ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

30.04.2021 м.Дніпро Справа № 908/483/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі

головуючого судді: Іванова О.Г. доповідач,

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.07.2020, ухвалене суддею Гороховим І.С. (м. Запоріжжя) повний текст якого підписаний 13.07.2020, у справі №908/483/20

за позовом Заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації, м. Запоріжжя

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя

відповідача-2: Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, Запорізька область, Приазовський район, с. Олесандрівка

про визнання наказу незаконним та скасування в частині, витребування земельної ділянки площею 18,2228 га із чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.07.2020 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 18.06.2019 № 8-770/15-19-СГ в частині передачі Олександрівській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0004 площею 18,2228 га.

Витребувано з чужого незаконного володіння Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, реєстраційний номер 45, кадастровий номер :06:001:0004, площею 18,2228 га, яка знаходиться на території Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області у власність Держави Україна в особі Запорізької обласної державної адміністрації.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь прокуратури Запорізької області (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова 29а; ідентифікаційний код юридичної особи 02909973, розрахунковий рахунок № UA0000271, код класифікації видатків бюджету - 2800, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, ) кошти, витрачені у 2020 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави на подачу вказаного позову в розмірі 2102 грн.

Стягнуто з Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області на користь прокуратури Запорізької області (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова 29а; ідентифікаційний код юридичної особи 02909973, розрахунковий рахунок № UA0000271, код класифікації видатків бюджету - 2800, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, ) кошти, витрачені у 2020 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави на подачу вказаного позову в розмірі 2102,00 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся громадянин ОСОБА_1 , в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез"ясування обставин справи, зокрема не встановлення судом першої інстанції повного кола осіб, судове рішення у якій може стосуватись їх прав, інтересів та обов"язків, просить рішення господарського суду скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Зазначає, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції мав належним чином зареєстроване право оренди на спірну земельну ділянку, яка використовувалась у господарській діяльності, в той же час, до участі у справі громадянин ОСОБА_1 залучений не був, таким чином, просить суд апеляційної інстанції залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Одночасно просить відновити йому строк для подачі апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про відповідність апеляційної скарги нормам чинного законодавства, суд вирішив, що скаргу слід залишити без руху, враховуючи наступне.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлені форма і зміст апеляційної скарги, зокрема, пунктом 2 частини 3 цієї статті передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Частиною 1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру заявник має сплатити 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 01 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень. При цьому, визначальним для сплати судового збору є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом саме на 01 січня календарного року.

Підпунктом 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до матеріалів справи, Прокурором заявлений позов про визнання наказу незаконним та скасування в частині, витребування земельної ділянки площею 18,2228 га із чужого незаконного володіння, тобто заявлені дві немайнові вимоги, з якого вірно обчислений та сплачений судовий збір у сумі 4204,00 (2102,00 грн.х2) за платіжним дорученням № 307 від 17.02.2020 (а.с.20).

Отже, судовий збір за подання апеляційної скарги має становити суму 4204,00 грн х 150% = 6306,00 грн. та, відповідно, має бути сплачений за наступними реквізитами Центрального апеляційного господарського суду:

Отримувач коштів: ГУК у Дн-кій обл/Шев.р/22030101

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37988155

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA2004628

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від _______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі __________ (номер справи), Центральний апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа).

Скаржником же вказаний судовий збір сплачений за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: УК у Шевчен.р.м.Дніпра/Шев.р/22030101

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37989274

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA2004004

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;799;Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , на рішення від 03.07.10 по справі 908/483/20, Центральний апеляційний господарський суд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції констатує, що судовий збір сплачений апелянтом за невірними реквізитами, а відтак, докази подані на його сплату не є належними та допустимими.

Розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

За приписами ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали (рішення) суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти (двадцяти) днів з дня вручення йому відповідного ухвали (рішення) суду (частина 2). Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 261 цього Кодексу (частина 3).

Тобто, законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Слід зазначити, що суд може поновити строк на апеляційне оскарження лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення строку на апеляційне оскарження суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції прийняте 03.07.2020, а повний текст складено 13.07.2020, отже, строк на апеляційне оскарження, визначений законодавством, сплив 03.08.2020. Скаржником апеляційна скарга подана з пропуском встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку 23.04.2021 (згідно дати на поштовій накладній на конверті), тобто зі спливом восьми місяців та трьох тижнів.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на оскарження в апеляційному порядку рішення місцевого суду, скаржник зазначає, що участі у справі не брав, а про наявне рішення дізнався 04.12.2020 із Єдиного державного реєстру судових рішень після отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкту нерухомого майна, з якої дізнався про припинення права оренди на підставі рішення у справі №908/483/20. При цьому ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.12.2020 його вперше подану апеляційну скаргу залишено без руху через неподання доказів направлення скарги всім учасникам процесу та недоплату судового збору до встановленого законом розміру. Апелянт наголошує, що про постановлену ухвалу дізнався із реєстру судових рішень, виправив недоліки скарги, втім, на момент їх виправлення апеляційну скаргу вже було повернуто. Таким чином, вважає що двадцятиденний строк на подання скарги ним пропущений з поважних причин.

Розглянувши вказане клопотання, апеляційний господарський суд визнає підстави, наведені скаржником в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, неповажними, з огляду на наступне.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Пелевін проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року, суд постановив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

У справі "Мушта проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2010, суд постановив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (inter alia), який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі, таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], №28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року) .

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Отже, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України строк подання апеляційної скарги і є тим обмеженням доступу до суду, що забезпечує дотримання принципу юридичної визначеності. У разі відсутності поважних причин та правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження такі обмеження правомірно застосовуються судом.

З огляду на те, що заявник не був учасником у справі та з рішенням, з його слів, ознайомився із Єдиного реєстру судових рішень 04.12.2020, з урахуванням норм ч.2 ст.256 ГПК України, апелянт мав подати апеляційну скаргу у строк до 24.12.2020, та підстави пропуску строку в цьому випадку були б поважними.

В той же час, апелянтом скарга подана 23.04.2021, тобто з пропуском ще чотирьох місяців.

Апелянт наголошує, що вперше скарга ним подавалась вчасно (04.12.2020), втім з недоліками, внаслідок чого ухвалою суду від 21.12.2020 її залишено без руху; про постановлення цієї ухвали апелянт не знав (дізнався із Єдиного державного реєстру судових рішень) та на момент усунення недоліків скаргу ухвалою суду від 01.03.2021 вже було повернуто.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, скаржник дійсно 04.12.2020 вперше подав апеляційну скаргу, яку ухвалою суду від 21.12.2020 залишено без руху. Копію ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 21.12.2020 надіслано 22.12.2020 за адресою апелянта, що зазначена ним у апеляційній скарзі: 72563, Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Приморський бульвар, буд.222-а/6. Втім,із зазначеної адреси ухвала 02.02.2021 повернулась до суду із позначенням "за закінченням терміну зберігання", що не відповідає жодній із підстав вручення судового рішення, передбачених ст.242 ГПК України.

З огляду на викладене, телефонограмою від 03.02.2021 №219 судом повідомлено апелянта про постановлення 21.12.2020 ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху та надання строку на усунення недоліків. Таким чином, строк на усунення недоліків з урахуванням повідомлення апелянта 03.02.2021 про наявні недоліки скарги, закінчився 15.02.2021 (включно, з урахуванням того, що 13 та 14 лютого вихідні дні).

З урахуванням норм статті 116 ГПК України та нормативних строків пересилання кореспонденції строк усунення недоліків скарги становив до 22.02.2021. Втім, з огляду на ненадходження до суду станом на 01.03.2021 клопотання про усунення недоліків скарги, вказану скаргу апелянта ухвалою суду від 01.03.2021 повернуто заявнику без розгляду.

Також в ухвалі повідомлено апелянта, що у зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, апеляційна скарга з додатками апелянту поштою не надсилається, знаходитиметься у Центральному апеляційному господарському суді та апелянт матиме можливість отримати її в суді апеляційної інстанції нарочно.

07.04.2021 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява апелянта про усунення недоліків апеляційної скарги (подана через відділення поштового зв"язку 02.03.2021, вже після спливу строків на усунення недоліків, встановлених судом).

З урахуванням наведеного, заяву про усунення недоліків скарги та апеляційну скаргу заявнику повернуто листом від 08.04.2021. В листі звернуто увагу апелянта, що з 01.01.2021 змінились реквізити для зарахування судового збору за подачу апеляційних скарг, відтак, судовий збір сплачений апелянтом за неактуальними реквізитами суду.

З наведеного слідує, що апелянт не забезпечив отримання кореспонденції за власною адресою, повідомленою суду, при цьому, пропуск вказаного строку стався внаслідок суб"єктивних обставин, а саме - подання скарги неприйнятної в процесуальному сенсі (апеляційної скарги з недоліками).

Відтак, заявником не наведено наявності об"єктивних та непереборних обставин, що унеможливили вчасне подання скарги, навіть з урахуванням обізнаності з оскаржуваним рішенням суду 04.12.2020.

Частиною 2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

За змістом частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними.

Зважаючи на викладене, апелянту надається право протягом встановленого судом строку усунути недоліки апеляційної скарги та сплатити судовий збір у сумі 6306,00 грн. за вірними реквізитами Центрального апеляційного господарського суду, а також подати заяву/клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами та обґрунтуванням інших причин такого пропуску.

У разі, якщо Апелянт не усуне недоліки апеляційної скарги в строк установлений судом або якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст.174, 234-235, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.07.2020 у справі №908/483/20 (суддя Горохов І.С.) залишити без руху.

2. Апелянту протягом 10 днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме:

- сплатити судовий збір у сумі 6306,00 грн., на правильні реквізити суду апеляційної інстанції докази чого надати суду,

- подати заяву/клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами та обґрунтуванням інших причин такого пропуску.

3. У разі не усунення недоліків у зазначений судом строк настають наслідки, передбачені ч.4 ст. 174, ч.8 ст. 260, ст.261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі учасники справи можуть отримати на сторінці Центрального апеляційного господарського суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/sud4876/ або переглянути процесуальні документи по справі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/

Головуючий суддя О.Г. Іванов