ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021м. ДніпроСправа № 904/6860/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720)

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (49081, м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 29, оф. 504, ідентифікаційний код 32688148)

про стягнення основного боргу 28 059 131,19 грн., пені 5 960 563,54 грн., 3% річних 1 948 348,59 грн., інфляційних втрат 2 426 156,63 грн.

Представники:

Від позивача: Пясецький Д.В., довіреність, адвокат

Від відповідач: Дігтяр З.В., довіреність, представник

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №39/5-3904-20 від 09.12.2020 про стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради заборгованості в загальній сумі 38 394 199,95 грн., з яких:

- 28 059 131,19 грн. заборгованість за газ переданий в період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року;

- 5 960 563,54 грн. пеня за загальний період з 27.12.2018 по 25.04.2020;

- 1 948 348,59 грн. 3% річних за загальний період з 27.12.2018 по 30.09.2020;

- 2 426 156,63 грн. інфляційні втрати за загальний період з лютого 2019 року по вересень 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором постачання природного газу №3468/18-БО-4 від 04.10.2018 в частині своєчасної та повної оплати за отриманий в період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року природній газ на суму 237 711 857,40 грн. за наступними актами приймання-передачі природного газу:

1) за жовтень 2018 року від 31.10.2018 на суму 1 610 895,90 грн.;

2) за листопад 2018 року від 30.11.2018 на суму 49 418 611,64 грн.;

3) за грудень 2018 року від 31.12.2018 на суму 49 357 770,53 грн.;

4) за січень 2019 року від 31.01.2019 на суму 63 079 691,21 грн.;

5) за лютий 2019 року від 28.02.2019 на суму 39 593 777,47 грн.;

6) за березень 2019 року від 31.03.2019 на суму 33 494 116,79 грн.;

7) за квітень 2019 року від 30.04.2019 на суму 832 223,59 грн.;

8) за травень 2019 року від 31.05.2019 на суму 117 775,25 грн.;

9) за червень 2019 року від 30.06.2019 на суму 67 080,07 грн.;

10) за липень 2019 року від 31.07.2019 на суму 57 130,62 грн.;

11) за серпень 2019 року від 31.08.2019 на суму 38 000,28 грн.;

12) за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 44 784,05 грн.

Ухвалою суду від 23.12.2020 позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду докази сплати судового збору розмірі 1 грн.

До суду 05.01.2021 надійшло клопотання позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/6860/20, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи та призначено підготовче засідання на 09.02.2021 о 10:30год.

До суду 26.01.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву яким просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що сума основного боргу у розмірі 28 059 131,19 грн. сплачена в повному обсязі, що підтверджується витягом з оборотного сальдової відомості та платіжними дорученнями: - № від 30.12.2020 на суму 3 415 988,52 грн.; - № від 04.01.2021 на суму 22 671 064,43 грн.; - № від 13.01.2021 на суму 79 716,00 грн.; - № від 14.01.2021 на суму 15 680,49 грн.; - № від 22.01.2021 на суму 428,87 грн.; - №16474 від 22.01.2021 на суму 1 873 696,45 грн.

Щодо нарахування пені у сумі 5 960 563,54 грн. відповідач зазначає, що позивачем здійснено нарахування та пред`явлено до стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради пеню впродовж дії карантину, який по сьогоднішній день ще не є завершеним та існував на період пред`явлення вимог позивачем. У зв`язку із зазначеним, такі дії не є правомірними, оскільки суперечать волі законодавця, викладеній у п.15 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Тому відповідач проходить до висновку про необхідність повної відмови у задоволенні стягнення пред`явленої пені в повному обсязі.

Також відповідач зауважує, що жоден Закон не визначає максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, а в даному випадку існують дійсно виключні обставини-умови її зменшення саме на 90 %. Таким чином, зменшення розміру неустойки на 90% до 595 949,68 грн., в даному випадку не призведе до нівелювання її значення, а навпаки простимулює Підприємство до своєчасного виконання зобов`язання. Оскільки задоволення нарахованої позивачем пені в повному обсязі чи іншому відсотковому співвідношенні, на фоні нарахованих з урахуванням ст. 625 Цивільного кодексу України фінансових санкцій, стане однозначним та непосильним тягарем для й без того збиткового підприємства комунальної форми власності і послужить джерелом отримання позивачем додаткового невиправданого прибутку.

