РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.04.2021Справа № 910/18735/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" (м. Київ)

до 1. Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві (м. Київ)

2. Головного управління Національної поліції у м. Києві (м. Київ)

про стягнення 1.309.349,80 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Пилипенко Є.В.

Від відповідача-1: Наєв Д.С.

Від відповідача-2: Кухаревська Н.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві про стягнення 1.309.349,80 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями та бездіяльністю посадової особи Головного управління Національної поліції у м. Києві з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку через Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.20. відкрито провадження у справі № 910/18735/20, призначено підготовче засідання на 26.01.21.

26.01.21. відповідачем-1 подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

26.01.21., 16.02.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 16.02.21., 25.02.21.

02.02.21. позивачем подано відповідь на відзив відповідача-1.

25.02.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.04.21.

В судовому засіданні 01.04.21. судом розпочато розгляд справи № 910/18735/20 по суті.

01.04.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про поновлення пропущеного процесуального строку на подання клопотання від 29.03.21. про долучення доказів.

В судовому засіданні 01.04.21. суд проголосив про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

01.04.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 13.04.21.

В судовому засіданні 13.04.21. позивачем підтримано свої позовні вимоги, відповідачі-1, 2 проти позову заперечували.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 13.04.21. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що 24.09.20. в рамках кримінального провадження № 0000072 проведено обшук в офісному приміщенні позивача, внаслідок чого вилучено належне йому майно, яке використовувалось під час здійснення господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі". 25.09.20. прокурор відділу Київської міської прокуратури звернувся до Шевченківського районного суд уз клопотанням про арешт вилученого 24.09.20. майна, яке 05.10.20. було призначено до розгляду в судовому засіданні, однак розглянуто не було.

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" зазначає, шо ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/30924/20 від 20.11.20. зобов`язано уповноважену особу, в провадженні якої знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000072 повернути позивачу майно, вилучене 24.09.20. в ході проведення обшуку за адресою м. Київ, вул. Щорса, 36Д.

Позивач стверджує, що оскільки означена ухвала суду не виконана відповідачем-2, означене є безумовним доказом протиправності та упередженості дій відповідача-2 щодо позивача, та через бездіяльність органу досудового розслідування йому заподіяно майнову шкоду, так як позивач не міг розпоряджатися власним майном - комп`ютерною технікою.

Розраховуючи суму пред`явлених до стягнення грошових коштів в розмірі 1.309.349,80 грн Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" вказує, що:

- середній дохід з позики становить 3.927,91 грн; у зв`язку з призупиненням діяльності через вилучення майна не видано 280 позик; отже він множить 280 на 3.927,91 грн та отримує 1.099.814,80 грн недоотриманого прибутку;

- майнові втрати на купівлю оргтехніки склали 205.595,00 грн згідно наданої видаткової накладної;

- загальна балансова вартість втрачених основних засобів та МНМА становить 3.940,00 грн.

За матеріалами справи судом встановлено наступне.

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/27883/20 в межах досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000072 проведено обшук, про що складено протокол обшуку від 24.09.20., згідно якого вилучено, в тому числі, 12 ноутбуків, 6 мобільних телефонів, 1 файловий накопичувач та два жорстких лиски.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/27883/20 від 02.11.20. зобов`язано уповноважену особу, в провадженні якої знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000072 від 05.02.20., повернути ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» майно, вилучене 24 вересня 2020 року в ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 36 в офісному приміщенні ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ».

Предметом позову у справі є матеріально-правові вимоги позивача заявлені до відповідачів про стягнення з Державного бюджету України у відшкодування матеріальної шкоди 1.309.349,80 грн.

В якості нормативно-правового обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. ст. 19, 56 Конституції України, ст. 22, ч. 1 ст. 1166, ст. ст. 1173, 1174 ЦК України.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Конституція України (ст. 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно положень ст. 1176 Цивільного кодексу України, якою врегульоване питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відшкодування шкоди завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади передбачені нормами статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України. Вказане викладене в правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі N 6-440цс16.

Згідно зі ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Такі способи захисту цивільних прав характеризується чітко визначеним суб`єктом - заподіювачем шкоди, якими є відповідні державні органи чи їхні посадові і службові особи. Підставою для подання такого позову є прийняття незаконних рішень, незаконні дії чи бездіяльність зазначених органів, що призвели до заподіяння шкоди особі. Також відповідно до ст. ст. 1173 - 1175 ЦК така шкода відшкодовується незалежно від вини цих органів (осіб).

