ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2021 р. Справа№ 910/13382/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "ТЕМП-3000", м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020

у справі № 910/13382/20 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА", м.Бровари, Київська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "ТЕМП-3000", м. Київ

про стягнення 71 468,08 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство "ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ Україна" (далі - ПрАТ "ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ Україна", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "ТЕМП-3000" (далі - ТОВ "НВП "ТЕМП-3000", відповідач) про стягнення 71 468,08 грн на підставі Договору № IEV 16/01/15 від 16.01.2015, з яких: 63 288,86 грн основного боргу, 5 806,66 грн пені, 1 049,00 грн 3% річних, 1 323,56 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач лише частково оплатив надані позивачем відповідно до умов Договору послуги.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/13382/20 позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "НВП "ТЕМП-3000" на користь ПрАТ "ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА" 63 288,86 грн основного боргу, 5 806,66 грн пені, 1 049,00 грн 3 % річних, 1 184,95 грн інфляційних втрат, 2 097,92 грн судового збору та 1 152,76 грн витрат на переклад.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач в порушення умов Договору в обумовлений строк не оплатив надані послуги в повному обсязі та має перед позивачем заборгованість з оплати останніх в сумі 63 288,86 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Поряд з основним боргом підставними є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 5 806,66 грн пені та 1 049,00 грн 3 % річних.

Позовні вимоги про стягнення 1 323,56 грн інфляційних втрат місцевий господарський суд визнав обґрунтованими в розмірі 1 184,95грн, стягнувши вказану суму з відповідача на користь позивача, в частині стягнення решти інфляційних втрат відмовлено як помилково нарахованих.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "НВП "ТЕМП-3000" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 скасувати та постановити нове, яким відмовити в позові.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно досліджено та з`ясовано усі обставини справи. Так, за твердженням відповідача, Договір №IEV 16/01/15 від 16.01.2015 між сторонами у зазначеній в оскаржуваному рішенні редакції ніколи не укладався, а до кінця листопада 2015 року проект договору у письмовому вигляді був відсутній.

Крім того, за твердженням апелянта, підпис та відтиск печатки в Договорі, який отримано відповідачем разом з позовною заявою, не належать відповідно директору Чепурному О.Б. та товариству.

Разом з цим, апелянт акцентує увагу на тому, що в спірному Договорі не визначена його ціна (загальна вартість), що унеможливлює обчислення суми штрафу за умовами п. 7.3.3 Договору, а розрахунок штрафу здійснений позивачем не відповідає умовам цього Договору та не підтверджений жодними належними та допустимими доказами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/13382/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А.(доповідач у справі), суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 апеляційну скаргу ТОВ "НВП "ТЕМП-3000" залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано апелянту строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали, а також роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.

На виконання вимог ухвали суду від 25.01.2021 заявником усунуто недоліки апеляційної скарги та 22.02.2021 подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "НВП "ТЕМП-3000" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/13382/20, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу та відповіді на відзив.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

16.01.2015 між ПрАТ "ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА" (ДХЛ) та ТОВ "НВП "ТЕМП-3000" (клієнт) було укладено Договір № IEV 16/01/15 (далі - Договір або Договір № IEV 16/01/15 від 16.01.2015), відповідно до п. 1 якого клієнт замовляє і оплачує, а ДХЛ надає послуги з міжнародних експрес перевезень та експрес перевезень в межах України, згідно Положень та Умов, які наведено у Додатку 1 до цього Договору та на зворотному боці авіа накладної ДХЛ, і які становлять невід`ємну частину даного Договору. ДХЛ не бере на себе зобов`язань за жодною з угод, що мають на меті зміну даних Положень та Умов.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 Договору клієнт оплачує послуги за тарифами, наведеними у Додатку 2 до цього Договору. Вартість послуг ДХЛ, які не зазначені у Додатку 2, визначається у відповідності до тарифів, що діють на момент надання відповідної послуги. 3 метою уникнення будь-яких сумнівів, слід розуміти, що можливість надання клієнту тієї чи іншої послуги в кожному конкретному випадку визначається ДХЛ і залежить від ряду умов, що включають, але не обмежуються особливостями і географічним покриттям надання відповідної послуги, особливостями вантажу та інших умов. В свою чергу, клієнт може звернутися в найближчий офіс ДХЛ в Україні, щоб з`ясувати можливість надання послуги, отримати інформацію про додаткові послуги і суми доплати за них, та розмістити замовлення на надання послуги для кожного конкретного відправлення.

Згідно з п. 2.3 Договору з метою отримання можливості користуватися послугами ДХЛ в кредит з оплатою на підставі щотижневих консолідованих рахунків клієнт відкриває в ДХЛ внутрішній рахунок № 957076062, який використовується для приймання замовлень та обліку сум до сплати за послуги з міжнародних експрес перевезень імпортних відправлень.

За умовами до п. 2.4 Договору буд-яка особа, що користуватиметься номером рахунка клієнта, вважатиметься такою, що вступає в договірні відносини за Договором перевезення з ДХЛ від імені клієнта. Клієнт несе повну відповідальність за використання його рахунків третіми особами. Умови та терміни надання кредиту (максимальна сума, строки оплати та інше) встановлюються ДХЛ.

На початку кожного тижня ДХЛ надсилає клієнтові консолідований рахунок за послуги, надані за попередній період (п. 2.5 Договору).

В інформаційному додатку до рахунка вказані номери транспортних накладних, вартість послуг щодо кожного відправлення та загальна сума до сплати за надані послуги (п. 2.6 Договору).

Згідно з п. п. 6.1, 6.2 Договору він набуває чинності з дати його підписання і діє протягом одного (1) року. Цей Договір подовжується автоматично на період кожного наступного року, якщо жодна з сторін не повідомить іншу в письмовому вигляді про своє рішення не подовжувати Договір за один (1) місяць до закінчення його дії. Будь-яка з сторін має право припинити дію цього Договору, письмово попередивши про це іншу сторону:

а) у зв`язку з банкрутством чи неправоздатністю іншої сторони;

б) у зв`язку з тим, що інша сторона порушила умови цього Договору, і дане порушення неможливо виправити, або якщо таке порушення не було виправлено протягом тридцяти (30) днів з моменту отримання іншою стороною письмової скарги, де йдеться про характер такого порушення.

Додатком № 1 до Договору, сторони погодили положення та умови перевезення.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору сторони погодили тарифи та послуги.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі рахунку-фактури №IEVI08953 від 29.02.2020 позивачем надано відповідачу послуги відповідно до умов Договору на суму 17 681,66 грн, що підтверджується авіанакладною №, яка вказана у цьому рахунку та наявна в матеріалах справи.

На підставі рахунку-фактури № IEVI09274 від 16.03.2020 позивачем надано відповідачу послуги відповідно до умов Договору на суму 72 788,86грн, що підтверджується авіанакладною № , яка вказана у цьому рахунку та наявна в матеріалах справи.

Всього за вказаними вище рахунками-фактурами позивачем надано відповідачу послуг на загальну суму 90 470,52 грн.

Згідно п. 2.7 Договору консолідований рахунок доставляється на адресу клієнта і повинен бути оплачений клієнтом протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати його формування. Оплата за послуги здійснюється за безготівковим розрахунком у національній валюті України. Якщо оплата не надійде у встановлений термін, буде нараховуватися пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України (НБУ) від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Проте, відповідачем не було виконано своїх зобов`язань за Договором та своєчасно не було проведено розрахунки згідно рахунків-фактур за надані позивачем послуги.

05.06.2020 позивач звернувся до відповідача з Досудовою вимогою №235789 від 04.06.2020 про погашення заборгованості на суму 90 470,52 грн. Вказана вимога була отримана відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У відповідь на зазначену вимогу відповідач надіслав письмову відповідь № 530 від 05.06.2020, в якій зазначив, що гарантує погашення заборгованості на суму 90 470,52 грн до 05.07.2020 включно.

Позивач вказує, що 03.07.2020 відповідач частково сплатив існуючу в нього заборгованість в сумі 27 181,66 грн.

