ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2021 р. Справа№ 925/448/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко А.І.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 14.04.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ"

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 26.10.2020 (повний текст складено 29.10.2020)

у справі №925/448/20 (суддя Васянович А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ"

про стягнення 618 022,92 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" (далі - відповідач) про стягнення 3 012 265 грн. 43 коп., а саме: 2 600 758 грн. 76 коп. основний борг, 381 612 грн. 16 коп. пеня, 8 517 грн. 59 коп. інфляційні витрати та 21 376 грн. 92 коп. 3% річних, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання №120619/01 від 12.06.2019.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що на підставі договору поставки передав відповідачу товар на умовах визначених договором постачання №120619/01 від 12.06.2019, проте свій обов`язок щодо оплати придбаного товару відповідач виконав несвоєчасно, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача пеню, інфляційні та 3% річні.

Від позивача надійшла заява від 03.08.2020 про уточнення своїх позовних вимог станом на 01.08.2020, в якій останній просив суд стягнути з відповідача 618 022 грн. 92 коп., а саме: 547 073 грн. 28 коп. пені, 35 163 грн. 72 коп. інфляційних втрат та 35 785 грн. 92 коп. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" 191 202 грн. 83 коп., пені, 35 735 грн. 66 коп., 3% річних, 35 163 грн. 72 коп., інфляційних втрат та 3 931 грн. 55 коп. судового збору. В решті вимог в позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем було надано клопотання про доручення документів до матеріалів справи, що підтверджують невиконання позивачем заявок відповідача і як наслідок правомірність притримання оплат відповідачем, у зв`язку із чим у відповідача не виникало обов`язку з оплати грошових коштів за отриманий товар і як наслідок у позивача було відсутнє право в нарахуванні пені, 3% річних та інфляції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Яковлєва М.Л., Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/20 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

16.12.2020 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020, до якої додано: платіжне доручення №21380 від 14.12.2020 про сплату судового збору в розмірі 13905,52 грн., а також докази на підтвердження повноважень представника.

14.12.2020 по 18.12.2020 суддя Яковлєв М.Л. перебував у відпустці.

17.12.2020 по 31.12.2020 суддя Шаптала Є.Ю. перебував на лікарняному, а з 04.01.2021 по 06.01.2021 у щорічній відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/20. Призначено справу до розгляду на 03.03.2021.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/20 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" 191 202 грн. 83 коп., пені та прийняти нове рішення, яким: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" пеню у розмірі 520 893,95 грн.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зробивши арифметичну помилку розрахунку, позивач має право на отримання пені в розмірі хоч і меншому ніж заявлені до суду першої інстанції позовні вимоги, проте вірна та обґрунтована сума становить 520 893,95 грн., а не 191202,83 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 25.11.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Яковлєва М.Л., Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/20 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

11.12.2020 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява щодо виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2020, до якої додано: платіжне доручення №13316 від 08.12.2020, про сплату судового збору в сумі 1520,05 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" для спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/20. Призначено справу до розгляду на 03.03.2021.

16.02.2021 через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 у зв`язку перебування судді Яковлєва М.Л. у підготовці в Національній школі суддів 01.03.2021 - 05.03.2021, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №925/448/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021 для розгляду справи №925/448/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" та Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/19 прийнято до провадження у визначеному складі суддів: головуючого судді Куксова В.В., судді: Тищенко А.І., Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 відкладено розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/20 на 14.04.2021.

Представник позивача та представник відповідача з`явились в судове засідання 14.04.2021 та надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

В судовому засіданні 14.04.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 12.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю підприємством з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" (покупець) було укладено договір постачання за №120619/01.

Згідно п. 1.1. вищевказаного договору предметом даного договору є преформа, кришка для пляшок та ручка для пляшок.

Постачальник зобов`язався поставляти покупцеві товар для використання його в господарській діяльності, а покупець - приймати товар й оплачувати його вартість (п. 1.2. договору).

