує належне виконання постачальником умов даного договору по поставці товару та засвідчує узгодження з покупцем асортименту, кількості та вартості (ціни) товару зазначеної в видатковій накладній.

Відповідно до пунктів 3.2., 3.4. договору, вартість кожної поставки фіксується та відображається у виставлених постачальником рахунках-фактурах, видаткових накладних та (або) у додатках, що є невід`ємними частинами договору. Оплата здійснюється покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника в строк, визначений у відповідному додатку до цього договору.

Відповідно до п. 6.1. договір вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками печаток діє до 31.12.2020, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язань. У випадку відсутності письмового повідомлення про розірвання договору до закінчення строку його дії, він вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік.

Суду не було надано доказів припинення договору.

Сторонами підписано специфікацію на поставку товару від 11.12.2020 (додаток № 1 до договору № « 756-2020/СА» від 11.12.2020), відповідно до якої загальна вартість товару становить 393426,60 грн; оплата здійснюється покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який покупець здійснює не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з дати фактичної поставки товару.

Відповідно до видаткової накладної № Vt002763 від 16.12.2020 на суму 393426,60 грн відповідач отримав товар 16.12.2020. Видаткова накладна підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками. Від імені покупця товар був отриманий Врорновським Г.Ю. на підставі довіреності № 362 від 14.12.2020.

Враховуючи вищезазначене, суд встановив, що постачальник поставив, а покупець отримав товар на зальну суму 393426,60 грн 16.12.2020. З урахуванням умов договору, останнім днем на оплату товару є 23.12.2020. Отже, відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання з 24.12.2020.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що суперечки та розбіжності між сторонами, що виникають у зв`язку із виконанням цього договору, вирішуються шляхом переговорів. У разі неможливості вирішення спору шляхом переговорів, спір підлягає вирішенню у претензійному та судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № В/2021/01/971 від 05.01.2021 про виплату суми заборгованості за поставлений товар та штрафних санкцій. До претензії позивачем було долучено додаток - розрахунок штрафних санкцій. Докази направлення претензії відповідачу до матеріалів справи не надані.

В матеріалах міститься гарантійний лист № 37 від 12.01.2021, відповідно до якого відповідач гарантував здійснити оплату згідно договору поставки № « 756-2020/СА» від 11.12.2020 до 31.01.2021.

В позовній заяві, позивач зазначає, що станом на дату подання позову, заборгованість відповідачем не була сплачена. Вказана обставина не спростована відповідачем.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до абзацу 2 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, стаття 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як уже було встановлено судом відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання на суму 393426,60 грн з 24.12.2020.

Обставини щодо наявності основної заборгованості за Договором в розмірі 393426,60 грн у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем належними доказами не спростований, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими на вказану суму.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. (ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77 ГПК України).

У свою чергу, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного суду від 12.03.2019 в справі №914/843/18.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та доказів у спростування обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги. Про наслідки не подання відзиву був повідомлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача пені в сумі 6076,42 грн, 3 % річних в розмірі 1519,10 грн та 5 % річних від розміру простроченого платежу, яка передбачена пунктом 4.3.5. договору в сумі 19671,33 грн.

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України, штрафні санкції - це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до підпунктів 4.3.3., 4.3.4, 4.3.5 пункту 4.3. договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, сторони несуть наступну відповідальність: у випадку порушення покупцем встановлених строків оплати, останній сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу; у випадку прострочення покупцем оплати товару, крім сплати пені, відповідно до п. 4.3.3. цього договору, покупець зобов`язується сплатити постачальнику три відсотки річних в порядку, передбаченому статтею 625 Цивільного кодексу України.; у випадку порушення покупцем встановлених строків оплати більше ніж на 10 (десять) календарних днів, покупець сплачує на користь постачальника штраф в розмірі 5 (п`яти) відсотків від розміру простроченого платежу, що підлягає оплаті.

Суд перевірив розрахунок пені, здійснений позивачем за період з 24.12.2020 по 08.02.2021 та вважає його обгрунтованим та арифметично вірним, а сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 6076,42 грн.