До суду 08.02.2021 надійшла відповідь позивача на відзив в якій зазначив, що позивач вважає доводи відзиву необґрунтованими та не вбачає виключних та достатніх підстав для зменшення штрафних санкцій, які підлягають стягнення з відповідача. Позивач звертає увагу суду на те, що відповідачем сплачено суму основного боргу позивачу вже після подання позову та відкриття провадження у справі. Позивач звертає увагу, що нарахування пені здійснено за період, що не перевищує 6 місяців, відповідно до статті 232 Господарського кодексу України, що підтверджується детальним розрахунком, по місяцях, а саме загалом за період з 27.12.2018 по 25.04.2020, тобто, в тому числі за період до введення в Україні обмежувальних заходів пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 №553-ІХ. Позивач зазначає, що правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного та Господарського законодавства, а не Законом України "Про Державний бюджет України". Нарахування за статтею 625 Цивільного кодексу України не є штрафними санкціями та не обмежується жодним строком, тому таке нарахування здійснене позивачем на весь період прострочення виконання зобов`язань за договором. Жодних обмежень щодо такого нарахування Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" не містить. Крім того, позивач зазначає, що заборгованість кінцевих споживачів та скрутне фінансове становище відповідача не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором. Строк затримки розрахунку за договором з боку відповідача, станом на дату пред`явлення позову, складає більше 1 року, а більше 1 року, минуло з того часу як відповідач припинив здійснювати будь-які платежі за договором. Вказане свідчить про значне прострочення строків виконання зобов`язань за договором та спростовує твердження відповідача про його добросовісну поведінку та високу ступінь виконання зобов`язання.

З огляду на обставини справи, а також з метою належної підготовки справи для розгляду по суті, суд продовжив підготовче провадження у справі №904/6860/20 на 30 днів та відклав підготовче засідання на 18.03.2021 о 10:30 год.

До суду 15.02.2021 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив в яких зазначає, що понесені позивачем судові витрати в частині стягнення сплаченого відповідачем основного боргу в розмірі 29 059 131,19 грн. покладаються не на сторону відповідача, а підлягають поверненню з Державного бюджету України за клопотанням відповідної сторони.

Також відповідач зазначає, що посилання позивача на принцип незворотності дії в часі є недоцільним, оскільки останній здійснив нарахування пені саме під час карантину та після введення в дію п.15 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", який є чинним і на сьогоднішній день. Пред`явлені АТ НАК "Нафтогаз України" вимоги, в частині нарахованої пені в розмірі 5 960 563,54 грн. є передчасними, оскільки не відповідають волі законодавця, викладеній у п.15 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". У зв`язку з чим, відповідач приходить до висновку про необхідність повної відмови у задоволенні стягнення з КП "Теплоенерго" пред`явленої АТ НАК "Нафтогаз України" пені в повному обсязі.

Що стосується деяких заперечень позивача стосовно наявності у КП "Теплоенерго" права на зменшення розміру пені на 90% відповідач зазначає, що опалювальні сезони 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, є такими, що безперебійно завершились. А поточний опалювальний сезон 2020/2021 підходить до свого закінчення і станом на сьогоднішній день не існує жодних обставин, які б ймовірно в майбутньому спричинили його зрив, в тому числі обставини неможливості забезпечення підприємств необхідних природним газом. Адже з аналізу останніх фінансових звітних даних позивача та актуальних відомостей, розміщених на офіційному сайті, вбачається його прибутковість та позитивні тенденції покращення фінансового становища.

Відповідач зазначає, що договір постачання природного газу №3468/18-БО-4 від 04.10.2018 було укладено на опалювальний сезон 2018/2019 років для забезпечення виробництва теплової енергії бюджетним установам та організаціям. З моменту його укладання і по дату підписання сторонами наступного, аналогічного договору на опалювальний сезон 2019/2020, із рахунку зі спеціальним режимом використання КП "Теплоенерго" практично кожні 1-3 банківські дні списувались кошти на погашення заборгованості за договором № 3468/18-БО-4 від 04.10.2018. Станом на сьогоднішній день всі зобов`язання по вказаному договору підприємством виконані. Водночас, після укладення сторонами нового, аналогічного договору на поставку природного газу для вироблення теплової енергії бюджетним установам та організаціям впродовж опалювального сезону 2019/2020 (договір №2061/1920-БО-4) з метою недопущення зриву зазначеного сезону шляхом розірвання поточного договору поставки через неможливість забезпечення збитковим підприємством оплати використаного природного газу, кошти, які надходили на спеціальний рахунок спрямовувались на погашення заборгованості саме за поточним договором. Відповідно до оборотно-сальдових відомостей по вказаному договорі, станом на сьогоднішній день КП "Теплоенерго" оплатило 59 935 650,06 грн. Таким чином, зазначені дії були вимушеними та в жодному разі не характеризуватись недобросовісними намірами, а навпаки - були спрямовані на недопущення летальних наслідків.

Ухвалою суду від 18.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 06.04.2021 о 11:00год.

До суду 06.04.2021 відповідачем подані письмові пояснення в яких зазначає, що вимоги позивача про стягнення 5 960 563,54 грн. пені є передчасними. Також відповідач звертає увагу, що збільшення фінансового тиску, зокрема шляхом присудження надмірно великого розміру пені, в даному випадку може призвести до летальних наслідків, зокрема: - спричинення неможливості забезпечення споживачів послугою централізованого опалення та гарячого водопостачання, які є основними статутними завданнями підприємства; - спричинення виникнення у підприємства заборгованості зі сплати податків, зборів, інших платежів до бюджету, заробітної плати тощо; - спричинення значних економічних збитків місцевому бюджету, з якого органи місцевого самоврядування будуть змушені виділяти кошти на відновлення платоспроможності КП "Теплоенерго", або ж у разі його оголошення банкрутом - на створення нового, аналогічного підприємства, яке б задовольняло потреби споживачів у теплопостачанні; - спричинення виключення КП "Теплоенерго" з Реєстру теплопостачальних підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, в тому числі перед стягувачем АТ "НАК "Нафтогаз України", у зв`язку із неможливістю належного виконання відповідних договорів реструктуризації заборгованості за природний газ. Таким чином, відповідач звертаємо увагу суду, що навіть у разі відсутності існування пов`язаних із передбаченими п. 15 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" обставин, КП "Теплоенерго" у будь якому випадку не позбавлене права на зменшення розміру нарахованої пені на 90 %. Адже наведені обставини, на ряду з іншими, детально розкритими в поданих КП "Теплоенерго" заявах по суті, є беззаперечним свідченням їх винятковості, яка необхідна для реалізації судом права на зменшення розміру пені в порядку ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України, що підтверджується судовою практикою.

У судовому засіданні 06.04.2021 оголошувалась перерва до 22.04.221 о 12:20 год.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 22.04.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши в судових засіданнях представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (далі - позивач, постачальник) та Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (далі - відповідач, споживач) 04.10.2018 укладений договір постачання природного газу № 3468/18-БО-4, з урахуванням додаткових угод, (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (пункт 1.2 договору).

Згідно з пункту 3.8 договору, приймання - передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в пункті 1.2 договору (п.п. 3.8.1 договору).

На виконання умов договору, позивач в період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року поставив відповідачу природній газ на суму 237 711 857,40 грн. за наступними актами приймання-передачі природного газу:

1) за жовтень 2018 року від 31.10.2018 на суму 1 610 895,90 грн.;

2) за листопад 2018 року від 30.11.2018 на суму 49 418 611,64 грн.;

3) за грудень 2018 року від 31.12.2018 на суму 49 357 770,53 грн.;

4) за січень 2019 року від 31.01.2019 на суму 63 079 691,21 грн.;

5) за лютий 2019 року від 28.02.2019 на суму 39 593 777,47 грн.;

6) за березень 2019 року від 31.03.2019 на суму 33 494 116,79 грн.;

7) за квітень 2019 року від 30.04.2019 на суму 832 223,59 грн.;

8) за травень 2019 року від 31.05.2019 на суму 117 775,25 грн.;

9) за червень 2019 року від 30.06.2019 на суму 67 080,07 грн.;

10) за липень 2019 року від 31.07.2019 на суму 57 130,62 грн.;

11) за серпень 2019 року від 31.08.2019 на суму 38 000,28 грн.;

12) за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 44 784,05 грн.

Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до нього.

Відповідно до пункту 6.1 договору (пункт 5.1 в редакції Додаткової угоди №4 від 26.11.2018) остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором в частині своєчасної та повної оплати за отриманий природний газ, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та втрат від інфляції та звернення позивача з позовом до суду.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору, факт поставки товару, строк оплати, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

За умовами пункту 6.1 договору поставки остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. У встановлений договором строк умови договору щодо оплати вартості поставленого товару відповідачем не виконані.

Відповідач сплатив позивачу суму основного боргу у розмірі 28 059 131,19 грн., після звернення позивача до суду із цим позовом, що підтверджується витягом з оборотного сальдової відомості та платіжними дорученнями: - № від 30.12.2020 на суму 3 415 988,52 грн.; - № від 04.01.2021 на суму 22 671 064,43 грн.; - № від 13.01.2021 на суму 79 716,00 грн.; - № від 14.01.2021 на суму 15 680,49 грн.; - № від 22.01.2021 на суму 428,87 грн.; - №16474 від 22.01.2021 на суму 1 873 696,45 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження в частині стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 28 059 131,19 грн. слід закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо строку оплати спожитого природного газу, позивач, з посиланням на п. 8.2 договору (п.7.2. в редакції Додаткової угоди № 4 від 26.11.2018), нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений газ у розмірі 5 960 563,54 грн. за загальний період з 27.12.2018 по 25.04.2020.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

Так, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 8.2 (пункт 7.2 - в редакції Додаткової угоди №4 від 26.11.2018) договору визначено, що у разі прострочення відповідачем оплати згідно пункту 6.1 (пунктів 5.1, 5.6 - в редакції Додаткової угоди №4 від 26.11.2018) договору, він зобов`язується сплатити позивачу пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до частини першої ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Перевіривши розрахунок заявленої пені, судом помилок не виявлено.

Щодо зменшення розміру пені суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Відтак, суд, ухвалюючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Суд доходить висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру пені може бути задоволено частково з огляду на таке.

Суд враховує тяжкий фінансово-економічний стан відповідача, а також те, що ним здійснюються дії, спрямовані на зменшення розміру заборгованості споживачів за теплову енергію. Також суд враховує, що відповідно до пункту 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Тому, зважаючи на доводи відповідача, враховуючи погашення заборгованості, для забезпечення балансу інтересів сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 70% та стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 788 169,06 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача 1 948 348,59 грн. 3% річних за загальний період з 27.12.2018 по 30.09.2020 та 2 426 156,63 грн. інфляційних втрат за загальний період з лютого 2019 року по вересень 2020 року.

Суд перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, зазначає що він є правильним, тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судового збору суд враховує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Загальні питання повернення сплачених сум судового збору врегульовано статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

За платіжними дорученнями № від 10.12.2020 та № від 28.12.2020 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 575 913 грн. Оскільки провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю предмета спору в частині суми 28 059 131,19 грн., сплачений судовий збір підлягає поверненню із державного бюджету у розмірі 420 886,97 грн. за клопотанням позивача.

Оскільки суд зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 155 026,03 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, п.2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради про стягнення основного боргу 28 059 131,19 грн., пені 5 960 563,54 грн., 3% річних 1 948 348,59 грн., інфляційних втрат 2 426 156,63 грн. задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині суми 28 059 131,19 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (49081, м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 29, оф. 504, ідентифікаційний код 32688148) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 1 788 169,06 грн. пені, 1 948 348,59 грн. 3 % річних, 2 426 156,63 грн. інфляційних втрат та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 155 026,03 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 30.04.2021.

Суддя Е.М. Бондарєв