ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/145/21

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Калиновського Ю.С.., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Яблуневий-4" про стягнення 195 254,43грн, за участі представників від:

позивача Пронюк В.Я. (довіреність №14-340 від 22.12.2020) ;

відповідача не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" (далі НАК Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Яблуневий-4 про стягнення 195254,43грн, що складається з: 161 857,61грн - основний борг за поставлений природний газ у грудні 2018 року березні 2019 року; 12 808,77грн пеня за період з 26.01.2019 по 25.10.2019; 8 826,72грн 3% річних, які нараховані за період з 26.01.2019 по 30.11.2020; 10 652,87грн - втрати від інфляції за період з 01.02.2019 по 30.11.2020; 1108,46грн збитки.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №2787/18-ТЕ-17 від 24.10.2018 в частині оплати переданого природного газу у встановлений договором строк, а також заподіяння збитків внаслідок не використання повного обсягу природного газу, замовленого на березень 2019 року (а.с.1-9).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.01.2021 відкрито провадження у справі за поданим позовом, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання; встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій (а.с.94-95).

Копія вказаної ухвали суду отримана позивачем 21.01.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №382 (а.с.97).

При цьому, поштове відправлення за №153, яким відповідачу направлена копія ухвали від 16.01.2021, повернуто до суду 24.02.2021 з довідкою відділення зв`язку, у якій причиною повернення вказано: за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.98-101). Проте, адреса за якою направлено відповідне відправлення, відповідає адресі відповідача, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент відкриття провадження у даній справі та відповідає адресі відповідача станом на 18.03.2021, 21.04.2021 (а.с.102, ).

Ухвалою від 19.03.2021 судом призначено судове засідання з розгляду даної справи на 02.04.2021 о 12:45 (а.с.103-104).

02.04.2021 представник відповідача в судове засідання не з`явився і про причини неявки суд не повідомив. Про день, час і місце засідання суду повідомлений шляхом направлення копії ухвали від 19.03.2021 поштовим відправленням №205, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень (а.с.107-109), однак, станом на 02.04.2021 судом не отримано доказів вручення відповідного поштового відправлення і таке відправлення не повернуто суду з довідкою про причини повернення.

Ухвалою від 02.04.2021, що занесена до протоколу, судове засідання відкладено на 14:00 21.04.2021 (а.с.113-114). Відповідачу 05.04.2021 вдруге направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 16.01.2021 (а.с.95, зворот).

14.04.2021 відділенням поштового зв`язку повернуто поштове відправлення №674, у якому відповідачу направлені копії ухвал від 16.01.2021, 02.04.2021, з довідкою, у якій причиною повернення вказано: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.123-126).

В силу п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є видом судового рішення.

Отже, відповідні ухвали суду вважаються врученими відповідачу.

В судове засідання 21.04.2021 представник відповідача не з`явився.

Відзиву на позов до прийняття рішення у даній справі від відповідача не надходило.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Дослідивши зібрані у справі документи і матеріали, суд встановив наступні обставини.

24.05.2018 між сторонами у справі Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», назва якого змінена у подальшому на Акціонерне товариство «Національна акціонерне компанія «Нафтогаз України (внесені зміни додатковю угодою №4, а с.46) (постачальник) та ОСББ «Яблуневий -4» (далі споживач) укладено договір №787/18-ТЕ-17 постачання природного газу (а.с.13-29, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач - прийняти його та оплатити на умовах вказаного договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

В силу п. 2.1 договору позивач передає споживачу з 01.10.2018 по 26.10.2018 природний газ орієнтовним обсягом до 4 тис.куб.м. в кількості 37,5 тис. куб. м.

Договором визначено, що допускається відхилення фактично переданих обсягів газу від планових обсягів, зазначених у п.2.1 цього договору; узгодження обсягів газу, що передаються по даному договору у відповідному періоді, підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі газу відповідно до розділу 2 договору, при цьому, споживач не позбавляється права на корегування за власною ініціативою планових обсягів газу, зазначених у п.2.1 договору, шляхом підписання додаткової угоди (п.2.3 договору).

Як визначено п.2.4 договору, допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного періоду постачання газу в розмірі +-5% від підтвердженого постачальником планового обсягу номінації без узгодження сторін.

Ціна за 1000куб.м природного газу з ПДВ визначена сторонами п.5.2 договору на дату його укладення у розмірі 5930,40грн Поряд з цим. п.5.1 договору визначено, що у разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за договором з дати набрання чинності відповідних змін.

В силу п. 5.4 договору загальна вартість природного газу за договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу за договором.

Згідно п.4.1 договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.

Сторонами у 6.1 договору визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Договором встановлено, що він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, і діє в частині постачання газу з 01.10.2018 по 26.10.2018 (включно), а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 договору).

Додатковими угодами №№1,2 сторони змінювали умови договору, зокрема, щодо порядку ту мов передачі природного газу, строк дії відповідного договору (а.с.29,31).

Додатковою угодою №3 від 03.12.2018 сторонами викладено розділі 1-12 такого договору у новій редакції (а.с.32-41). Зокрема, відповідно до нової редакції договору, викладеній у додатковій угоді: обсяг природного газу, який постачається у період з 02.20.3028 по 30.04.2019 за відповідним договором складає 54куб.м (п.2.1); право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі (п.3.1); приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.8); якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу за відповідний період (зазначений у п.2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п.5.7 договору, при цьому якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості невикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період (п.3.13.1); ціна з ПДВ визначена у розмірі 7482,61грн (п.4.2); строк остаточного розрахунку не змінений до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.5.1); строк дії договору в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в часині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Як визначено п.11.2 договору (в редакції додаткової угоди №3 від 03.12.2018), пп.2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2 абз2 підп.3.9.2 п.3,9, п 3.13, п 5.7, абзац п`ятий підп.5 п.6.2, п.8, п.6.2, підп.4 п. 6.3, абзац третій підп.2 п.6.4 договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в п.12 договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.

Повідомлення від 21.12.2020 №26-1529/1.17-19 щодо застосування відповідних пунктів договору з 01.03.2019 (а.с.42) направлено відповідачу поштовим відправленням 27.02.2021, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень та фіскальним чеком (а.с.43-44).

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивач у період з грудня 2018 року по березень 2019 року поставив, а відповідач - прийняв природний газ на загальну суму 168037,02грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с.47-50).

Відповідач частково розрахувався за газ, що підтверджується даними з бухгалтерського обліку позивача (а.с.53).

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач стверджував про наявність у відповідача боргу за поставлений за таким договором природний газ у загальному розмірі 161 857,61грн. Відповідач під час розгляду даної справи не надав доказів проведення повного розрахунку за поставлений у відповідному періоді природний газ.

Предметом спору у даній справі наявність у відповідача обов`язку оплатити поставлений природний газ, відшкодувати збитки, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем під час розгляду справи не надано доказів оплати природного газу у розмірі 161857,61грн, хоча строк виконання зобов`язання, встановлений договором, настав.

За вказаних обставин, суд вважає заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 161857,61грн основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та втрат від інфляції є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, вимоги щодо стягнення втрат від інфляції та 3% річних, які нараховані на суму боргу, є обґрунтованими.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних за період з 26.01.2019 по 30.11.2019 та втрат від інфляції за період з 01.02.2019 по 30.11.2020, суд встановив, що такі розрахунки є арифметично вірними, а відтак вимоги про стягнення з відповідача 8826,72грн 3% річних та 10 652,87грн втрат від інфляції підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 12808,77грн пені за період з 26.01.2019 по 25.10.2019.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу чч. 2, 3 вказаної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені встановлено також ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Договором, у т.ч. в редакції додаткової угоди №3, встановлена відповідальність за прострочення оплати у розмірі 153% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.8.2 договору; п.7.2 договору в редакції додаткової угоди №3).

Таким чином, зважаючи на порушення строку виконання зобов`язання з оплати природного газу, позивач набув права вимагати від відповідача сплати пені у встановленому договором розмірі.

При цьому, з розрахунку вбачається, що розмір пені обраховано позивачем з урахуванням обмежень, встановлених ч. 6 ст. 232 ГК України, - протягом 6 місяців з дня коли зобов`язання мало бути виконано, розміру пені, встановленого договором, який у період нарахування не перевищував подвійну облікову ставку НБУ.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, суд зазначає, що розмір пені за заявлений період обраховано правильно, тому вимоги про її стягнення підлягають задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12808,77грн пені.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення 1 108,46грн збитків, розрахованих позивачем відповідно до п.3.13 договору в редакції додаткової угоди №3 за фактом використання відповідачем природного газу у березні 2019 року у розмірі, який менший ніж встановлено договором більш ніж на 5%.

Відповідні вимоги суд вважає безпідставними з наступних підстав.

Так, з акту за березень 2019 року (а.с.50) вбачається, що відповідачем спожито природний газ у відповідному періоді у розмірі 3,155куб.м, тобто менше ніж визначено п.2.1 договору в редакції додаткової угоди №3 8куб.м і таке відхилення становить більш ніж 5% (а.с.32-41).

20.05.2019 позивачем направлено відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків у розмірі 13 051,17грн відповідно до п.3.13, п 5.7 договору (а.с.55-56), направлення якого підтверджується описом у цінний лист №200 (а.с.58) та списком пріоритетних згрупованих відправлень (а.с.57), поштовою накладною (а.с.59). Однак, відправлення, у якому направлено повідомлення відповідачем, фактично відповідачу не вручено та повернуто позивачу з довідкою відділення поштового зв`язку (а.с.60).

У подальшому позивачем здійснено перерахування розміру збитків та направлено лист від 19.11.2019№26-3606-19 , відповідно до якого заявлена сума збитків за відповідний період становить 1 108,46гр (а.с.66). Поштове відправлення №393, у якому направлено такий лист (а.с.67-69), як вбачається з повідомлення про вручення, отримано відповідачем 10.12.2019 (.а.с70).

Як визначено ч.1 ст.11 Закону України «Про ринок природного газу», з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

В силу ч.2 такої статті, обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу, мають бути необхідними та пропорційними меті задоволення правомірного загальносуспільного інтересу та такими, що створюють найменші перешкоди для розвитку ринку природного газу.

Відповідно до пп.1 п.3 Положення (в редакції, чинній на момент постачання березень 2019 року), покладено на НАК «Нафтогаз України» спеціальні обов`язки постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням, виробникам теплової енергії, зокрема, виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору); виробникам теплової енергії - об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельним кооперативам та суб`єктам господарювання, що використовують природний газ з метою гарячого водопостачання і опалення приміщень, які належать їм на праві власності або іншому речовому праві.

В силу розділу VII Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 (далі Правила), визначено порядок відшкодування збитків, відшкодування яких сторони передбачили у п.3.13 договору.

У відповідності з пп.1 п.1 такого розділу Правил, відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках, зокрема: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Між тим у даній справі відсутні відомості щодо підтвердження позивачем обсягу природного газу, визначеного договором для поставки у березні 2019 року. шляхом видачі номінацій у порядку, встановленому кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015.

Окрім того, у відповідності з пп.1 п.1 такого розділу Правил (в редакції на момент направлення листа позивача від 19.11.2019 та звернення до суду з позовом), відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України "Про ринок природного газу"), постачальнику здійснюється таким чином, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Як визначено п.2 розділу І Правил, дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Отже, відповідні Правила поширюють свою дію на учасників справи.

Постачання природного газ відповідачу здійснювалось позивачем в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на позивача відповідно до ст.11 Закону України «Про ринок природного газу», у т.ч. станом на березень 2019 року, тому вимога про сплату збитків у розмірі 5%, які передбачені договором на підставі Правил, є необґрунтованою.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам, що складає 2912,19грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Яблуневий-4" (ідентифікаційний код 36953933, 08320, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Чубинське, вул. Яблунева, буд. 4) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код 20077720; 01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) 161 857,61грн основного боргу, 10 652,87грн втрат від інфляції, 8826,72грн 3% річних, 12 808,77грн пені, а також 2912,19грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 1108,46грн збитків відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 26.04.2021

Суддя А.Р. Ейвазова