Оскільки, прострочення з оплати товару було більше 10 календарних днів, позивач правомірно нарахував суму штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості, передбачену п. 4.3.5 договору. Суд перевірив розрахунок штрафу, здійснений позивачем та важаєа його обгрунтованим та арифметично вірним. З відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 19671,33 грн.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, наданий позивачем до позовної заяви за період з 24.12.2020 по 08.02.2021, судом встановлено, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду збігається з розрахунком позивача та становить 1519,10 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, про наслідки не подання відзиву був повідомлений ухвалою суду від 22.02.2021.

З вищезазначеного вбачається, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

У позовній заяві позивачем зазначено про понесення ним витрат на правову допомогу та вказаної її орієнтовний розмір.

Відповідно до ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 128 ГПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До матеріалів справи долучено договір № 010221 про надання правової допомоги від 01.02.2021, укладений між ТОВ "Вайз Ай Ті" та адвокатом Кобець Марією Вікторівною, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання, яке надалі іменується доручення, під час строку дії договору здійснити представництво (представити) клієнта в усіх судах по справі про стягнення заборгованості на користь клієнта за договором поставки від 11.12.2020 № 756-2020/СА між ТОВ «Вайз Ай Ті» та ТОВ «ТДК Терра Агро Астард». На кожний етап виконання доручення, сторони укладають окремий додаток, в якому визначають, обсяг, строки, порядок виконання та вартість доручення.

Відповідно до п. 1-2 додатку № 1 від 01.02.2021 до договору № 010221 про надання правової допомоги від 01.02.2021 сторони погодили, що перший етап доручення складається з наступних послуг: аудит і аналіз договору поставки товару від 11.12.2020 за № 756-2020/СА на 7 сторінках щодо прав і обов`язків сторін та відповідності законодавству України; аудит та перевірка розрахунків за договору поставки товару від 11.12.2020 за № 756-2020/СА; розрахунок заборгованості, розрахунок штрафних санкцій; аналіз судової практики з подібних питань; розробка стратегії позову та написання позовної заяви; сторони погодили, що вартість однієї години робочого часу адвоката складає 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) без ПДВ.

Адвокат Кобець М.В. діє на підставі ордеру серії КС № 502462 від 08.02.2021 та свідоцтва серії ВН № 000272 від 18.07.2018.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг (виконання доручення) № 1 в рамках договору про надання правової допомоги №010221 від 01.02.2021 було надано правову допомогу у наступному обсязі: аудит і аналіз договору поставки товару від 11.12.2020 за № 756-2020/СА на 7 сторінках щодо прав і обов`язків сторін та відповідності законодавству України: тривалість 2 години, вартість 1700 грн; аудит і перевірка розрахунків за договором поставки товару від 11.12.2020 за № 756-2020/СА: тривалість 1 година, вартість 850 грн; розрахунок заборгованості, розрахунок штрафних санкцій: тривалість 1 година, вартість 850 грн; аналіз судової практики з подібних питань: тривалість 2 години; вартість 1700 грн; розробка стратегії позову та написання позовної заяви: тривалість 4 години, вартість 3400 грн. Загальна вартість наданих гідно акту послуг - 8500,00 грн.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу за вищезазначеним договором до матеріалів справи долучено платіжне доручення № 7416 від 08.02.2021 на суму 8500,00 грн.

Суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 8500,00 грн підтвердженими та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 191, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДК Терра Агро Астард» (04074, м. Київ, вулиця Вишгородська, будинок 12, приміщення 407-А, ідентифікаційний код 40330020) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вайз Ай Ті» (01133, м. Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 44Б, офіс 4-5, ідентифікаційний код 39427231) суму боргу у розмірі 393426 (триста дев`яносто три тисячі чотириста двадцять шість) грн. 60 коп., пеню в розмірі 6076 (шість тисяч сімдесят шість) грн 42 коп., 3% річних у розмірі 1519 (одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 10 коп., штраф у розмірі 19671 (дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят одна) грн. 33 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.00 коп. та судовий збір у розмірі 6310 (шість тисяч триста десять) грн. 40 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко