ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2021 р. Справа№ 910/115/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 16.03.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Фонду державного майна України

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 11.01.2021 про забезпечення позову

у справі № 910/115/21 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Спільного підприємства "Zernoff" ТОВ

до Регіонального відділення Фонду державного майна по Івано - Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях , Фонду державного майна України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного підприємства "Тендер Онлайн"

про зменшення ціни товару,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

04 січня 2020 року Спільне підприємство "Zernoff" ТОВ звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до 1. Регіонального відділення Фонду державного майна по Івано - Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях 2. Фонду державного майна України (відповідачі), в якій просить зменшити ціну товару за Договором купівлі-продажу від 14.12.2020 року. Судові витрати позивач просить покласти на відповідачів.

04.01.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову б/н від 04.01.2021, в якій просив заборонити Приватному підприємству "Тендер Онлайн" (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Мечникова, б. 16, ) перераховувати на казначейський рахунок Регіонального відділення Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях сплачений гарантійний внесок переможця електронного аукціону UA-PS-2020-10-21-000031-2 з продажу об`єкту малої приватизації "Окреме майно Марилівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт". Зупинити строк виконання зобов`язання Спільного підприємства "Zernoff" ТОВ (юридичної особи за законодавством Республіки Молдова, місцезнаходження: MD- 2075, Республіка Молдова, мун. Кишинів, проспект Мірча чел Бетрин, 13/1, оф. 1F, державний ідентифікаційний номер і фіскальний код: 223) за пунктом 2.2 Договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна Марилівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт", укладеного 14.12.2020 із Регіональним відділенням Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (місцезнаходження: 76019, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 48, ).

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення призведе до можливих позовів до відповідачів, а також позивач ризикує розірванням договору та/або втратою значної суми коштів.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 заяву Спільного підприємства "Zernoff" ТОВ про забезпечення позову б/н від 04.01.2021 року задоволено повністю; заборонено Приватному підприємству "Тендер Онлайн" перераховувати на казначейський рахунок Регіонального відділення Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях сплачений гарантійний внесок переможця електронного аукціону UA-PS-2020-10-21-000031-2 з продажу об`єкту малої приватизації "Окреме майно Марилівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт"; зупинено строк виконання зобов`язання Спільного підприємства "Zernoff" ТОВ (юридичної особи за законодавством Республіки Молдова) за пунктом 2.2 Договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна Марилівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт", укладеного 14.12.2020 року із Регіональним відділенням Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Фонд державного майна України, не погоджуючись з прийнятою ухвалою, звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні заяви Спільного підприємства "Zernoff" ТОВ про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної карги Фонд державного майна України зазначає, що ні положеннями Господарського процесуального кодексу України чи іншим законодавством України не передбачено такий вид забезпечення позову, як заборона перерахування сплаченого гарантійного внеску та зупинення строку виконання зобов`язання за договором.

Крім того, відповідно до частини 11 статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Водночас, на думку апелянта, суд вже дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню (не розглядаючи справу по суті спору), тому прийняв рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Регіональне відділення Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (далі - Регіональне відділення) подало відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не розглядаючи спір по суті забезпечив позов, шляхом зупинення строків виконання зобов`язання позивачем стосовно оплати коштів за об`єкт приватизації, встановлені пунктом 2.2. договору. При цьому, суд надав помилкову оцінку обставинам справи, врахував лише інтереси позивача та залишив поза увагою інтереси держави в особі органу приватизації чим порушив баланс інтересів сторін, а також не вказав, яким чином не вжиття обраних заходів забезпечення позову у майбутньому матиме негативний вплив на виконання рішення суду, у разі, якщо позовні вимоги будуть задоволені. З огляду на зазначене, Регіональне відділення вважає, що апеляційна скарга Фонду підлягає задоволенню

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, Спільне підприємство "Zernoff" ТОВ подало відзив, у якому вказує, що як нормами національного законодавства України, так і нормами міжнародного права закріплено принцип, за яким одна сторона - покупець - зобов`язана сплатити кошти, а інша сторона - продавець - повинна передати предмет договору, укладеного між ними. Порушення цього правила є порушення міжнародного законодавства, та напряму заборонене Конвенцією про захист прав та основоположних свобод. Таким чином, позивач вважає, що у суду першої інстанції було достатньо підстав для формування та винесення законного і обґрунтованого рішення про застосування заходів забезпечення позову. Позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів) подано пояснення, у яких Державне підприємство зазначає, що у повній мірі не погоджується з висновками оскарженої ухвали, вважає її безпідставною, а саму ухвалу такою, що порушує права та інтереси держави в цілому, та ДП «Укрспитр» зокрема.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Спільним підприємством "Zernoff" ТОВ разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить:

- заборонити Приватному підприємству "Тендер Онлайн" (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Мечникова, б. 16, ) перераховувати на казначейський рахунок Регіонального відділення Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях сплачений гарантійний внесок переможця електронного аукціону UA-PS-2020-10-21-000031-2 з продажу об`єкту малої приватизації "Окреме майно Марилівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт";

- зупинити строк виконання зобов`язання Спільного підприємства "Zernoff" ТОВ (юридичної особи за законодавством Республіки Молдова, місцезнаходження: MD- 2075, Республіка Молдова, мун. Кишинів, проспект Мірча чел Бетрин, 13/1, оф. 1F, державний ідентифікаційний номер і фіскальний код: 223) за пунктом 2.2 Договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна Марилівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт", укладеного 14.12.2020 із Регіональним відділенням Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (місцезнаходження: 76019, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 48, ).

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення призведе до можливих позовів до відповідачів, а також позивач ризикує розірванням договору та/або втратою значної суми коштів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався тим, що невжиття таких заходів забезпечення позову, неодмінно призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки він не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що потягне за собою додаткові витрати та сплату штрафних санкцій.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу , заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Якщо позивач звертається до суд з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18).

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином.

Як вбачається із матеріалів оскарження, у даній справі заявлено вимогу про зменшення ціни товару за договором купівлі-продажу від 14.12.2020, тобто, немайнову вимогу.

З урахуванням того, що предметом спору є немайнові вимоги, згідно з правовими висновками Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, які повинні судом враховуватись в силу частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції мав дослідити, чи може відсутність таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З матеріалів оскарження вбачається, що 14.12.2020 між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Івано - Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях як продавцем та Спільним підприємством "Zernoff" ТОВ як покупцем було укладено та нотаріально посвідчено Договір купівлі - продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна Марилівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт".

Предметом даного договору є окреме майно Марилівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт" згідно з переліком.

Процедура приватизації вказаного майна регулюється Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна", а також Порядком проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 432 від 10.05.2018 (надалі - Постанова № 432).

У відповідності до вказаних документів, приватизація об`єкта відбувалась шляхом проведення електронного аукціону.

21.10.2020 через електронну торгову систему "Prozorro.Продажі" було оголошено електронний аукціон UA-PS-2020-10-21-000031-2 з продажу об`єкту малої приватизації "Окреме майно Марилівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт". Інформація про об`єкт малої приватизації, електронний аукціон та його результати знаходиться у відкритому доступі за посиланням: https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2020-10-21-000031-2.

Протягом строку подання заяв на участь в аукціоні СП "Зернофф" звернулось до авторизованого оператора електронного майданчика - Приватного підприємства "Тендер Онлайн" (Третя особа), та сплатило на його рахунок реєстраційний внесок, а також гарантійний внесок в розмірі 5 473 145,40 грн.

Реєстраційний внесок - збір за участь в електронному аукціоні, який зазвичай учаснику не повертається. Гарантійний внесок - кошти, які учасник перераховує на рахунок авторизованого оператора електронного майданчика в якості забезпечувального платежу. У разі програшу на аукціоні - він повертається повністю, а у разі виграшу - зараховується в якості оплати за виграний лот.

12.11.2020 СП "Зернофф" було визнане переможцем вказаного аукціону, із остаточною ціновою пропозицією в 120 000 000,00 (сто двадцять мільйонів) гривень. Разом з ПДВ вартість об`єкту склала 144 000 000,00 (сто сорок чотири мільйони) гривень. Результати аукціону підтверджуються протоколом про результати електронного аукціону.

24.12.2020 вказаний договір було опубліковано в електронній торговій системі.

За доводами позивача, після підписання договору виявилося, що існує значна різниця між фактичною кількістю будівель, обладнання, рухомого та іншого майна, та їх заявленою кількістю згідно з інформацією про лот електронного аукціону. Заявлено було про 1518 найменувань будівель, обладнання, рухомого та іншого майна, чого було достатньо для прийняття рішення про участь в аукціоні та придбання відповідного об`єкту приватизації.

29.12.2020 представниками та професійними співробітниками СП "Зернофф", разом із представниками РВ Фонду та працівниками ДП "Укрспирт" було оглянуто об`єкт приватизації та складено Акт огляду (обстеження) та протокол погодження № 1.

В даному Акті відображено: відсутні документи - монтажні схеми, проекти; відсутнє майно - насоси, вологоміри, вентилятори, котли, циліндри, прилади тощо; неідентифіковане майно - датчики, витратоміри, дифманометри, електропневмоперетво - рювачі, мікропроцесори, прилади, клапани, модулі тощо; невідповідність об`єктів нерухомого майна за складом та характеристиками умовам договору та інформаційному повідомленню про приватизацію об`єкта.

Акт підписано представниками та співробітниками СП "Зернофф" - позивача, а також представниками Регіонального фонду - відповідача-1. Працівники ДП "Укрспирт" від підписання Акту відмовились, що окремо в ньому відзначено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку, що станом на дату подання даного позову, проданий позивачу об`єкт приватизації фактично не відповідає тому переліку майна, який описано в договорі та інформаційному повідомленні об`єкту приватизації, опублікованому раніше в електронній торговій системі.

Суд першої інстанції зазначає, що законодавством встановлено імперативні строки сплати коштів, які не можуть бути змінені шляхом укладення будь-яких додаткових угод або додатків до договору, якими б можна було відстрочити виконання зобов`язання за договором. Отже, позивач зобов`язаний сплатити кошти за об`єкт приватизації, в той час як сам об`єкт не відповідає заявленим параметрам стосовно якості та комплектності. В іншому випадку, позивач ризикує розірванням договору та/або втратою значної суми коштів.

Так, за змістом ст. 24 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" за несплату коштів протягом 30-ти днів нараховується неустойка, а несплата протягом 60-ти днів є підставою для розірвання договору.

Пунктом 8.2 договору встановлено штрафні санкції за несвоєчасну сплату - 5% ціни продажу об`єкта - 120 000 000 * 5% = 6 000 000,00 грн.

За висновками суду першої інстанції цілком може так скластись, що у зв`язку із простроченням оплати за некомплектний товар позивач буде вимушений ще й додатково сплатити неустойку - 6 мільйонів гривень.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд вважає, що існує необхідність у зупиненні строку виконання зобов`язання зі сплати коштів за п. 2.2 договору до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі.

Крім того, відповідно до п. 106 Постанови № 432 оператор електронного майданчика перераховує на казначейський рахунок, зазначений органом приватизації в інформаційному повідомленні, сплачений гарантійний внесок переможця електронного аукціону протягом п`яти робочих днів з дня опублікування договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в електронній торговій системі в рахунок оплати ціни продажу об`єкта приватизації переможцем.

Оскільки договір було опубліковано в електронній торговій системі 24.12.2020, останнім днем для перерахування коштів Приватним підприємством "Тендер Онлайн" є 04.01.2021.

Тобто наразі у Приватного підприємства "Тендер Онлайн" є обов`язок із перерахування коштів за некомплектний, на думку суду першої інстанції, товар.

Ухилення Приватного підприємства "Тендер Онлайн" від виконання цього обов`язку може мати для нього негативні наслідки - його може бути позбавлено авторизації в електронній торговій системі, і в подальшому воно вже не зможе надавати іншим особам свої послуги.

Таким чином, суд першої інстанції вказує, що існує необхідність в отриманні обов`язкового для виконання судового рішення як підстави для того аби не здійснювати відповідний платіжний переказ. В той же час, якщо не вжити даний захід забезпечення позову, позивач імовірно буде вимушений в майбутньому додатково звертатись до суду із вимогами про стягнення із відповідача-1 коштів, отриманих ним від третьої особи.

Відтак, за висновками місцевого господарського суду, наразі існує необхідність у забороні Приватному підприємству "Тендер Онлайн" перераховувати на казначейський рахунок Регіонального відділення Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях сплачений гарантійний внесок переможця електронного аукціону.

Однак, колегія суддів зазначає, що ні положеннями ГПК України чи іншим законодавством України не передбачено такий вид забезпечення позову, як заборона перерахування сплаченого гарантійного внеску та зупинення строку виконання зобов`язання за договором.

Колегія суддів також зазначає, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 № 6-301цс15 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 у справі №916/5073/15).

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Станом на момент прийняття оскаржуваної ухвали, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Івано - Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях як Продавцем та Спільним підприємством "Zernoff" ТОВ договір, не визнаний недійсним.

Так, відповідно до п. 2.2 та 2.3 договору, та з урахуванням статті 24 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», кошти мають бути сплачені у наступному порядку: 1. Гарантійний внесок в розмірі 5 473 145,40 грн. від авторизованого оператора електронного майданчика на рахунок покупця - до 04.01.2021 року; 2. Протягом 10 днів з дня зарахування вказаних вище коштів покупець перераховує продавцю ПДВ - ще 1 094 629,08 грн.; 3. Решту суми в розмірі 137 432 225,52 грн. - до 13.01.2020 року.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» виключними умовами для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством, є несплата протягом 60 днів коштів за об`єкт приватизації з дня укладення договору купівлі-продажу відповідно до його умов.

Аналогічні норми зазначені в п. 8.2 та договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна Марилівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт», укладеного 14.12.2020.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, який набрав чинності з 11 вересня 1997 року, Україна як член Ради Європи ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), взявши на себе зобов`язання поважати права людини. Цим законом Україна повністю визнала на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Статтею 26 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, до якої Україна приєдналася на підставі Указу Президії Верховної ради Української РСР від 14 квітня 1986 року № 2077-ХІІ та яка набрала чинності для України з 13 червня 1986 року (далі - Віденська конвенція), закріплено принцип расїа §ипі зегуапсіа, відповідно до якого кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників.

Отже, зупинивши строк виконання зобов`язання Спільного підприємства «Zernoff» ТОВ, суд першої інстанції фактично втрутився в договірні відносини між сторонами та порушив принцип свободи договору.

Крім того, заборонивши Приватному підприємству «Тендер Онлайн» перераховувати на казначейський рахунок Регіонального відділення Фонду державного майна по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях сплачений гарантійний внесок переможця електронного аукціону UA-PS-2020-10-21-000031-2, суд першої інстанції фактично вийшов за межі позовних вимог, оскільки вказаний обов`язок оператора електронного майданчика прямо передбачений п. 106 Постанови № 432 та стосується процедури аукціону, і не впливає на виконання сторонами спірного договору, який в свою чергу є чинним.

Таким чином, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду щодо задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, оскаржувану ухвалу вважає такою, що підлягає скасуванню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі №910/115/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі №910/115/21 скасувати.

В задоволенні заяви Спільного підприємства "Zernoff" ТОВ про забезпечення позову б/н від 04.01.2021 у справі №910/115/21 відмовити.

Стягнути зі Спільного підприємства "Zernoff" ТОВ (MD-2075, Республіка Молдова, мун. Кишинів, проспект Мірча чел Бетрин, 13/1, оф. 1 F, код 223) на користь Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9, ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали оскарження №910/115/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 27.04.2021.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка