ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" квітня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/209/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Торчинюк В.Г., при секретарі судового засідання Рижої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СІГІРІЯ" про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СІГІРІЯ"

до відповідача: Рівненської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача: Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської

міської ради

про визнання недійсним пункту 1 та 2 рішення від 11 лютого 2021 року № 58 та їх

скасування

В засіданні приймали участь:

від позивача: Тарновецький Я.М. (за довіреністю № б/н від 21.03.21 р.);

від відповідача: Шпак А.А. (за довіреністю № 08-8 від 04.01.21 р.);

від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СІГІРІЯ" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Рівненської міської ради про визнання недійсним пункту 1 та 2 рішення від 11 лютого 2021 року №58 та їх скасування.

Ухвалою суду від 29 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/209/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СІГІРІЯ" до відповідача Рівненської міської ради про визнання недійсним пункту 1 та 2 рішення від 11 лютого 2021 року №58 та їх скасування, визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 27 квітня 2021 року, також залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради.

26 квітня 2021 року через відділ канцелярії позивачем подано заяву про забезпечення позову в якій просили суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони: Управлінню земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради замовляти розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею 9 548 кв.м на вул. на вул. Соборна, 450; Міському голові погоджувати технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки площею 9 548 кв.м на вул. на вул. Соборна, 450.

27 квітня 2021 року через відділ канцелярії позивачем подано заяву про уточнення прохальної частини заяви про забезпечення позову, зокрема позивач уточнює прохальну частину заяви про забезпечення позову та просить суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони усім суб`єктам владних повноважень, державним реєстраторам, нотаріусам, проводити будь-які дії, в тому числі реєстраційні дії, щодо земельної ділянки площею 9 548 кв.м з кадастровим номером :01:003:0028, місцезнаходження якої за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Соборна, 450, а також заборонити розроблення та погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання вищезазначеної земельної ділянки.

У судовому засіданні 27 квітня 2021 року представник позивача наголошував на ґрунтовності поданої заяви про забезпечення позову з урахуванням заяви про уточнення прохальної частини, в свою чергу представник відповідача просив суд в задоволенні заяви відмовити, як безпідставної.

Розглянувши заяву ТОВ "СІГІРІЯ" про забезпечення позову суд прийшов до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України.

Згідно з положеннями цієї статті господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову, виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачеві або іншим особам здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19, від 26.10.2020 у справі №907/477/20 та від 11.11.2020 у справі № 910/13709/19.

За змістом статей 136, 137 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В свою чергу, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно з частиною першою статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед з`ясовує зміст позовних вимог, а також правові підстави позову.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

З наданих позивачем доказів судом встановлено, що після відкриття провадження у справі №918/209/21 на сайті Рівненської міської ради 31 березня 2021 року було розміщено проєкт рішення "Про проведення поділу земельної ділянки на вул. Соборній, 450".

Матеріалами справи стверджено, 14 квітня 2021 року ТОВ "СІГІРІЯ" звернулося до міського голови О. Третяка та секретаря Рівненської міської ради із проханням зняти з порядку денного сесії Рівненської міської ради питання про поділ земельної ділянки по вул. Соборній, 450 в м. Рівному до набрання законної сили рішення у справі №918/209/21.

Відповіді Рівненської міської ради на звернення позивача матеріали справи не містять.

Вбачається, 15 квітня 2021 року Рівненською міською радою (восьме скликання) було прийняте рішення №520 "Про проведення поділу земельної ділянки на вул. Соборній, 450".

Відповідно до пункту 1 Рішення №520 відповідач надав згоду на поділ земельної ділянки площею 9 548 кв.м на вул. Соборна, 450 з кадастровим номером земельної ділянки :01:003:0028, яка перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Рівного, на такі земельні ділянки: земельна ділянка №1 площею 7 297 кв.м; земельна ділянка №2 площею 924 кв.м; земельна ділянка №3 площею 1 327 кв.м.

Отже, рішенням №520 відповідач почав процедуру ліквідації земельної ділянки площею 9 548 кв.м на вул. Соборна, 450 з кадастровим номером земельної ділянки :01:003:0028.

Крім того, матеріалами справи стверджено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок з вбудовано-прибудованим торговим приміщеннями, відсоток готовності - 5%, зазначене стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Також, у судовому засіданні 27 квітня 2021 року уповноважений представник Рівненської міської ради на запит суду не надав інформації про повернення земельної ділянки площею 9 548 кв.м на вул. Соборна, 450 з кадастровим номером земельної ділянки :01:003:0028 від ТОВ "Сігірія" для Рівненської міської ради, або Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, також доказів повернення земельної ділянки не містять матеріали справи.

З зазначеного вбачається, що ТОВ "Сігірія" продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, в той час Рівненська міська рада, без належної правової підстави здійснює процедуру поділу вказаної земельної ділянки, навіть не повернувши таку у своє користування (доказів протилежного матеріали справи не містять) та незважаючи на те, що на вказаній ділянці розташований об`єкт нерухомості позивача.

Відтак, враховуючи зазначене вище, вбачається, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано необхідність вжити заходи забезпечення позову, оскільки у разі задоволення позову та продовження оренди земельної ділянки, дії відповідача з розподілу земельної ділянки унеможливлять або суттєво утруднять виконання рішення суду справі № 918/209/21.

Тому, суд вважає, що співмірним, виправданим та обґрунтованим є застосування зазначеного заходу забезпечення позову, адже наслідки незастосування таких заходів можуть, з урахуванням обставин справи, призвести до більш обтяжливих та негативних наслідків саме для заявника ніж для інших учасників справи.

Приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Керуючись статтями 73, 74, 136, 137, 139, 140, 144, 232-235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СІГІРІЯ" про забезпечення позову (вх. 1149/21 від 26 квітня 2021 року).

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони усім суб`єктам владних повноважень, державним реєстраторам, нотаріусам, проводити будь-які дії, щодо земельної ділянки площею 9 548 кв.м з кадастровим номером :01:003:0028, місцезнаходження якої за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Соборна, 450, (реєстраційні дії, розроблення, погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу або об`єднання земельної ділянки).

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили 27 квітня 2021 року та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 28 квітня 2024 року.

Ухвала з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" має статус виконавчого документа. В силу статті 129-1 Конституції України та статті 144 Господарського процесуального кодексу України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Стягувачем за даною ухвалою є - Товариство з обмеженою відповідальністю "СІГІРІЯ" (33024, м. Рівне, вул. Соборна, 285 А, ідентифікаційний код: 37847280).

Боржником за даною ухвалою є - Рівненська міська рада (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12 А, ідентифікаційний код: 34847334).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку статей 255-257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Суддя Вадим Торчинюк