У таких справах суд, по-перше, має встановити невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування вимогам закону чи іншим правовим актам; по-друге, суд встановлює, чи порушуються суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної або юридичної особи цим рішенням, дією чи бездіяльністю. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності.

Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень (ч. 3 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію").

У відповідності до положень ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, предметом доказування у даній справі є неправомірна бездіяльність посадових осіб відповідача - Головного управління Національної поліції у м. Києві при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000072, факт нанесення такою неправомірною бездіяльністю відповідача-2 матеріальної шкоди позивачу в розмірі 1.309.349,80 грн та наявність причинно-наслідкового зв`язку між нанесеною шкодою та бездіяльністю відповідача-2., оскільки підставами відповідальності за шкоду, заподіяну незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду, є шкода, незаконні дії, причинний зв`язок між незаконними діями та шкодою.

Порядок оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування, слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначено приписами глави 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України визначено право заявника, потерпілого, підозрюваного подавати скаргу на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання відповідної заяви чи повідомлення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій у визначений цим кодексом строк.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора подаються впродовж десяти днів після їх ухвалення чи вчинення, що передбачено частиною 1 статті 304 Кримінального процесуального кодексу України. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлено постановою, строк подання скарги починається з дня отримання її копії.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора в процесі досудового розслідування виноситься ухвала згідно з правилами статті 307 Кримінального процесуального кодексу України. Така ухвала слідчого судді може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову в задоволенні скарги.

Зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/27883/20 від 02.11.20. не вбачається встановлення бездіяльності слідчого СУ ГУНП в м. Києві в рамках кримінального провадження № 0000072 щодо неповернення вилученого під час обшуку 24.09.20. майна. Натомість вказаною ухвалою встановлено необхідність повернення позивачу майна, вилученого 24.09.20. в ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Щорса,36.

В той же час, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року у справі № 761/30645/20 (яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 23.12.20.) накладено арешт на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку майно офісного приміщення за місцем фактичного розташування ТОВ «ФК «Гелексі» за адресою: м. Київ, вул. Коновальця, 36 (-Блокнот чорного кольору із чорновими записами та аркушами із чорновими записами, візитниця зеленого кольору, аркуші із друкованим текстом (про заборгованість); -ноутбук Lenovo sin R90RDK4F; -жорсткий диск Verbatim 303562; -флеш-накопитель San Disk; -чорнові записи та аркуші із друкованим текстом із даними позичальників, додаткових угод до договорів позик (не підписаних та підписаних); -коробка з листуванням з кредитозобов`язаними; -коробка, в якій наявні реєстр погашених займів №1 та листування з кредитозобов`язаними особами; -листування з кредитозобов`язаними; -ноутбук HP sin CND8336SQR; -ноутбук Lenovo sin R90R74RV; -ноутбук HP sin 5CD54846HR; -блокнот коричневого кольору із особистими записами; -телефон Philips ІМЕН НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 ; -ноутбук Lenovo sin PF1KHFI54; -ноутбук HP sin CND 92306WR; -2 блокнота синього кольору із чорновим записами; -телефон Xiomi МІ 906676 ІМЕН НОМЕР_3 ІМЕІ2 НОМЕР_4 ; -телефон Iphone 11 ІМЕІ НОМЕР_5 ; -телефон Samsung А10 ІМЕН НОМЕР_6 , ІМЕІ2 НОМЕР_7 ; -телефон Meizu ІМЕI1 НОМЕР_8 , ІМЕІ2 НОМЕР_9 із сім-картою НОМЕР_10 ; -телефон Iphone 6 ІМЕІ НОМЕР_11 із сім-картою НОМЕР_12 ; -жорсткий диск Apacer aPllTBAS235Bla).

Оскільки вищевказане майно, про повернення якого просило ТОВ ФК «Гелексі», не мало ознак та статусу тимчасово вилученого майна, що відповідно свідчить про відсутність підстав для повернення майна, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.11.20. у справі № 761/30658/20 відмовлено в задоволенін скарги адвоката Натеси Д.М. в інтересах ТОВ «ФК «Гелексі» на бездіяльність уповноважених осіб Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві у кримінальному провадженні № 0000072 від 05.02.20., яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у вказаному кримінальному провадженні.

Доводи позивача, про те, що майно 24.09.20. було вилучено за відсутності правових підстав не приймаються судом, оскільки дії з вилучення майна позивачем не було оскаржено, в тому числі в судовому порядку; факт неправомірності такого вилучення не встановлено.

Суд також зазначає, що встановлення правомірності та/або неправомірності дій та/або бездіяльності органів досудового розслідування у кримінальному провадженні до компетенції господарських судів України не відноситься.

За викладеного судом встановлена відсутність неправомірної бездіяльності бездіяльність посадових осіб відповідача-2 - Головного управління Національної поліції у м. Києві при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000072, а саме, що неповернення позивачу вилученого при обшуку 24.09.20. майна (Блокнот чорного кольору із чорновими записами та аркушами із чорновими записами, візитниця зеленого кольору, аркуші із друкованим текстом (про заборгованість); ноутбук Lenovo sin R90RDK4F; жорсткий диск Verbatim 303562; флеш-накопитель San Disk; чорнові записи та аркуші із друкованим текстом із даними позичальників, додаткових угод до договорів позик (не підписаних та підписаних); коробка з листуванням з кредитозобов`язаними; коробка, в якій наявні реєстр погашених займів №1 та листування з кредитозобов`язаними особами; листування з кредитозобов`язаними; ноутбук HP sin CND8336SQR; ноутбук Lenovo sin R90R74RV; ноутбук HP sin 5CD54846HR; блокнот коричневого кольору із особистими записами; телефон Philips ІМЕН НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 ; ноутбук Lenovo sin PF1KHFI54; ноутбук HP sin CND 92306WR; 2 блокнота синього кольору із чорновим записами; телефон Xiomi МІ 906676 ІМЕН НОМЕР_3 ІМЕІ2 НОМЕР_4 ; телефон Iphone 11 ІМЕІ НОМЕР_5 ; телефон Samsung А10 ІМЕН НОМЕР_6 , ІМЕІ2 НОМЕР_7 ; телефон Meizu ІМЕI1 НОМЕР_8 , ІМЕІ2 НОМЕР_9 із сім-картою НОМЕР_10 ; телефон Iphone 6 ІМЕІ НОМЕР_11 із сім-картою НОМЕР_12 ; жорсткий диск Apacer aPllTBAS235Bla).

Щодо заявленого до стягнення недоотриманого прибутку в сумі 1.309.349,80 грн, суд відзначає наступне.

У вигляді недоотриманого прибутку відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були би ним отримані у разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання, зроблені з цією метою приготування.

При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватись тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано належним чином. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які кредитор поніс би, якби не відбулося порушення права.

Позивачем не подано жодного доказу в підтвердження наданого ним обрахунку 1.099.814,80 грн недоотриманого прибутку, зокрема, розміру середнього доходу з позики та кількості позик, що підлягали видачі.

Щодо шкоди в розмірі загальної балансової вартості втрачених основних засобів та МНМА в розмірі 3.940,00 грн, суд звертає увагу на те, що доказів на підтвердження такої балансової вартості не надано.

Щодо шкоди в розмірі майнових втрат на купівлю оргтехніки на суму 205.595,00 грн, у зв`язку з втратою майна, суд відзначає, що оскільки під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого, а вилучене відповідачем-2 майно не є втраченим та відсутні докази його пошкодження, то означені грошові кошти безпідставно заявлені позивачем до стягнення.

Крім вказаного, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" не доведено, що майно на суму 205.536,00 грн по видатковій накладній № 2004832 від 28.09.20. було придбано саме з підстав вилучення майна позивача відповідачем-2, а організацію доставки на суму 59,00 грн було здійснено саме на товар вартістю 205.536,00 грн.

Отже позивачем не доведено факту завдання та розміру шкоди (понесення ним збитків та їх розмір), та, відповідно, причинно-наслідкового зв`язку. При цьому причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, позивачем не доведено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, за відсутності яких цивільно-правова відповідальність не настає.

За вказаного в сукупності суд дійшов висновку про недоведеність, необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки на підставі приписів п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, витрати по сплаті судового збору відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 28.04.21.

Суддя Т.М. Ващенко