РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.04.2021Справа № 910/3111/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Ваховської К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" (39214, Полтавська обл., Кобеляцький район, с. Вітрова Балка, вул. Молодіжна, 7)

до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького,13),

Бутенківської сільської ради (39213, Полтавська обл., Кобеляцький район, с. Бутенки, вул. Полтавська, 48)

про визнання протиправним та скасування акта

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: Підгородецька О.Ю.

від відповідача-2: не з`явився

У судовому засіданні 28.04.2021, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Селянське (фермерське) господарство "Славнівське" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Бутенківської сільської ради про визнання протиправним та скасування акта.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що вирішуючи питання по суті скарги Бутенківської сільської ради від 23.05.2019 №02-22/602 про скасування рішення та реєстраційних дій, за наслідками якого позивач був позбавлений свого права користування землею, без надання можливості Господарству як зацікавленій особі не лише бути проінформованим про розгляд такого питання, а й надати можливість донести свою позицію про правомірність здійсненої реєстрації, є порушенням процедури розгляду скарг встановленої законом та порушенням права такої особи, що вказує на незаконність прийнятого за наслідками допущених порушень рішення відповідача. Таким чином, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 29.07.2019 №2280/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", який був прийнятий за результатами розгляду скарги Бутенківської сільської ради від 23.05.2019 №02-22/602, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.05.2019 за №18819-33-19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.04.2020.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, та на виконання розпорядження Голови Вищої ради правосуддя від 13.03.2020 №11/0/2-20 "Про додаткові заходи із попередження респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19", засідання Господарського суду міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., призначені на 01.04.2020, не відбулися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 підготовче засідання у справі призначено на 13.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 суд повернув зустрічну позовну заяву Бутенківської сільської ради до Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 34,49 га на території Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (кадастровий номер :00:010:0143), шляхом зобов`язання Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" звільнити незаконно займану земельну ділянку.

22.04.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначає про законність наказу №2280/5 від 29.07.2019, який був прийнятий за результати розгляду скарги Бутенківської сільської ради від 23.05.2019, та про необґрунтованість тверджень позивача щодо порушення п. 9 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

13.05.2020 на електронну адресу суду надійшла заява позивача, у якій останній просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку із запровадженням на усій території України карантинних заходів до 22.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2020 суд відклав підготовче засідання на 03.06.2020.

02.06.2020 на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача, у якій останній просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що останній братиме участь в іншому судовому засіданні в Кобелянському районному судді Полтавської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 суд відклав підготовче засідання на 24.06.2020.

09.06.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява позивача про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника.

У судовому засіданні 24.06.2020 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 22.07.2020.

25.06.2020 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив Міністерства юстиції України, у якій позивач зазначає, що посилання відповідача на те, що під час прийняття рішення про державну реєстрацію державним реєстратором були виявлені порушення, що стали підставою для скасування такого рішення, не є обов`язковими для розгляду у даному провадженні.

22.07.2020 до господарського суду надійшла заява позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника.

У судовому засіданні 22.07.2020 суд на місці ухвалив задовольнити заяву позивача та відкласти підготовче засідання на 05.08.2020.

У судовому засіданні 05.08.2020 представник позивача заявив усне клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Господарським судом Полтавської області справи №917/1582/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 суд задовольнив клопотання Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" та зупинив провадження у справі №910/3111/20 до вирішення Господарським судом Полтавської області справи №917/1582/19 та набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

10.03.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання позивача про поновлення провадження у справі №910/3111/20, оскільки у справі №917/1582/19 за позовом Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" до Бутенківської сільської ради про визнання наявності права постійного користувач земельною ділянкою було прийнято рішення від 29.10.2020, яке набрало законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 поновлено провадження у справі №910/3111/20, підготовче засідання призначено на 14.04.2021.

У судовому засіданні 14.04.2021 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до розгляду по суті на 28.04.2021.

27.04.2021 представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання 28.04.2021 відповідач-2 не забезпечив явку уповноваженого представника, про причини відсутності суд не повідомив, про дату та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 28.04.2021 судом враховано заяву представника позивача про розгляд справи без участі останнього, заслухано пояснення представника відповідача-1, який проти позову заперечував з підстав наведених у відзиві.

Оскільки, відповідач-2 не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначаються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 (надалі - Закон №1952-IV).

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (надалі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

За приписами п.2 ч.1 ст.4 Закону №1952-IV державній реєстрації підлягають, зокрема, речові права, похідні від права власності.

У відповідності до ч.1 ст.6 Закону №1952-IV організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 37 Закону №1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Частиною 3 ст. 37 Закону №1952-IV передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У ч.5 ст.37 Закону №1952-IV передбачено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

У відповідності до ч. 6 ст. 37 Закону №1952-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Як вбачається із матеріалів справи, Бутенківська сільська рада звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою від 23.05.2019 № 02-22/602, на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.05.2019 № 46768717 державного реєстратора Комендантівської сільської ради Кобелянського району Полтавської області Зеленцової Ольги Олександрівни, якою було зареєстроване право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :00:010:0143, площею 34,49 га, розташованої на території Бутенківської сільської ради за Селянським (фермерським) господарством "Славнівське".

У поданій скарзі скаржник зазначив, що земельна ділянка площею 34,49 га для ведення селянського (фермерського) господарства перебувала у постійному користуванні ОСОБА_1 , який був засновником та головою СФГ "Славнівське", на підставі акту на право постійного користування землею (серія ПЛ № 00122), виданого 24.02.1995. після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , його дочка ОСОБА_2 , відповідно до рішення Кобелянського районного суду № 532/2203/18 від 18.01.2-19, успадкувала право власності на СФГ "Славнівське". За доводами скаржника ОСОБА_2 в порядку ст. 1218 ЦК України не успадкувала право постійного користування, проте 07.05.2019 державним реєстратором Зеленцовою О.О. було прийнято рішення № 464768717 про реєстрацію права користування на земельну ділянку площею 34,49 га за СФГ "Славнівське" лише на підставі державного акту на право постійного користування землею (серії ПЛ № 00122), виданого 44.02.1995 на фізичну особу ОСОБА_1 , який помер, та статуту СФГ "Славнівське".

У скарзі Бутенківська сільська рада просила визнати неправомірні дії та скасувати рішення державного реєстратора Комендантівської сільської ради Кобелянського району Полтавської області Зеленцової Ольги Олександрівни при проведенні 07.05.2019 державної реєстрації іншого речового права (з відкриттям розділу) індексний номер 46478717 від 08.05.2019, а саме права постійного користування земельною ділянкою, кадастровий номером :00:010:0143, площею 34,49 га за Селянським (фермерським) господарством "Славнівське".

Міністерство юстиції України 29.07.2019 видало наказ №2280/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» яким скаргу Бутенківської сільської ради задоволено у повному обсязі та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.05.2019 № 46478717, прийняте державним реєстратором Комендантівської сільської ради Кобелянського району Полтавської області Зеленцовою Ольгою Олександрівною та скасовано запис про державну реєстрацію іншого речового права № 31459152, внесеного на підставі цього рішення.

Вказаний наказ виданий на підставі висновку Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15.07.2019 за результатами розгляду скарги Бутенківської сільської ради від 23.05.2019 № 02-22/602, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.05.2019 за № 18819-33-19.

Не погоджуючись із висновком Комісії та прийнятим на його підставі наказом, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 29.07.2019 №2280/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», прийнятого за результатами розгляду скарги Бутенківської сільської ради від 23.05.2019 № 02-22/602, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.05.2019 за № 18819-33-19.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Наказ Міністерства юстиції України від 29.07.2019 №2280/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» складений з порушення норм чинного законодавства України є незаконними, з огляду на таке.

