ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021м. ДніпроСправа № 904/5468/20
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Безрідної Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІХАЕЛЬ ХУБЕР УКРАЇНА"

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІНЕРГІЯ-ГРУП"

про стягнення 696443,89грн., з яких 611821,79грн. основної заборгованості; 68995,92грн. пені; 15626,18грн. трьох процентів річних (договір поставки №219003 від 27.03.2019), згідно відповіді на відзив від 15.02.2021 за вих.№б/н, яка ухвалою від 17.02.2021 прийнята до розгляду

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІХАЕЛЬ ХУБЕР УКРАЇНА" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 01.10.2020 за вих.№б/н до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІНЕРГІЯ-ГРУП" (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 751443,89грн., з яких 666821,79грн. основної заборгованості; 68995,92грн. пені; 15626,18грн. три проценти річних (договір поставки №219003 від 27.03.2019).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/5468/20 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2020.

Ухвалою від 12.10.2020 позовну заяву залишено без руху. 15.10.2020 виявлені судом недоліки усунуто. Ухвалою від 19.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 18.11.2020.

18.11.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 18.11.2020 за вих.№б/н проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження у якій просить суд розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 23.11.2020 розгляд заяви відповідача від 18.11.2020 за вих.№б/н проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження відкладено. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.12.2020. 21.12.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 21.12.2020 за вих.№б/н у якій просить суд провести судове засідання без участі представника відповідача. Крім цього, заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження підтримує та просить суд їх задовольнити. Ухвалою від 21.12.2020 заяву відповідача від 18.11.2020 за вих.№б/н проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження задоволено. Заяву відповідача від 21.12.2020 за вих.№б/н про проведення судового засідання без участі представника відповідача задоволено. Вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи почато спочатку. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче засідання по справі на 19.01.2021.

07.12.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від 03.12.2020 за вих.№б/н. Ухвалою від 16.12.2020 відзив від 03.12.2020 за вих.№б/н прийнято до розгляду.

09.12.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 07.12.2020 за вих.№б/н про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у якому просить суд судове засідання по справі №904/5468/20, яке призначено на 16.12.2020 о 12год. 30хв., за участю представника позивача провести поза межами приміщення суду за допомогою системи EasyCon. Ухвалою від 10.12.2020 у задоволенні заяви від 07.12.2020 за вих.№б/н про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

15.12.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 14.12.2020 за вих.№б/н про зменшення розміру позовних вимог у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 726443,89грн., з яких 641821,79грн. основної заборгованості; 68995,92грн. пені; 15626,18грн. трьох процентів річних. Ухвалою від 16.12.2020 заяву позивача від 14.12.2020 за вих.№б/н про зменшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду.

15.12.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла відповідь на відзив від 14.12.2020 за вих.№б/н у якій просить суд позовні вимоги задовольнити, з урахуванням заяви від 14.12.2020 за вих.№б/н про зменшення позовних вимог. Ухвалою від 16.12.2020 відповідь на відзив від 14.12.2020 за вих.№б/н прийнято до розгляду.

16.12.2020 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 16.12.2020 за вих.№б/н у якій просить суд провести судове засідання без участі представника позивача та задовольнити позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх зменшення. Ухвалою від 16.12.2020 заяву позивача від 16.12.2020 за вих.№б/н в частині проведення судового засідання без участі представника позивача задоволено.

Ухвалою від 16.12.2020 розгляд справи по суті відкладено на 21.12.2020.

21.12.2020 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 21.12.2020 за вих.№б/н у якій просить суд провести судове засідання без участі представника відповідача. Крім цього, заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження підтримує та просить суд їх задовольнити. Ухвалою від 21.12.2020 заяву відповідача від 18.11.2020 за вих.№б/н проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження задоволено. Заяву відповідача від 21.12.2020 за вих.№б/н про проведення судового засідання без участі представника відповідача задоволено. Вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи почато спочатку. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче засідання по справі на 19.01.2021.

19.01.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 19.01.2021 за вих.№б/н у якій позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Ухвалою від 19.01.2021 підготовче засідання відкладено на 08.02.2021, з урахуванням змін внесених ухвалою від 20.01.2021 через те, що ухвалою від 21.12.2021 про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відповідачу встановлено новий строк для подачі відзиву, а докази його повідомлення про дату і час судового провадження відсутні.

08.02.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від 04.02.2021 за вих.№б/н. Ухвалою від 08.02.2021 відзив від 04.02.2021 за вих.№б/н з доданими до нього документами прийнято до розгляду.

08.02.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшло клопотання від 08.02.2021 за вих.№б/н у якому просить суд закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. Ухвалою від 08.02.2021, господарський суд визнав задоволення клопотання від 08.02.2021 за вих.№б/н передчасним та підготовче засідання відклав на 17.02.2021.

17.02.2021 (електронною поштою) та 19.02.2021 (Укрпоштою) через відділ документального забезпечення від позивача надійшла відповідь на відзив від 15.02.2021 за вих.№б/н у якій позивач просить суд стягнути з відповідача 696443,89грн., з яких 611821,79грн. основної заборгованості; 68995,92грн. пені; 15626,18грн. трьох процентів річних. Ухвалою від 17.02.2021 відповідь на відзив від 15.02.2021 за вих.№б/н, з урахуванням зменшення позовних вимог прийняти до розгляду.

Ухвалою від 08.02.2021 підготовче засідання відкладено на 17.02.2021.

17.02.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшло клопотання від 17.02.2021 у якому просить суд провести підготовче засідання без участі представника позивача та закрити підготовче провадження через подачу сторонами всіх заяв по суті. Ухвалою від 17.02.2021 господарський суд роз`яснив, що неявка учасників процесу не перешкоджає провадженню у справі, проте господарський суд забезпечує право відповідача на ознайомлення з поданою позивачем відповіддю на відзив від 15.02.2021 за вих.№б/н та подачу заперечень, тому закриття підготовчого провадження, станом на 17.02.2021 є передчасним.

Ухвалою від 17.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) календарних днів, по 24.03.2021; підготовче засідання відкладено на 23.03.2021.

23.03.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшли заперечення від 22.03.2021 за вих.№б/н. Ухвалою від 23.03.2021 заперечення від 22.03.2021 за вих.№б/н з доданими до них документами прийнято до розгляду. 29.03.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 25.03.2021 за вих.№б/н разом з доказами дати отримання відповіді на відзив та додаткові докази відправлення позивачу заперечень на таку відповідь. Докази долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 23.03.2021 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті 26.04.2021.

26.04.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшло клопотання від 23.04.2021 за вих.№б/н про долучення документів до матеріалів справи, а саме копію постанови Центрального апеляційного господарського суду від 27.07.2020 по справі №904/4634/19 та докази надання клопотання з додатками відповідачу.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Господарський суд вважає за можливе клопотання від 23.04.2021 за вих.№б/н позивача задовольнити, а документи долучити до матеріалів справи.

26.04.2021 через відділ документального забезпечення від позивача та від відповідача надійшла спільна заява від 26.04.2021 за вихю№б/н, якою сторони просять суд розгляд справи здійснити за відсутності представників сторін.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Аналізуючи фактичні обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що неучасть представників сторін у судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судове засідання, яке відбулося 26.04.2021, сторони не забезпечили явку представників.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 26.04.2021, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 26.04.2021, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, складено вступну та резолютивну частину рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

27.03.2019 між позивачем (далі - позивач, постачальник) та відповідачем (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки №219003 (далі - договір).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 695001,59грн., що підтверджується:

1. Видатковою накладною №6218 від 05.07.2019 на суму 75473,64грн.

2. Видатковою накладною №6501 від 12.07.2019 на суму 103492,37грн.

3. Видатковою накладною №7251 від 01.08.2019 на суму 220061,28грн.

4. Видатковою накладною №8719 від 13.09.2019 на суму 67376,88грн.

5. Видатковою накладною №9387 від 03.10.2019 на суму 124174,32грн.

Відповідач за отриманий від позивача товар розрахувався частково, а саме 19.08.2020 у розмірі 18179,80грн. та 25.09.2020 у розмірі 10000,00грн.

Позивач вказав, що станом на подачу позовної заяви до суду, заборгованість відповідача складає 666821,79грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період прострочення з 04.10.2019 по 03.06.2020 на загальну суму 68995,92грн.;

- три проценти річних за загальний період прострочення з 04.10.2019 по 29.09.2020 на загальну суму 15626,18грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач визнав факт укладання договору та зазначив, що за останніми видатковими накладними, а саме:

1. Видатковою накладною №6218 від 05.07.2019;

2. Видатковою накладною №6501 від 12.07.2019;

3. Видатковою накладною №7251 від 01.08.2019;

4. Видатковою накладною №8719 від 13.09.2019;

5. Видатковою накладною №9387 від 03.10.2019 на загальну суму 590578,49грн.

При цьому, у період з 25.08.2020 по 07.10.2020 за платіжними дорученнями, а саме:

1. Платіжним дорученням №3164 від 25.08.2020;

2. Платіжним дорученням №3232 від 02.09.2020;

3. Платіжним дорученням №3276 від 04.09.2020;

4. Платіжним дорученням №3279 від 07.09.2020;

5. Платіжним дорученням №3489 від 25.09.2020;

6. Платіжним дорученням №3578 від 05.10.2020;

7. Платіжним дорученням №3619 від 07.10.2020 на користь позивача відповідачем перераховано 788546,68грн.

Таким чином, за твердженням відповідача, станом на 07.10.2020, основна заборгованість перед позивачем відсутня.

Відповідач посилаючись на пункт 8.3 договору, яка дає можливість коригувати ціну поставленого товару пропорційно зміни євро на міжбанківському валютному ринку України до гривні на дату оплати відповідної партії, вказує, що розрахунок суми коригування позивачем проведений без врахування сплаченої заборгованості за видатковою накладною №6218 від 05.07.2019 у розмірі 28179,80грн. Більш того, відповідач наголошує, що рахунок на суму коригування з боку позивача не виставлявся, а відтак відповідачем не повинен оплачуватися.

Відповідач зазначає, що після складання акту звірки, де сторонами узгоджено суму основного боргу, з урахуванням ціни поставленого товару, позивач не має права на її коригування.

Відповідач зазначає, що не має заперечень проти пені та трьох процентів річних.

Відповідач заперечує проти повноважень адвоката Питель М.В. на представництво інтересів позивача та не погоджується з розміром витрат на надання правової допомоги.

ДОВОДИ ПОЗИВАЧА НА ВІДЗИВ.

Позивач погодився з твердженнями відповідача в частині оплати заборгованості у загальному розмірі 35000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №3489 від 25.09.2020 на суму 10000,00грн., платіжним дорученням №3578 від 05.10.2020 на суму 20000,00грн. та платіжним дорученням №3619 від 07.10.2020 на суму 5000,00грн., однак вказав, що оплата товару згідно платіжного доручення №3489 від 25.09.2020 на суму 10000,00грн. відображена в розрахунку заборгованості, проте оплати, які підтверджуються платіжним дорученням №3578 від 05.10.2020 на суму 20000,00грн. та платіжним дорученням №3619 від 07.10.2020 на суму 5000,00грн. здійснені після подачі позовної заяви до суду. Відтак, позивач подав заяву про зменшення позовних вимог і зокрема зменшення суми основного боргу до 641821,79грн.

Позивач звертає увагу суду на призначення платежу у платіжних дорученнях №3164 від 25.08.2020; №3232 від 02.09.2020; №3276 від 04.09.2020; №3279 від 07.09.2020, а саме як виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2020 по справі №904/4636/19.

Позивач звернув увагу, що відповідач неправильно розтлумачив положення пункту 8.3 договору і вказав, що відповідач самостійно має визначити з урахуванням коригування пропорційно до зміни курсу євро на міжбанківському валютному ринку та сплатити ціну кожної партії товару, а тому позивач правомірно та правильно визначив ціну товару з урахуванням такого коригування.

На думку позивача, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати на професійну правничу допомогу у розмірі згідно з розрахунком витрат на професійну правничу допомогу. Крім цього, позивач повідомив, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі.

Станом на 17.02.2021 позивач проінформував господарський суд, що заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений у період з 05.07.2019 до 03.10.2019 включно товар складає 611821,79грн. Крім цього, 68995,92грн. пені та 15626,18грн. трьох процентів річних.

Доводи відповідача щодо незгоди з аргументами позивача викладеними у відповіді на відзив.

Відповідач звертає увагу, що між сторонами не існувало домовленостей з приводу зарахування грошових коштів за платіжним дорученням №296 від 31.05.2019 на суму 200000,00грн. та платіжним дорученням №508 від 26.06.2019 на суму 59322,04грн. в рахунок погашення заборгованості за іншими договорами.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: 1. Обставини укладання договору. 2. Природа договору. 3. Факт поставки товару. 4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості. 5. Правомірність нарахування пені. 6. Правомірність нарахування трьох процентів річних.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між позивачем (далі - позивач, постачальник) та відповідачем (далі - відповідач, покупець) (разом іменовані - сторони) укладено договір поставки №219003 від 27.03.2019 (далі - договір).

Предмет договору. Постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) покупцю фарби, лаки та допоміжні засоби для поліграфічного виробництва (далі - товар) на визначених цих договором умовах, а покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно оплатити його вартість (пункт 1.1 договору). Кількість поставленого покупцеві товару вказується в рахунку-фактурі, видатковій та податковій накладній. Товар поставляється в асортименті, кількості, комплектності і по цінам у відповідності зі специфікацією або видатковими накладними (актами), які є складовими частинами цього договору. Сторони можуть узгодити необхідні умови поставки шляхом надання покупцем заявки на поставку товару у письмовій формі (пункт 1.2 договору).

Ціна договору. Сума договору складається з суми вартості всіх партій товарів, поставлених постачальником протягом строку дії договору та вказаних у накладних (пункт 7.2 договору).

Строк. Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (пункт 12.3 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

За договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 265 Господарського кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Факт поставки товару.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.1 договору врегульовано, що товар поставляється покупцю на умовах DDP, м.Дніпро, вул.Данила Галицького, 2А, у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року, які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору. Доставка здійснюється продавцем за власний рахунок. За згодою сторін умови постачання чи адреса постачання можуть бути змінені. Разом з товаром постачальник передає покупцю рахунок-фактуру та видаткову накладну (пункт 2.2 договору).

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 695001,59грн., що підтверджується:

1. Видатковою накладною №6218 від 05.07.2019 на суму 75473,64грн.

2. Видатковою накладною №6501 від 12.07.2019 на суму 103492,37грн.

3. Видатковою накладною №7251 від 01.08.2019 на суму 220061,28грн.

4. Видатковою накладною №8719 від 13.09.2019 на суму 67376,88грн.

5. Видатковою накладною №9387 від 03.10.2019 на суму 124174,32грн.

Видаткові накладні підписані представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками підприємств.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно кількості або вартості поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Отже, факт поставки товару визнається підтвердженим.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пунктом 8.2 договору покупець має право на відстрочку платежу по кожній отриманій партії товару строком до 90 днів з дати поставки товару.

При цьому, у відповідності зі статтею 524 Цивільного кодексу України, у пункті 7.4 договору, сторони погодили встановлювати грошовий еквівалент вартості кожної партії товару в іноземній валюті (євро) на дату підписання видаткової накладної на кожну партію товару за офіційним комерційним курсом іноземної валюти установленому на Міжбанківському валютному ринку.

У пункті 8.3 договору сторони визначили, що товар оплачується на розрахунковий рахунок постачальника в національній валюті (гривні), згідно цін, вказаних у відповідних рахунках-фактурах, скоригованих пропорційно зміни курсу євро на міжбанківському валютному ринку України до гривні на дату оплати відповідної партії поставленого товару.

Коригування суми проводиться у тому випадку, якщо курс євро на день оплати за поставлений товар, вище, ніж курс євро на день виставлення рахунку-фактури більше ніж на 5%.

Сторони для визначення суми, яка підлягає оплаті, використовують таку формулу: S=(A1/A2)xB, де:

S - ціна товару на дату проплати;

B - ціна товару на дату виставлення рахунку-фактури;

A2 - курс євро на міжбанківському валютному ринку України до гривні на день виставлення рахунку-фактури;

A1 - курс євро на міжбанківському валютному ринку України до гривні на день перерахування грошей.

Суму коригування ціни поставленого товару покупець визначає та сплачує самостійно.

