СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2021 р. Справа № 922/1612/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

представників сторін:

позивача - Клюшник О.В. (директор) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу КСП "Харківгорліфт" (вх.№435Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 29.06.2017, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Бринцевим О.В., час проголошення рішення - не зазначено, дата складання повного тексту рішення - 03.07.2017, у справі №922/1612/16

за позовом Приватного підприємства "Ліфт електро-виробництво", м. Харків,

до Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт", м. Харків,

про стягнення 788 598, 33грн

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство "Ліфт електро-виробництво" звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт" про стягнення заборгованості за виконані роботи в сумі 509 765, 13грн, 21 116, 85грн 3% річних, 257 716, 35 інфляційних.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині повного розрахунку за виконані роботи за договором підряду від 22.04.2014 №449.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.06.2017 позов задоволено частково; стягнуто з Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт" на користь Приватного підприємства "Ліфт електро-виробництво" основний борг за виконані роботи в сумі 509 765, 13грн, 292, 49грн 3% річних та витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 650, 86грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується, що позивач своєчасно та у повному обсязі виконав за договором підряду роботи на загальну суму 555 765, 13грн, однак, відповідач виконані роботи оплатив частково в сумі 46 000, 00грн.

Суд також встановив, що строк оплати виконаних робіт настав 11.05.2016, отже, нарахування 3% річних та інфляційних може здійснюватися з 12.05.2016. Відтак, за період з 12.05.2016 по 18.05.2016 підлягають нарахуванню 292, 49грн 3% річних; інфляційні за цей період не нараховуються, оскільки період прострочення становить менше одного місяця.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Харківської області від 29.06.2017 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом не було оцінено та взято до уваги заперечення, якими апелянт доводив обставини відступлення позивача від умов договору; апелянт також вважає, що судовий експерт ухилився від проведення судової експертизи, яка була призначена ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2016.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 прийнято апеляційну скаргу до провадження і призначено розгляд справи на 28.08.2017.

28.08.2017 від апелянта надійшло клопотання про призначення експертизи (вх.№8855), просить призначити у справі інженерно-технічну (будівельно-технічну) експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 клопотання Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт" про призначення судової експертизи задоволено; призначено у справі №922/1612/16 судову будівельно-технічну експертизу; проведення експертизи доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України; на розгляд та вирішення експерта (експертів) поставлено наступні питання:

1) чи відповідає розроблена проектно-кошторисна документація вимогам нормативно-правових актів (ДБН, СНиП тощо)? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?

2) чи відповідають виконані роботи проектно-кошторисній документації та вимогам нормативно-правових актів? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

3) чи відповідають виконані роботи (або окремі елементи об`єкти, конструкції, вироби, матеріали тощо) проектно-кошторисній документації та вимогам нормативно-правових актів (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо)? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

4) чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних робіт та встановленого (заміненого) обладнання, матеріалів, обсягам та вартості, визначеним проектно-кошторисною та іншою звітною документацією (в т.ч. актам прийомки виконаних робіт, актам вартості обладнання, довідкам, відомостям)?

5) чи відповідає звітна документація (форми КБ-2в, КБ-3 тощо) за порядком складання і наведеними розрахунками вимогам нормативно-правових актів? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?

Надіслано матеріали справи №922/1612/16 до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України.

Провадження у справі №922/1612/16 зупинено до закінчення проведення призначеної судової будівельно-технічної експертизи.

15.11.2017 на адресу Харківського апеляційного господарського суду надійшов лист директора Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України №2/3449 від 18.10.2017 щодо неможливості проведення судової експертизи лише силами експертів ХНДІСЕ, у зв`язку з чим, просив залучити до проведення експертизи №16783 експерта відповідної спеціалізації - спеціаліста з проектування та/або будівництва ліфтового обладнання житлових будинків.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 поновлено провадження у справі №922/1612/16; розгляд апеляційної скарги призначено на 27.11.2017 о 10:00год.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 клопотання директора Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України про залучення до проведення експертизи №16783 експерта відповідної спеціалізації - спеціаліста з проектування та/або будівництва ліфтового обладнання житлових будинків задоволено; залучено до проведення судової експертизи №16783 експерта з проведення технічного огляду ліфтів Фогеля Б.Л., що займає посаду заступника директора з безпечної експлуатації ліфтів, технічний експерт з експертного обстеження ліфтів в "СРБУ "ХАРКІВЛІФТ-2" у формі ТОВ"; попереджено ОСОБА_1 про відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; надіслано матеріали справи №922/1612/16 до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України; провадження у справі №922/1612/16 зупинено до закінчення проведення призначеної судової будівельно-технічної експертизи.

Разом з тим, Указом Президента України від 29.12.2017 №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", крім іншого, постановлено ліквідувати Харківський апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць) та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

На підставі Указу Президента України від 28.09.2018 №295/2018 "Про переведення суддів" переведено суддів Харківського апеляційного господарського суду на роботу на посадах суддів Східного апеляційного господарського суду.

У відповідності до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в газеті "Голос України" (№185 (6940) від 03.10.2018) розміщено повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Згідно з частинами 5 та 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання розпорядження керівника апарату суду Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2018 "Про передачу судових справ до Східного та Північного апеляційних господарських судів" здійснено передачу судової справи №922/1612/16, що перебувала у провадженні Харківського апеляційного господарського суду до Східного апеляційного господарського суду.

Листом від 02.08.2019 вих.№13-49/015920 Східним апеляційним господарським судом запитано Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса щодо стану проведення судової будівельно-технічної експертизи.

05.02.2020 Східним апеляційним господарським судом надіслано до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса запит про термінове повернення матеріалів справи №922/1612/16 з огляду на строки проведення експертизи.

25.02.2020 до Східного апеляційного господарського суду були повернуті матеріали справи №922/1612/16 (вх.№1918); повідомлено, якщо в термін 45 календарних днів матеріали справи не будуть повернуті до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, керуючись пунктами 2.1, 4.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експертизу буде знято з проведення.

26.02.2020 матеріали справи були надіслані до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

03.02.2021 до Східного апеляційного господарського суду разом зі справою №922/1612/16 надійшов висновок експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 24.12.2020 №16783 (вх.№1407).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021, визначено склад колегії судді для розгляду даної справи: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І.

Відповідно до вимог частини 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про прийняття справи №922/1612/16 за апеляційною скаргою КСП "Харківгорліфт" на рішення Господарського суду Харківської області від 29.06.2017 у даній справі до провадження.

Відповідно до статті 230 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду після усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Враховуючи, що обставини, які викликали зупинення апеляційного провадження у справі №922/1612/16 за апеляційною скаргою КСП "Харківгорліфт" на рішення Господарського суду Харківської області від 29.06.2017 усунуті, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 прийнято справу №922/1612/16 до провадження Східного апеляційного господарського суду; поновлено апеляційне провадження у справі №922/1612/16 за апеляційною скаргою КСП "Харківгорліфт" на рішення Господарського суду Харківської області від 29.06.2017; встановлено учасникам справи строк до 23.02.2021 для подання заяв і клопотань щодо суті спору, додаткових пояснень, заперечень тощо; призначено справу до розгляду на 02.03.2021 об 11:00год.

24.02.2021 (23.02.2021 подано до підприємства поштового зв`язку) від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№2436), зазначає, що сама по собі наявність акту здачі-приймання виконаних робіт не є підтвердженням якості робіт та їх прийняття замовником без зауважень.

На думку апелянта, строк оплати за договором не настав, оскільки виявлені недоліки не були усунуті позивачем.

Враховуючи зазначене, апелянт просить рішення Господарського суду Харківської області від 29.06.2017 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Також апелянт просить долучити до матеріалів справи висновки експертиз №16881/18571 від 30.11.2020 та №23417/23418/22572-22691 від 16.06.2020 в інших схожих справах, та врахувати їх під час вирішення справи.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 02.03.2021 представник апелянта оголосила доводи апеляційної скарги.

Представник позивача оголосив пояснення (вх.№2672), які долучені до матеріалів справи у письмовому вигляді.

Після заслуховування учасників справи, у судовому засіданні оголошено перерву до 14:30год. 25.03.2021.

Однак, судове засідання 25.03.2021 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Здоровко Л.М. на лікарняному та відсутністю правових підстав, визначених частиною 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, для передачі справи для повторного автоматизованого розподілу; сторони були повідомлені, що розгляд справи відбудеться 08.04.2021 об 11:30год.

07.04.2021 від апелянта надійшло клопотання про призначення судової інженерно-технічної експертизи (вх.№4043), однак, у прохальній частині клопотання просить призначити судову товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання:

1) визначити, чи відповідає вартість ліфтового обладнання за переліком, вказаним підрядником ПП "Ліфт електро-виробництво" в акті №1 за серпень 2014 року та в акті №2 за грудень 2014 року до договору підряду №449 від 22.04.2014 вартості нового обладнання або такого, що було у користуванні, в цінах станом на дату підписання відповідних актів (серпень 2014 року та грудень 2014 року відповідно);

2) з урахуванням відповіді на питання №1 визначити, чи відповідає цифровий показник трудомісткості робіт вартості робіт, вказаній підрядником ПП "Ліфт електро-виробництво" в акті №1 за серпень 2014 року та в акті №2 за грудень 2014 року до договору підряду №449 від 22.04.2014;

3) з урахуванням відповідей на питання №1 та №2 визначити, чи зміниться цифровий показник вартості виконаних будівельних робіт (з урахуванням податків та зборів) за переліком, вказаним підрядником ПП "Ліфт електро-виробництво" в акті №1 за серпень 2014 року та в акті №2 за грудень 2014 року до договору підряду №449 від 22.04.2014.

Проведення судової товарознавчої експертизи просить доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Також просить зупинити провадження у справі на час проведення судової інженерно-технічної експертизи.

Зазначає, що оплату експертного дослідження гарантує.

Подане клопотання апелянт обґрунтовує тим, що висновком експерта №16783 від 30.11.2020 встановлено, що проектно-кошторисна документація, на підставі якої складено акти здачі-приймання виконаних робіт, на дослідження не надана або не складалась. Вирішуючи питання про неможливість надання відповідей на запитання, експерт зазначив, що за відсутності проектно-кошторисної документації неможливо встановити, за якими цінами ліфтове обладнання включене до актів приймання робіт як нове або як таке, що було у користуванні.

Крім того, 07.04.2021 від апелянта надійшло клопотання про витребування доказів (вх.№4044), просить витребувати у позивача ПП "Ліфт електро-виробництво" відомості та первинні бухгалтерські документи, які стали підставою для формування актів здачі-приймання виконаних робіт, в тому числі відомості про закупівлю обладнання.

Як вказує апелянт, відомості та первинні бухгалтерські документи, які стали підставою для формування актів здачі-приймання виконаних робіт, в тому числі відомості про закупівлю обладнання, наразі перебувають у позивача.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021, у зв`язку із лікарняним судді Бородіної Л.І., для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.

Відповідно частини 14 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку.

08.04.2021 від апелянта надійшло клопотання про повернення матеріалів, які не визнані доказами (вх.№4086); як зазначає апелянт, справу було повернуто з експертного дослідження з додаванням оригіналів паспортів ліфтів, які доказами не визнавались, оригінали повинні зберігатись у КСП "Харківгорліфт".

З огляду на викладене, просить вирішити питання щодо доказів, повернутих разом із справою з експертного дослідження; повернути КСП "Харківгорліфт" оригінали паспортів ліфтів, що надійшли разом зі справою №922/1612/16 з експертного дослідження; визнати доказами та долучити до матеріалів справи копії паспортів на ліфти, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 20/321, під`їзди 1.2.4.6 (за предметом договору №449 від 22.04.2014), для чого надати строк КСП "Харківгорліфт" (не більше тижня) на зняття копій з оригіналів та виконання вимог Господарського процесуального кодексу України.

Також від апелянта 08.04.2021 надійшло клопотання про призначення судової інженерно-технічної експертизи (вх.№4087), просить призначити у справі комісійну інженерно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити запитання:

1) Чи відповідає якість обладнання, за переліком, вказаним підрядником ПП "Ліфт електро-виробництво" в акті №1 за серпень 2014 року та в акті №2 за грудень 2014 року до договору підряду №449 від 22.04.2014, вимогам нормативних документів з безпечної експлуатації ліфтів;

2) Чи відповідають за обсягом роботи за переліком, вказаним підрядником ПП "Ліфт електро-виробництво" в акті №1 за серпень 2014 року та в акті №2 за грудень 2014 року до договору підряду №449 від 22.04.2014 вимогам нормативних документів з безпечної експлуатації ліфтів.

Проведення судової інженерно-технічної експертизи просить доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса із зазначенням про необхідність залучення до участі у проведенні експертизи спеціаліста з дослідження технічного стану ліфтів та умов їх безпечної експлуатації.

Також просить зупинити провадження у справі на час проведення судової інженерно-технічної експертизи.

Зазначає, що оплату експертного дослідження гарантує.

08.04.2021 від позивача надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№4089), зазначає, що Верховним Судом з аналогічної справи №922/6026/15 визначено, що КСП "Харківгорліфт" не доведені обставини, які б свідчили про те, що відповідач виявив будь-які недоліки у виконаних роботах та негайно про це повідомив іншу сторону. Як вказує позивач, у даній справі №922/1612/16 відповідач лише після звернення позивачем до суду почав зазначати про недоліки у виконаній роботі, а на момент звернення до позову вже пройшло близько двох років, тому вважає, що посилання КСП "Харківгорліфт", що в роботі виявлені будь-які недоліки, є надуманими та суперечать порядку, встановленому статтею 853 Цивільного кодексу України щодо виявлення та заявлення про недоліки при виконання підрядних робіт.

До додаткових пояснень додана копія ухвали Верховного Суду від 17.03.2021 у справі №922/6026/15, а також копії актів №№1, 3 за листопад 2014 року та №1 за грудень 2014 року за іншими договорами.

Об 11:32год. 08.04.2021 судове засідання продовжено; після зміни складу колегії суддів представник апелянта оголосила клопотання про витребування доказів, про призначення у справі судової інженерно-технічної експертизи, про призначення у справі товарознавчої експертизи, про вирішення питання щодо повернення доказів.

У судовому засіданні представником апелянта оголошено усне клопотання про поновлення пропущеного строку подання заявлених клопотань, посилаючись на те, що лише в минулому судовому засіданні після надання представником позивача пояснень представник апелянта - адвокат Бикова О.Ю. довідалась, що обладнання при виконанні позивачем робіт використовувалось, яке вже було у користуванні, а не нове, тому у неї (адвоката) виникла необхідність заявити зазначені вище клопотання.

Представник позивача вважає, що клопотання спрямовані на затягування розгляду справи.

З метою надання позивачу можливості висловити свою правову позицію щодо заявлених апелянтом клопотань у судовому засіданні було оголошено про перерву у судовому засіданні до 12:00год. 27.04.2021.

22.04.2021 від представника апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на строк не більше тижня (вх.4739), зазначає, що представник апелянта з 22.04.2021 по 30.04.2021 буде перебувати у відпустці, про що додала до клопотання копію наказу про відпустку та роздруківку авіаквитків.

О 12:20год. 27.04.2021 судове засідання продовжено; після перерви апелянт своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, у судове засідання представник апелянта не з`явився.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечує; просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення місцевого господарського суду від 29.06.2017 - залишити без змін.

Розглянувши клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до частин 11-12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, учасники справи належним чином завчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, відтак неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №910/6097/17 зазначив, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що явка представників учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, представників сторін неодноразово було заслухано у судових засіданнях, а апелянт, за наявності бажання і необхідності, міг направити в судове засідання іншого свого представника відповідно до положень статті 56 Господарського процесуального кодексу України, а у клопотанні доводів, що унеможливлюють суду апеляційної інстанції розглянути апеляційну скаргу лише за обставини відсутності саме представника апелянта - адвоката Бикової О.Ю., не наведено.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції неодноразово було заслухано у судових засіданнях представників сторін, сторони були повідомлені, що неявка їх представників у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги, апелянт міг направити в судове засідання іншого представника, однак таким своїм правом не скористався, а у клопотанні не наведено обставин, які перешкоджають апеляційному господарському суду розглянути справу за відсутності представника апелянта адвоката Бикової О.Ю., колегія суддів відмовляє представнику апелянта у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи і вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Вирішуючи питання прийняття наданих апелянтом додаткових доказів висновків експертиз №16881/18571 від 30.11.2020 та №23417/23418/22572-22691 від 16.06.2020, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до положень статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Однак, у даному випадку апелянтом не обґрунтовано і не доведено суду, яким чином висновки експертів, проведених у інших справах, з інших договорів, мають значення для вирішення даної справи; які обставини у даній справі, які входять в предмет доказування, за наявності цих доказів можна встановити; і із матеріалів справи цього не вбачається.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не визнає надані апелянтом висновки експертиз №16881/18571 від 30.11.2020 та №23417/23418/22572-22691 від 16.06.2020 як належні докази, оскільки апелянтом не обгрунтовано, які обставини на їх підставі можна встановити, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для справи, тому не бере їх до розгляду.

Щодо клопотання апелянта про витребування додаткових доказів, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

По-перше, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 було встановлено учасникам справи строк до 23.02.2021 для подання заяв і клопотань щодо суті спору, додаткових пояснень, заперечень тощо.

Ухвала про призначення справи до розгляду була вручена відповідачу 11.02.2021.

Однак, відповідач не скористався своїм правом подати дані клопотання у встановлений судом строк.

Відповідно до положень статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються судом без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як зазначила представник апелянта в обґрунтування оголошеного нею усного клопотання про поновлення пропущеного строку подання клопотання, лише у минулому судовому засіданні після надання представником позивача пояснень представник апелянта - адвокат Бикова О.Ю. довідалась, що обладнання при виконанні позивачем робіт використовувалось, яке вже було у користуванні, а не нове, тому у неї (адвоката) виникла необхідність заявити зазначені вище клопотання.

Судова колегія наголошує, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню.

Поважними визнаються такі обставини, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

У даному випадку судова колегія не визнає наведені представником апелянта доводи неподання клопотання про витребування доказів у встановлений судом строк поважними, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, умовами укладеного сторонами договору не обумовлено, яке саме обладнання мало бути використано позивачем при виконанні робіт, і сторони підписали акти виконаних робіт; безпосередньо в апеляційній скарзі, поданій до суду апеляційної інстанції ще у липні 2017 року, апелянтом зазначено про те, що комісією в акті від 25.12.2015 було встановлено, що обладнання було встановлено таке, яке вже було у користуванні.

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що апелянт щонайменше з 25.12.2015 обізнаний щодо використаного позивачем обладнання при виконанні робіт, а доводи представника апелянта - адвоката Бикової О.Ю., що саме вона у судовому засіданні 08.04.2021 довідалася про обставини, що позивачем було встановлено не нове обладнання, не є підставою для поновлення пропущеного строку подання клопотання, оскільки представник діє від імені та в інтересах сторони.

З огляду на викладене, судова колегія не визнає наведені представником апелянта підстави для поновлення строку подання клопотання про витребування доказів поважними і відмовляє у його задоволенні, а відтак, залишає без розгляду клопотання апелянта про витребування додаткових доказів.

По-друге, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, відповідно до пункту 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У даному випадку відповідач не звертався до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про витребування доказів, хоча відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України у редакції, що діяла до 15.12.2017, мав таку можливість, і відомості та первинні бухгалтерські документи, які стали підставою для формування актів здачі-приймання виконаних робіт, які підписані обома сторонами без зауважень, у тому числі відомості про закупівлю обладнання, не були предметом розгляду суду першої інстанції; у суді першої інстанції відповідач не ставив під сумнів відомості та первинні бухгалтерські документи, які стали підставою для формування актів здачі-приймання, а посилався на неякісно виконані роботи за договором підряду, які були виявлені вже після прийняття робіт.

Поряд з цим, судова колегія зазначає, що для кваліфікації спірних правовідносин підлягають встановленню обставини дотримання відповідачем порядку, передбаченого статтею 853 Цивільного кодексу України, на яку він посилається, щодо виявлених ним недоліків після прийняття робіт.

І по-третє, згідно з положеннями статті 81 Господарського процесуального кодексу України, у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Як вказує заявник, докази, які він просить витребувати, знаходяться у позивача, однак, судова колегія зазначає, що так само дані докази, а саме, документи, які були підставою для прийняття відповідачем робіт, можуть бути і у відповідача; крім того, роботи були здані позивачем шляхом підписання актів ще у 2014 році; апелянт не наводиться суду конкретного переліку доказів, які він просить витребувати (а зазначає лише загальну фразу про необхідність витребування, на його думку, документів, які стали підставою для формування актів здачі-приймання виконаних робіт), не наводить суду обставин, які може підтвердити дані докази, або які аргументи позивача ці докази можуть спростувати.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення за наявними у матеріалах справи доказами.

У цілому, судова колегія розцінює дане клопотання апелянта як таке, що спрямоване на затягування розгляду справи, оскільки апелянт також звернувся до суду з клопотаннями про призначення у справі двох експертиз: судової інженерно-технічної експертизи та судової товарознавчої експертизи, які, на думку апелянта, мають бути проведені, у тому числі і з урахуванням додаткових доказів.

Щодо заявлених апелянтом клопотань про призначення судових експертиз, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що, по-перше, як зазначено вище, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 було встановлено учасникам справи строк до 23.02.2021 для подання заяв і клопотань щодо суті спору, додаткових пояснень, заперечень тощо; ухвала про призначення справи до розгляду була вручена відповідачу 11.02.2021.

Однак, відповідач не скористався своїм правом подати дані клопотання у встановлений судом строк, а доводам представника апелянта в обґрунтування пропуску строку подання і цих клопотань, судом апеляційної інстанції надана оцінка вище, оскільки доводи про поновлення пропущеного строку подання клопотань про витребування доказів і призначення у справі ще двох експертиз були оголошені представником апелянта однакові, і судова колегія не визнає наведені представником апелянта підстави для поновлення строку подання клопотань про призначення судових експертиз поважними, відмовляє у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку подання цих клопотань і залишає їх без розгляду.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даній справі судом вже призначалась судова експертиза за клопотанням апелянта, і апелянт одночасно зі зверненням до суду з клопотанням про призначення судової будівельно-технічної експертизи не заявляв клопотання про проведення судових інженерно-технічної та товарознавчої експертиз.

При цьому, судова колегія наголошує, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статті 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У даному випадку апелянт не наводить суду жодних обставин, які мають значення для справи і які дозволять встановити ще два висновки судової експертизи, на розгляд вирішення яких апелянт фактично просить поставити питання про вартість ліфтового обладнання, яке зазначено в актах здачі-прийняття виконаних робіт згідно переліку, вартість виконаних робіт, щодо обсягу та якості виконаних робіт, які вже були прийняті відповідачем, однак, він посилається на виявлені недоліки виконаних робіт після їх прийняття.

При цьому, судова колегія знову наголошує, що роботи були здані ще у 2014 році, тому об`єктивно очевидно, що у 2021 році встановити якість виконаних робіт ліфтового обладнання (яке є у постійному користуванні), які були прийняті відповідачем, є неможливим.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції розцінює клопотання про призначення у справі експертиз як такі, що спрямовані на затягування розгляду справи.

Щодо клопотання апелянта про повернення матеріалів, які не визнані доказами, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Однак, як зазначає апелянт і вбачається із матеріалів, справу №922/1612/16 було повернуто з експертного дослідження з додаванням оригіналів паспортів ліфтів (про що зазначено у супровідному листі ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса), які доказами не визнавались, сторонами справи до суду не подавались і не були предметом розгляду суду першої інстанції; із матеріалів справи не вбачається, яким чином і ким оригінали паспортів ліфтів, які належать КСП "Харківгорліфт", були передані до експертної установи.

Судова колегія зазначає, що апелянт не позбавлений права і можливості отримати оригінали паспортів ліфтів, що надійшли разом зі справою №922/1612/16 з експертного дослідження, однак, правові підстави для задоволення клопотання в частині визнати їх доказами та долучити до матеріалів справи відсутні, з огляду на таке.

Як зазначено вище, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У даному випадку оригінали паспортів ліфтів, які апелянт просить визнати доказами і долучити до матеріалів справи, не подавались відповідачем суду першої інстанції для долучення до матеріалів справи, відповідно і не були предметом розгляду місцевого суду, а у клопотанні апелянт не наводить суду жодних обставин і не надає доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що із матеріалів справи не вбачається, яким чином і ким оригінали паспортів ліфтів, які належать КСП "Харківгорліфт", були передані до експертної установи, судова колегія відмовляє апелянту у задоволенні клопотання про визнання оригіналів паспортів ліфтів, які надійшли зі справою з експертного дослідження, доказами і долучення їх до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі і додаткових поясненнях доводи апелянта, а також доводи позивача, викладені у наданих ним поясненнях, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, між Комунальним спеціалізованим підприємством "Харківгорліфт" (Замовник) та Приватним підприємством "Ліфт електро-виробництво" (Підрядник) був укладений Договір підряду №449 від 22.04.2014 (надалі - Договір), відповідно до предмету якого Підрядник зобов`язався виконати Капітальний ремонт ліфтів житлового будинку за адресою: вулиця Героїв Праці, 20/231, п. 1, 2, 4, 6, згідно документації, а Замовник здійснити оплату Підряднику за виконані роботи (пункт 1.1. Договору).

Термін виконання робіт за Договором між сторонами не узгоджено (пункт 2.1 Договору).

У відповідності до пункту 4.1. Договору, загальна сума цього договору зазначена у договірній ціні та складає 588 217, 15грн.

Згідно з пунктом 4.3. Договору, розрахунок здійснюється протягом 90 календарних днів після надходження бюджетних коштів на розрахунковий рахунок замовника за дані роботи.

Пунктом 4.5. Договору зазначено, що розрахунок за виконані роботи здійснюється Замовником по мірі надходження грошових коштів з бюджету на розрахунковий рахунок Замовника за роботи вказані в пункті 1.1. цього Договору. Такі умови фінансування виключають пред`явлення штрафних санкцій, які відносяться оплати робіт.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 9.5. Договору).

На виконання умов вказаного договору позивачем було виконано підрядні роботи по капітальному ремонту ліфтів житлового будинку, що підтверджується довідками про вартість виконаних робіт та актами приймання виконаних робіт, актами вартості обладнання за серпень та грудень 2014 року, які підписані обома сторонами без зауважень та скріплені печатками (т.1 а.с.29-54).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач своєчасно та в повному обсязі виконав за договором підряду №449 від 22.04.2014 роботи на загальну суму 555 765, 13грн, про що свідчать складені та підписані уповноваженими представниками сторін відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в).

Акти приймання виконаних будівельних робіт підписані відповідачем без жодних зауважень та претензій щодо обсягу, якості та строків виконання робіт.

Заборгованість за Договором відповідачем сплачена частково в сумі 46 000, 00грн, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача (т.1 а.с.89).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зі змісту викладеної в договорі підряду домовленості сторін (пункт 4.3. Договору) вбачається, що вони не визначили строку (терміну) виконання відповідачем свого зобов`язання з оплати вартості виконаних позивачем підрядних робіт, тож, строк виконання відповідачем відповідного зобов`язання має визначатися за правилами частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України.

Позивач стверджує, що звертався до відповідача з вимогами про сплату виконаних робіт в межах Договору 02.12.2015 та 09.12.2015.

Втім, позивачем, не надано доказів надсилання вимоги від 09.12.2015.

Як свідчать матеріали справи, вимога (т.1 а.с.60-61) отримана відповідачем 02.12.2015 (штамп вхідної кореспонденції), проте, в тексті вимоги не ставиться питання про сплату заборгованості за Договором підряду №449 від 22.04.2014.

Матеріали справи місять лист (т.1 а.с.57-59) та докази надсилання цього листа (опис вкладення та фіскальний чек, т.1 а.с.55-56) на адресу відповідача з вимогою про сплату заборгованості за Договором підряду №449 від 22.04.2014 в розмірі 509 765, 13грн.

Даний лист було отримано відповідачем 04.05.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.64).

За таких обставин, враховуючи положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань настав 11.05.2016.

Проте, відповідачем заборгованість за спірним Договору в розмірі 509 765, 13грн сплачена не була.

Згідно наданих відповідачем доказів, наприкінці 2014 року ним створено комісію по перевірці виконання капітальних ремонтів ліфтів відповідно до наказу директора №425 від 31.12.2014.

Як вказує відповідач, за результатами перевірки виявлені відступи від умов договору.

Відповідач зазначає, що в березні 2015 року він направляв повідомлення-претензії до позивача про виявлені недоліки з посиланням на статтю 853 Цивільного кодексу України.

Однак, відповідач не надав суду доказів надсилання зазначених документів на адресу позивача.

Матеріали справи містять докази надсилання повідомлень претензій лише в 2016 році, а саме 25.01.2016 та 22.04.2016 (т.1 а.с.239, 241).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами у справі договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, якщо роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав прийняті на себе за договором підряду №449 від 22.04.2014 роботи на загальну суму 555 765, 13грн, про що свідчать складені та підписані уповноваженими представниками сторін відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в).

Акти приймання виконаних робіт підписані відповідачем без жодних зауважень та претензій щодо обсягу, якості та строків виконання робіт.

Належне виконання позивачем підрядних робіт за Договором також підтверджується складеними та підписаними сторонами відповідними Довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3).

Відповідач виконані роботи у вказані в Договорі строки оплатив частково в сумі 46 000, 00грн, решту заборгованості в розмірі 509 765, 13грн станом на момент подачі позовної заяви не сплатив, доказів іншого суду не надав.

Отже, спірні правовідносини виникли між сторонами у справі, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем як замовником своїх зобов`язань за Договором, а саме, неоплатою у повному обсязі прийнятих ним робіт.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 було призначено у справі №922/1612/16 судову будівельно-технічну експертизу; на розгляд та вирішення експерта (експертів) поставлено наступні питання:

1) чи відповідає розроблена проектно-кошторисна документація вимогам нормативно-правових актів (ДБН, СНиП тощо)? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?

2) чи відповідають виконані роботи проектно-кошторисній документації та вимогам нормативно-правових актів? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

3) чи відповідають виконані роботи (або окремі елементи об`єкти, конструкції, вироби, матеріали тощо) проектно-кошторисній документації та вимогам нормативно-правових актів (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо)? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

4) чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних робіт та встановленого (заміненого) обладнання, матеріалів, обсягам та вартості, визначеним проектно-кошторисною та іншою звітною документацією (в т.ч. актам прийомки виконаних робіт, актам вартості обладнання, довідкам, відомостям)?

5) чи відповідає звітна документація (форми КБ-2в, КБ-3 тощо) за порядком складання і наведеними розрахунками вимогам нормативно-правових актів? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?

15.11.2017 на адресу Харківського апеляційного господарського суду надійшов лист директора Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України №2/3449 від 18.10.2017 щодо неможливості проведення судової експертизи лише силами експертів ХНДІСЕ, у зв`язку з чим, просив залучити до проведення експертизи №16783 експерта відповідної спеціалізації - спеціаліста з проектування та/або будівництва ліфтового обладнання житлових будинків.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 було залучено до проведення судової експертизи №16783 експерта з проведення технічного огляду ліфтів ОСОБА_1 , що займає посаду заступника директора з безпечної експлуатації ліфтів, технічний експерт з експертного обстеження ліфтів в "СРБУ "ХАРКІВЛІФТ-2" у формі ТОВ".

03.02.2021 від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України надійшов висновок експерта №16783 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, згідно якого надані такі висновки:

1. Відповідність проектно-кошторисної документації вимогам нормативно-правових актів не встановлювалась, оскільки проектно-кошторисна документація на дослідження не надана або не складалась.

2, 3. Визначити, чи відповідають виконані роботи за договором підряду №449 від 22.04.2014 проектно-кошторисній документації та вимогам нормативно-правових актів, не надається можливим з причини, зазначеній в дослідницькій частині.

4. Визначити, чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних робіт та встановленого (заміненого) обладнання, матеріалів за договором підряду №449 від 22.04.2014, обсягам та вартості, визначеним проектно-кошторисною та іншою документацією, в т.ч. актам приймання виконаних робіт та витратах, не надається можливим з причин, зазначених в дослідницькій частині.

5. Звітна документація з капітального ремонту ліфтів житлового будинку, складена до договору підряду №449 від 22.04.2014, за порядком складання та наведеними розрахунками відповідає вимогам нормативно-правових актів.

Як зазначено у висновку судового експерта, експерт з проведення технічного огляду ліфтів Фогель Б.Д. не з`явився до ХНДІСЕ та не взяв участі у другому засіданні комісії; проведення експертизи проводиться судовим експертом 1 кваліфікаційного класу, що працює на посаді старшого наукового співробітника лабораторії будівельно-технічних досліджень, яка має вищі технічну та юридичну освіти, кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 10.4 "Транспортно-трасологічні дослідження", 10.16 "Дорожньо-технічні дослідження" (свідоцтво ХНДІСЕ №350 видане ЕКК ХНДІСЕ 17.12.2015, дійсне до 17.12.2020), 10.1 "Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод", 10.6 "Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій і відповідних документів" (свідоцтво ХНДІСЕ №350 видане ЕКК ХНДІСЕ 14.02.2012, дійсне до 16.02.2022), та стаж експертної роботи з 1986 року, ОСОБА_2 в межах експертної компетенції.

Вказано, що про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України експерт попереджена.

У дослідницький частині щодо питання 1 експертом зазначено, що документація, на підставі якої складено договірну ціну (проектно-кошторисна документація або дефектні акти) на капітальний ремонт ліфтів житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Героїв Праці, 20/231, п. 1, 2, 4, 6, в наданих матеріалах справи відсутня або не складалась. Тому відповідність проектно-кошторисної документації вимогам нормативно-правових актів не встановлювалась.

Оскільки в наданих матеріалах справи проектно-кошторисна документація відсутня, визначити, чи відповідають виконані роботи за договором підряду №449 від 22.04.2014 проектно-кошторисній документації, не надається можливим.

Поряд з цим, з п`ятого питання експертом визначено, що первинна звітна документація на капітальний ремонт ліфтів житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 20/321 за порядком складання та наведеними розрахунками відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва.

У дослідницький частині щодо питань 2, 3, 4 експертом зазначено, що визначити, чи відповідають обсяги фактично виконаних робіт та встановленого (заміненого) обладнання обсягам, зазначеним в акті №1 приймання виконаних робіт за серпень 2014 року, акті №2 приймання виконаних робіт за грудень 2014 року, акті вартості обладнання до акту №2 за грудень 2014 року не надається можливим, оскільки в наданих матеріалах справи відсутня документація, на підставі якої складено акти виконаних робіт (проектно-кошторисна документація або дефектні акти).

Експертом визначено, що в результаті аналізу наданої документації та проведеного дослідження встановлено, що при виконанні ремонтних робіт частково застосовані вироби, матеріали та ліфтове обладнання, що були у користуванні. Визначити, за якими саме цінами включене ліфтове обладнання до актів приймання виконаних робіт, як на нові вироби або як на такі, що були у користуванні, не надається можливим, оскільки інформація щодо цього відсутня в матеріалах справи. Також визначити, чи виконувались роботи з заміни ліфтового обладнання та матеріалів, що були у користуванні, враховуючи, що вони виконувались у 2014 році, візуальним оглядом не надається можливим. Тому визначити вартість фактично виконаних робіт за договором підряду №449 від 22.04.2014 з капітального ремонту ліфтів досліджуваного житлового будинку неможливо.

Таким чином, визначити, чи відповідає вартість фактично виконаних робіт та встановленого (заміненого) обладнання, матеріалів за договором підряду №449 від 22.04.2014, вартості, визначеній проектно-кошторисною та звітною документацією, в т.ч. актам приймання виконаних робіт, актам вартості обладнання, довідкам про вартість виконаних робіт та витратах, не надається можливим.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у перевірці й оцінці експертного висновку слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, дослідивши висновок судової будівельно-технічної експертизи №16783, складеного 30.11.2020, приймаючи до уваги те, що експертом встановлено, що первинна звітна документація на капітальний ремонт ліфтів житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 20/321, за порядком складання та наведеними розрахунками відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, а визначити, чи відповідають виконані роботи, обсяги та вартість фактично виконаних робіт та встановленого (заміненого) обладнання, матеріалів за договором підряду №449 від 22.04.2014 проектно-кошторисній документації та вимогам нормативно-правових актів, не надається можливим з причини відсутності проектно-кошторисної документації, поряд з цим, як зазначено вище, для кваліфікації спірних правовідносин підлягають встановленню обставини дотримання відповідачем порядку, передбаченого статтею 853 Цивільного кодексу України, на яку він посилається, щодо виявлених ним недоліків вже після прийняття робіт, а також те, що суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що акти приймання виконаних робіт, які складені та підписані уповноваженими представниками обох сторін без жодних зауважень та претензій, є належними доказами, які підтверджують заявлені позивачем вимоги.

Належних і допустимих доказів іншого матеріали справи не містять.

Поряд з цим, в силу статті 104 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Отже, висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів.

Судова колегія зазначає, що апелянт не заперечує підписання актів у серпні і грудні 2014 року і прийняття виконаних позивачем робіт, однак, посилається на обставини виявлення недоліків виконаних робіт після їх прийняття.

А саме, в апеляційній скарзі апелянт вказує, що наприкінці 2014 року було створено комісію на підставі наказу директора №425 від 31.12.2014, про що направлено лист позивачу 06.01.2015, однак, судова колегія зазначає, що докази надсилання листа у матеріалах справи відсутні.

Як вказує апелянт, у березні, липні та грудні 2015 року він також надсилав листи-претензії про виявлені недоліки, проте, докази надсилання листів у березні та липні 2015 апелянт також не надав; у матеріалах справи наявний лист від 11.12.2015 з доказами його надсилання позивачу, в якому відповідачем зазначено про необхідність перевірки усунення виявлених недоліків капітальних ремонтів ліфтів житлових будинків (т.1 а.с.198-199).

Апелянт зазначає, що 25.12.2015 було оформлено результати перевірки, за якими встановлено, що на об`єкті будівництва "Капітальний ремонт ліфтів житлового будинку у м. Харків, по вул. Героїв Праці, 20/231 під`їзди №№1, 2, 4, 6" підрядні роботи із ремонту ліфтів виконано неякісно (встановлено неякісне обладнання), не у повному обсязі та неналежно.

Згідно матеріалів справи, 19.01.2016 відповідачем був надісланий позивачу лист (в порядку статті 853 Цивільного кодексу України) (т.1 а.с.238-239), відповідно до якого на об`єктах, зазначених в договорі №449 від 22.04.2014, роботи підрядником виконані неякісно і не в повному обсязі. За таких підстав, роботи не підлягають оплаті, а недоліки мають бути усунуті.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у постанові від 14.01.2021 у справі № 922/2216/18 Верховним Судом здійснено такий правовий висновок.

Згідно з частинами першою-третьою статті 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Отже, із правового аналізу вказаної норми слідує, що статтею 853 Цивільного кодексу України врегульовано різні випадки з різними правовими наслідками.

Так, замовник, який при прийнятті робіт негайно не заявив про виявлені допущені у роботі відступи від умов договору або інші явні недоліки у виконаній роботі, втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Водночас, замовник має право вже після прийняття робіт заявити про виявлені приховані недоліки (негайно після їх виявлення), тобто ті, які не могли бути встановлені при звичайному способі прийняття робіт.

Така правова позиція викладена Верховним Судом і в ухвалі від 17.03.2021 у справі №922/6026/15 з аналогічних правовідносин, що є предметом розгляду справи №922/1612/16.

Однак, у даному випадку апелянтом не дотримано порядку виявлення допущених у роботі позивачем недоліків, про які вказує апелянт, відповідно до статті 853 Цивільного кодексу України, виходячи з такого.

Так, апелянтом не доведено обставин негайного повідомлення підрядника про виявлені недоліки після прийняття робіт (зокрема, що обладнання використовувалось не нове при виконання робіт, що суд апеляційної інстанції розцінює як імовірний (про який вказує апелянт) явний недолік у виконаній роботі, який можливо виявити при звичайному способі прийняття робіт). Апелянт зазначає, що у березні, липні та грудні 2015 року він надсилав позивачу листи-претензії про виявлені недоліки, проте, докази надсилання листів у березні та липні 2015 апелянт суду не надав; у матеріалах справи наявний лист від 11.12.2015 з доказами його надсилання позивачу, в якому відповідачем зазначено про необхідність перевірки усунення виявлених недоліків капітальних ремонтів ліфтів житлових будинків.

З огляду на викладене, апелянт негайно після прийняття робіт не заявив про виявлені допущені явні недоліки у виконаній роботі, отже, він втрачає право у подальшому посилатися на ці недоліки у виконаній роботі.

Поряд з цим, апелянтом і не доведено, що після прийняття робіт (зі спливом більше року після підписання актів виконаних робіт і їх прийняття, при цьому, посилаючись на обставини проведення перевірок з січня 2015 року), ним були виявлені саме приховані недоліки роботи, тобто, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття у серпні та грудні 2014 року при підписанні актів.

Апелянт не навів суду доводів, які ж приховані недоліки були ним виявлені у результати перевірки, оформленої у грудні 2015 року, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття.

Так, згідно доводів апеляційної скарги, проведеною у грудні 2015 року перевіркою відповідачем було встановлено, що обладнання при виконанні робіт було встановлено не нове, за замінено на таке, що вже було у користуванні.

Однак, судова колегія зазначає, що, по-перше, апелянтом не доведено, що дані обставини не могли бути виявлені при звичайному способі їх прийняття перед підписанням актів у серпні і грудні 2014 року; по-друге, умовами укладеного сторонами договору не обумовлено, яке саме обладнання мало бути використано позивачем при виконанні робіт, а сторони підписали акти виконаних робіт; і по-третє, апелянтом не зазначено, який інший спосіб (окрім звичайного огляду) дозволив йому виявити у грудні 2015 року обставини використання позивачем не нового обладнання, який не міг бути застосований до підписання актів виконаних робіт у 2014 році.

Щодо доводів апелянта, що роботи у 2014 році приймав начальник дільниці з ремонту ліфтів, систем диспетчеризації та внутрішньо будинкових електромереж і обладнання №21 КСП "Харківгорліфт" ОСОБА_3 , який протягом 2014-2015 років працював на посаді головного інженера ПП "Ліфт електро-виробництво", колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Згідно матеріалів справи, а саме, наданої відповідачем копії трудової книжки ОСОБА_3 , останній працював на посаді начальника дільниці КСП "Харківгорліфт" з 16.07.2013 по 27.02.2015.

Поряд з цим, як головний інженер ПП "Ліфт електро-виробництво" ОСОБА_3 підписав відомість ресурсів на об`єкті будівництва, розрахунок №№1-2 загальновиробничих витрат на об`єкті будівництва, розрахунки №№5-6 на об`єкті будівництва.

Однак, судова колегія зазначає, що по-перше, із матеріалів справи не вбачається, що обставина підготовки документів ОСОБА_3 як головним інженером ПП "Ліфт електро-виробництво" була такою, про яку не була обізнана інша сторона; апелянт не наводить суду доводів, яким чином дана обставина могла вплинути на неможливість виявлення, яке саме обладнання було встановлено (замінено) позивачем при виконанні робіт при звичайному огляду, з урахуванням ще й того, що умовами укладеного сторонами договору не обумовлено, яке саме обладнання мало бути використано позивачем при виконанні робіт.

Апелянт не посилається на обставини підробки документів або що ОСОБА_3 приховав, яке обладнання було встановлено (замінено) позивачем при виконанні робіт тощо.

І по-друге, безпосередньо акти виконаних робіт і довідки про вартість виконаних робіт підписані керівниками (директорами) підприємств.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28.01.2020 у справі №910/3802/19, від 12.03.2010 у справі №910/15234/18, від 19.12.2019 у справі №911/1570/18, від 15.04.2019 у справі № 916/1598/17, що наявність підписаного замовником акту прийняття роботи не позбавляє його права заперечувати щодо обсягу та вартості виконаної роботи, оскільки в силу положень статті 853 Цивільного кодексу України, недоліки виконаної роботи замовник може виявляти і після прийняття результату робіт, однак, у даному випадку, апелянт не довів обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Безпідставними є посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №920/618/18, оскільки у справі №920/618/18 судом розглядалось питання факту відмови покупця від прийняття та оплати товару відповідно до положень статей 599, 692 Цивільного кодексу України, що є відмінним від правової кваліфікації спірних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення основного боргу за виконані роботи в сумі 509 765, 13грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо здійснених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач здійснив нарахування відповідачу інфляційних за період з 01.01.2015 по 18.05.2016 на суму 257 716, 35грн та 3% річних за період з 01.01.2015 по 18.05.2016 в розмірі 21 116, 85грн.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, строк оплати виконаних робіт за Договором у сумі 509 765, 13грн настав 11.05.2016 (відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України), отже, нарахування 3% річних та інфляційних за прострочення грошового зобов`язання може здійснюватись з 12.05.2016.

Суд першої інстанції, враховуючи викладене вище, встановив, що за період з 12.05.2016 по 18.05.2016 (у межах заявленого строку) підлягають стягненню 3% річних в сумі 292, 49грн.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, інфляційні за період з 12.05.2016 по 18.05.2016 не нараховуються, оскільки період прострочення становить менше одного місяця, а нарахування інфляційних втрат за кожний день прострочення не передбачено чинним законодавством.

Так, нарахування інфляційних здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується із рекомендаціям Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97-р відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Така правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18, від 23.10.2018 у справі №913/70/18, від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

За таких обставин, судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні заявлених до стягнення 3% річних у сумі 208 824, 36грн та інфляційних у розмірі 257 716, 35грн.

Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, колегія суддів визнає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам законодавства, а тому погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення 3% річних у сумі 292, 49грн.

Щодо доводів апелянта, що пунктом 4.5. договору зазначена неможливість застосування будь-яких санкцій, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Нарахування інфляційних на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України не є застосуванням санкцій, а є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Такі правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 29.06.2017 у справі №922/1612/16 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 29.06.2017 у справі №922/1612/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 29.04.2021.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.В. Плахов