Так, за доводами позивача, відповідачем-1 в порушення п. 9, 11 Порядку належним чином не повідомив СФГ "Славнівське", оскільки позивачу письмове повідомлення про розгляду скарги не надходило. Також позивач зазначає, що відповідачем -1 не було надано СФГ "Славнівське" скарги та доданих до неї документів. На думку, позивача зазначені процедурні порушення розгляду скарги обумовлюють наявність достатніх і необхідних підстав для визнання протиправних та скасування наказу №2280/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 29.07.2019, оскільки позбавлення заінтересованих осіб можливості взяти участь у розгляді скарги є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

Оцінюючи, подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Процедура розгляду скарг у сфері державної реєстрації на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора відповідно до Закону №1952-IV визначена Порядком №1128 та передбачає утворення для забезпечення розгляду таких скарг постійно діючих комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Міністерством юстиції України або відповідним територіальним органом.

Так, відповідно до п. 7 ч.1 ст. 7 Закону №1952 розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України здійснює Міністерство юстиції України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону №1952 рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

У п. 4 ч. 8 ст. 37 Закону №1952 визначено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

При цьому, порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25 грудня 2015 року затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (Порядок №1128), п. 2 якого визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2016 року № 37/5 затверджено Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, зареєстроване в Мін`юсті від 13 січня 2016 року за №42/28172 (Положення №37/5).

Отже, законодавством визначено можливість розгляду відповідної скарги по суті з можливістю встановлення зі змісту останньої та доданих до неї документів факту порушення прав у результаті прийняття рішення державного реєстратора.

Відповідно до п.п. 3, 4 Порядку №1128, розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у п. 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Згідно з п. 8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Пунктом 9 Порядку №1128 визначено, що під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів.

У п. 10 Порядку №1128 визначено, що суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги).

При цьому, відповідно до п. 11 Порядку №1128 копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті.

Як встановлено судом, матеріалами справи, не містять належних доказів повідомлення відповідачем-1 позивача про засідання Комісії у спосіб, передбачений наведеними вище нормами. За доводами позивача, останньому не було відомо про розгляд скарги. Судом також встановлено, що долучені до відзиву Міністерства юстиції України листи від 24.06.2020 № 3/18819-33-19/19.2.1 та № 4/18819-33-19/19.2.1 не можуть слугувати належними та допустимими доказами, оскільки відсутні будь-які докази направлення їх на адресу зацікавлених осіб.

Таким чином, в порушення приписів Положення №37/5 та Положення №1128, відповідач-1 завчасно не повідомив позивача про дату та час засідання Комісії, не направивши завчасно копію скарги з додатками. Доводи відповідача-1, що 12.04.2019 на офіційному веб-сайті Мін`юсту розміщено оголошення, не може братися судом до уваги, оскільки скарга Бутенківської сільської ради датована 23.05.2019 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 31.05.2019. Інших доказів на підтвердження обставин щодо належного повідомлення позивача про розгляд скарги відповідачем-1 до матеріалів справи не надано.

З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що Міністерство юстиції України, при розгляді скарги Бутенківської сільської ради не діяв у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та Порядком №1128 і Положенням №37/5.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 28.05.2020 у справі № 822/1874/17.

У відповідності до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Зокрема, у Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер`їлдіз проти Туреччини", та "Беєлер проти Італії").

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії").

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмові, речові і електронні докази.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича агрофірма "Перлина Поділля" в повному обсязі, з покладенням на відповідачів судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 29.07.2019 №2280/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», прийнятого за результатами розгляду скарги Бутенківської сільської ради від 23.05.2019 № 02-22/602, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.05.2019 за № 18819-33-19.

3. Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; ідентифікаційний код 00015622) на користь Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" (39214, Полтавська обл., Кобеляцький район, с. Вітрова Балка, вул. Молодіжна, 7; ідентифікаційний код 21066440) судовий збір у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн 00 коп.

4. Стягнути з Бутенківської сільської ради (39213, Полтавська обл., Кобеляцький район, с. Бутенки, вул. Полтавська, 48; ідентифікаційний код: 21051645) на користь Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" (39214, Полтавська обл., Кобеляцький район, с. Вітрова Балка, вул. Молодіжна, 7; ідентифікаційний код 21066440) судовий збір у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн 00 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.04.2021.

Суддя Л. Г. Пукшин