СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"30" квітня 2021 р. Справа № 917/265/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Цукор" (вх. №1048 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2021, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Семчук О.С., час проголошення рішення - не зазначено, дата складання повного тексту рішення - 17.02.2021, у справі №917/265/20

за позовом Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Цукор", м. Заводське, Лохвицький район, Полтавська обл.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Нива", м. Дубно, Рівненська обл.,

про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Цукор" про звернення стягнення на майно, що є предметом застави за укладеними між АТ "Укрексімбанк" та ТОВ "Райз-Цукор" договором застави №151209Z43 від 05.05.2009 та договором застави №151209Z76 від 29.05.2009, в рахунок погашення наявної перед АТ "Укрексімбанк" заборгованості за Кредитним договором №151214К1 від 28.03.2014, укладеним в рамках Генеральної угоди №15106N6 від 23.03.2006, у розмірі 5 756 014, 12дол. США та 2 909 154 834, 01грн, та визначення способу реалізації предметів застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.02.2021 позов задоволено частково; в рахунок погашення наявної перед Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованості за кредитним договором № 151214К1 від 28.03.2014, укладеним в рамках Генеральної угоди №15106N6 від 23.03.2006, у розмірі 1 000 564,25 дол. США та 2 874 453 597, 48грн, звернуто стягнення на майно, що є предметом застави за укладеними між Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Райз-Цукор" за Договором застави №151209Z43 від 05.05.2009 і Договором застави №151209Z76 від 29.05.2009, згідно переліку, зазначеному в резолютивній частині рішення; визначено спосіб реалізації наведених предметів застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до умов чинного законодавства України; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Цукор" на користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 735 700, 00грн судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Одночасно апелянт просив поновити пропущений строк подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що повний текст рішення отримано апелянтом 27.02.2021.

Крім того, апелянт просив надати строк на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, обгрунтовуючи клопотання тим, що при зверненні до суду позивачем не вірно визначено суму судового збору, а саме, не взято до уваги, що ціна позову має вираховуватись, виходячи з вартості заставного майна. У зв`язку із цим, апелянт зазначив, що йому невідомо, з якої суми вираховувати суму судового збору.

Поряд з цим, апелянт зазначив, що ставкою судового збору у даній справі за подання апеляційної скарги є 1 103 550, 00грн, що є неспівмірним із платіжною можливістю відповідача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Цукор" на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2021 у справі №917/265/20 було залишено без руху, виходячи з такого.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 163 Господарського процесуального кодексу України, ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Судом встановлено, що позивач визначив ціну позову - 5 756 014, 12дол. США та 2 909 154 834, 01грн, і сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 735 700, 00грн (тобто, у максимальному розмірі - 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Згідно договору застави №151209Z43 від 05.05.2009 (з урахуванням змін від 25.12.2014), заставна вартість майна складає 48 954 520, 00грн; за договором застави №151209Z76 від 29.05.2009 (з урахуванням змін від 23.06.2010), заставна вартість майна складає 89 516 000, 00грн.

Отже, загальна вартість майна, на яке позивач просить звернути стягнення, складає 138 470 520, 00грн; у разі помноження цієї суми для визначення судового збору на 1, 5% виходить сума 2 077 057, 80грн; однак, враховуючи, що відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору не може перевищувати 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позивачем вірно визначено і сплачено судовий збір у розмірі 735 700, 00грн.

Відтак, ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 1 103 550, 00грн (735 700, 00грн * 150%).

Посилання апелянта на неспівмірність розміру судового збору з його платіжною можливістю були відхилені апеляційним господарським судом, оскільки дані доводи не впливають на визначення порядку і розміру судового збору.

Згідно матеріалів апеляційної скарги, апелянтом до апеляційної скарги не були додані докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Отже, дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що додані до апеляційної скарги документи не відповідають вимогам Господарського процесуального кодексу України, оскільки апелянтом до апеляційної скарги не були додані докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у встановленому законом розмірі і порядку.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно апеляційну скаргу було залишено без руху.

Щодо клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду, судом було зазначено таке.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст оскаржуваного рішення складено 17.02.2021, відтак, строк подання апеляційної скарги сплив 09.03.2021.

Згідно відмітки підприємства поштового зв`язку на поштовому конверті, апелянт звернувся з апеляційною скаргою 16.03.2021, тобто, з пропуском встановленого чинним процесуальним законодавством строку подання апеляційної скарги на рішення суду, посилаючись на те, що повний текст рішення відповідач отримав 27.02.2021.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Враховуючи, що матеріалами апеляційної скарги підтверджується, що повний текст рішення вручено відповідачу 27.02.2021 і апелянт звернувся до суду у межах 20-денного строку з дня вручення йому повного тексту рішення, пропущений строк подання апеляційної скарги підлягає поновленню.

Однак, з огляду на те, що апелянтом до апеляційної скарги не були додані докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у встановленому законом розмірі і порядку, зазначене стало підставою для залишення апеляційної скарги без руху ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2021.

Постановлено апелянту усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме, апелянт мав надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у встановленому законом порядку і розмірі (за реквізитами, зазначеними на офіційному сайті Східного апеляційного господарського суду).

Апелянту було роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Згідно матеріалів справи, апелянту вручено ухвалу про залишення скарги без руху 16.04.2021.

Відтак, строк для усунення встановлених судом недоліків сплив 26.04.2021.

Однак, апелянт не звернувся до апеляційного господарського суду із клопотанням про усунення встановлених судом недоліків, хоча судом було детально роз`яснено щодо суми судового збору, що підлягає сплаті.

Апелянт не був позбавлений права і можливості, за наявності бажання, усунути недоліки апеляційної скарги (доказів іншого апелянтом суду не надано), однак, апелянтом цього здійснено не було.

Враховуючи, що ані у встановлений судом строк, ані станом на 30.04.2021 (суд враховує поштовий перебіг надсилання поштової кореспонденції) апелянтом встановлені в ухвалі суду від 09.04.2021 недоліки не усунуті, наведене відповідно до частини 6 статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для повернення апеляційної скарги апелянту як такої, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо доданих до апеляційної скарги документів.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Повернути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Цукор" на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2021 у справі №917/265/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Додаток апелянту: апеляційна скарга з додатками на 16арк. та поштовий конверт.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.В. Плахов