Якщо покупцем оплачено вартість партії поставленого товару без урахування коригування його ціни, то постачальник має право самостійно здійснити такий розрахунок та виставити покупцю рахунок-фактуру на суму такого коригування, який підлягає оплаті покупцем протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати виставлення. На дату оплати рахунку на коригування сторони підписують Акт зміни суми компенсації вартості партії придбаного товару та розрахунок коригування кількісних та вартісних показників.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити його вартість.

Строк оплати товару поставленого у 2019 року є таким, що настав.

З огляду на часткове погашення заборгованості до стягнення з відповідача заявлено 611821,79грн.

Доказів оплати товару в сумі 611821,79грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Доказів повернення вказаного товару позивачу відповідачем не надано.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 611821,79грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

5. Правомірність нарахування пені.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 9.1 договору визначено, що у випадку несвоєчасної оплати покупцем товару, на вимогу постачальника він сплачує постачальнику, зокрема, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених платежів за кожен день прострочення оплати. Сплата штрафу та пені не звільняє покупця від виконання договірних зобов`язань.

Щодо розрахунку пені.

Позивач нарахував пеню за загальний період прострочення з 04.10.2019 по 03.06.2020 на загальну суму 68995,92грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу визнав (том 1 а.с.64 зворот).

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

6. Правомірність нарахування трьох процентів річних.

Відповідно до частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України (статті 525, 526 Цивільного кодексу України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку трьох процентів річних.

Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 04.10.2019 по 29.09.2020 на загальну суму 15626,18грн.

Відповідач контррозрахунок трьох процентів річних не надав; вимоги вимогу визнав (том 1 а.с.64 зворот).

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

Оцінюючи заперечення відповідача, господарський суд наголошує, що предметом позовних вимог у справі №904/5468/20 є питання заборгованості за договором поставки №219003 від 27.03.2019, а не питання погашення заборгованості за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2020 по справі №904/4636/19, прийнятим, у зв`язку із неналежним виконанням умов договору поставки від 01.03.2013 №213004.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача.

Роз`яснення щодо можливості повернути судовий збір.

Крім того, господарський суд вважає за доцільне надати роз`яснення щодо повернення сплаченої суми судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Стаття 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір", зі змінами до нього, містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до пункту 2 статті 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду зокрема в разі зменшення розміру позовних вимог.

Відтак, у позивача наявна можливість повернути судовий збір у загальному розмірі 825,00грн.

Законом не передбачено граничного строку повернення сплаченої суми судового збору.

Керуючись статтями 2, 5, 14, 73, 74-80, 86, 91, 129, 194, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІХАЕЛЬ ХУБЕР УКРАЇНА" (Україна, 04074, місто Київ, ВУЛИЦЯ ШАХТАРСЬКА, будинок 9, ЛІТЕРА Г; Ідентифікаційний код 3496053) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІНЕРГІЯ-ГРУП" (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ДАНИЛА ГАЛИЦЬКОГО, будинок 2 А; Ідентифікаційний код 36441431) про стягнення 696443,89грн., з яких 611821,79грн. основної заборгованості; 68995,92грн. пені; 15626,18грн. трьох процентів річних (договір поставки №219003 від 27.03.2019), згідно відповіді на відзив від 15.02.2021 за вих.№б/н, яка ухвалою від 17.02.2021 прийнята до розгляду задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІНЕРГІЯ-ГРУП" (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ДАНИЛА ГАЛИЦЬКОГО, будинок 2 А; Ідентифікаційний код 36441431) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІХАЕЛЬ ХУБЕР УКРАЇНА" (Україна, 04074, місто Київ, ВУЛИЦЯ ШАХТАРСЬКА, будинок 9, ЛІТЕРА Г; Ідентифікаційний код 3496053) 611821,79грн. (шістсот одинадцять тисяч вісімсот двадцять одна грн. 79 коп.) основної заборгованості; 68995,92грн. (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять грн. 92 коп.) пені; 15626,18грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять шість грн. 18 коп.) трьох процентів річних; 10446,66грн. (десять тисяч чотириста сорок шість грн. 66 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Складання повного рішення відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 28.04.2021.

Суддя І.В. Петренко