Оригінал договору поставки було досліджено судом в судовому засіданні, що відбулося 26.10.2020 та долучено до матеріалів справи його належну копію, оскільки до позову було долучено копію договору без підпису позивача.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 2.3. договору асортимент, кількість, одиниця виміру, ціна одиниці, загальна вартість партії товару вказується у видаткових накладних щодо кожної партії товару, за попереднім узгодженням між сторонами (п. 2.3. договору).

На виконання умов договору позивач за період з 05.07.2019 по 19.03.2020 поставив відповідачу товар відповідно до видаткових накладних (копії яких знаходяться в матеріалах справи) на загальну суму 6 575 859 грн. 81 коп.

Товар було прийнято відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи та відтиском печатки відповідача у видаткових накладних.

Згідно п. 4.5. договору визначено, що оплата здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту отримання продукції покупцем.

Однак відповідач свій обов`язок щодо своєчасної оплати поставленого товару не виконав, в зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні, річні та пеню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що здійснивши перевірку наданого суду розрахунку неустойки з урахуванням дати поставки кожної партії товару, встановленого договором строку виконання зобов`язання та дійсної заборгованості відповідача у відповідних періодах вказаних позивачем у своєму розрахунку, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 191 202 грн. 83 коп. пені, а в решті вимог про стягнення пені слід відмовити.

Розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ", колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору поставки, розрахунку з позивачем за отриманий товар.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п. 7.1. договору у випадку прострочення в оплаті поставленого товару в зарахуванні коштів на рахунок постачальника, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості неоплаченого товару/суми не зарахованих коштів, за кожний день порушення строків оплати/зарахування коштів.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 547 073 грн. 28 коп. пені.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, при нарахуванні неустойки позивачем було невірно визначено початок прострочення сплати грошового зобов`язання, а також розмір існуючого боргу у відповідний період.

Як вбачається із матеріалів справи та перевірено колегією суддів, фактично позивач нараховував пеню не на суму існуючої заборгованості, а на суму сплачених відповідачем грошових коштів в рахунок погашення боргу, тобто на суму оплати.

Крім того позивачем не було враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Колегія суддів перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок неустойки, з урахуванням дати поставки кожної партії товару, встановленого договором строку виконання зобов`язання та дійсної заборгованості відповідача у відповідних періодах вказаних позивачем у своєму розрахунку, з урахуванням пояснень сторін та наявних в матеріалах справи доказів, дійшла висновку, що розрахунок суду першої інстанції є арифметично вірним, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача підлягає стягненню 191 202 грн. 83 коп. пені, а в решті вимог про стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем також заявлено вимогу про стягнення 35 163 грн. 72 коп. інфляційних втрат нарахованих за період: вересень 2019 року - березень 2020 року та 35 785 грн. 92 коп. 3% річних нарахованих за період з 02 вересня 2019 року по 07 травня 2020 року.

Відповідач розрахунок наданий позивачем не спростував, водночас судом першої інстанції вірно встановлено, що 3% річних за вказаний позивачем період складають 35 735 грн. 66 коп.

Отже, з відповідача підлягає стягненню 35 163 грн. 72 коп. інфляційних втрат та 35 735 грн. 66 коп. 3% річних, а в решті вимог про стягнення річних слід відмовити.

Щодо посилання відповідача на неотримання відповідних рахунків на оплату, господарський суд зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу, що за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за виконані роботи, тобто носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача за первісним позовом від обов`язку оплатити виконані роботи.

Аналогічна правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду: від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18.

Твердження відповідача у своїй апеляційній скарзі, що у наданих позивачем видаткових накладних підписи осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно різняться між собою, тому є підстави вважати про невідповідність підписів, судовою колегією відхиляються, оскільки є нічим іншим як припущеннями відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи. Доводи апеляційних скарг щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/20 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства з іноземними інвестиціями "ЕКОНІЯ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 26.10.2020 у справі №925/448/20 - залишити без змін.

Матеріали справи №925/448/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.04.2021.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

А.І. Тищенко