Спір між сторонами у даній справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати наданих позивачем послуг.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Укладений між сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно з ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), і ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надавши замовнику (відповідачу) послуги з перевезень, згідно Положень та Умов, які наведено у Додатку № 1 до Договору, а відповідач в порушення умов Договору в обумовлений строк не оплатив надані послуги в повному обсязі та має перед позивачем заборгованість з оплати останніх в сумі 63 288,86 грн.

Зважаючи на встановлені обставини справи та приписи вищевикладених правових норм, а також оскільки на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач не надав, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення 63 288,86 грн основного боргу позивачем нормативно та документально доведені, а тому є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у загальній сумі 5 806,66 грн., 1 049,00 грн 3 % річних та 1 323,56 грн інфляційних втрат, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Згідно п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідач, в порушення умов Договору у визначений строк повну оплату наданих послуг з перевезень не здійснив належним чином, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 2.7 Договору, якщо оплата не надійде у встановлений термін, буде нараховуватися пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України (НБУ) від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Як вбачається з умов Договору, рахунок-фактури № IEVI08953 від 29.02.2020 на суму 17 681,66 грн мав бути сплачений відповідачем протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати формування консолідованого рахунку, тобто у строк до 14.03.2020, а рахунок-фактура № IEVI09274 від 16.03.2020 - у строк до 30.03.2020.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

У силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Також, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції, перевіривши розрахунки позивача, дійшов правомірного висновку, що 5 806,66 грн пені, 1 049,00 грн 3% річних та 1 184,95 грн інфляційних втрат позивачем нараховані відповідно до умов Договору та вимог діючого законодавства.

В частині стягнення 138,61 грн інфляційних втрат місцевим господарським судом правомірно відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю вказаних вимог.

Заперечення відповідача в частині не підписання останнім Договору у наявній в матеріалах справи редакції, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє з огляду на недоведеність вказаних обставин та з огляду на те, що матеріали справи містять підписаний сторонами даної справи примірник Договору № IEV 16/01/15 від 16.01.2015, Додаток №1 до Договору № IEV 16/01/15 від 16.01.2015, Додаток 2 до Договору № IEV 16/01/15 від 16.01.2015.

Спірний Договір та Додатки №№1 та 2 з боку відповідача підписано повноважною особою, підпис якої скріплено печаткою ТОВ "НВП "ТЕМП-3000". Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Водночас, колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає, що відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печатки і штампів, а також законність користування ними покладається на керівника підприємства, який у разі її втрати має негайно повідомити правоохоронні органи. Доказів протиправності використання своєї печатки чи доказів її викрадення, так само як і доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з викраденням чи втратою печатки відповідач за первісним позовом не надав, у зв`язку з чим відсутні правові підстави вважати, що печатка використовувалась не на розсуд відповідача за первісним позовом.

Щодо судових витрат.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому, ч. 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 102,00 грн, витрат на правову допомогу у сумі 14 500,00 грн та 1 155,00 грн витрат на переклад авіанакладних.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів (п. 3 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частиною 1 ст. 128 ГПК України передбачено, що, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

Позивачем не надану місцевому господарському суду доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу в розмірі 14 500,00 грн.

В обґрунтування заявленої до стягнення з відповідача суми витрат на переклад у розмірі 1 155,00 грн позивач подав копію рахунку на оплату № 409 від 23.09.2020 на суму 1 155,00 грн; копію акту надання послуг № 408 від 23.09.2020 на суму 1 155,00 грн; копію дебетового повідомлення на 1 155,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та часткове задоволення позову, судовий збір у сумі 2 097,92 грн та витрати на переклад у сумі 1 152,76 грн обґрунтовано покладенні на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/133382/20 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність підстав для часткового задоволення позову ПрАТ "ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА" у даній справі. При цьому, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, а також докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, та правомірно частково задовольнив позов ПрАТ "ДХЛ ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА".

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "ТЕМП-3000" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/13382/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 у справі №910/13382/20 залишити без змін

3. Матеріали справи №910/13382/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир