ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/246/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Саєнко А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 (61075, м. Харків, пр. Індустріальний, 40) в інтересах держави, в особі Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ" (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. В.Лобановського, 6-А)
про стягнення коштів
за участю представників:

прокуратури - Трофіменко О.О., посвідчення № 058452 від 03.12.2020 року;

позивача - Комарова Д.Д., посвідчення № 1800, виписка з ЄДР;

відповідача - Опалатенко А.О., довіреність № 15/12-8 від 15.12.2020 року;

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ", в якому просить:

- стягнути з ТОВ "МД ІСТЕЙТ"() на користь Харківської міської ради () безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 2057666,87 грн.;

- судовий збір стягнути з відповідача за такими реквізитами: Харківська обласна прокуратура, , банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок UA 0007171, код класифікації видатків бюджету - 2800, призначення платежу: повернення судового збору.

В обгрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що відповідач у період з 01.04.2018 по 31.12.2019 не сплачував грошові кошти за користування земельною ділянкою по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031), яка належить територіальній громаді м. Харкова, і відповідно до статей 1212-1214 ЦК України зобов`язаний відшкодувати безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 2057666,87 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/246/21. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. призначено підготовче засідання на 23.02.2021 о 14:20 год.

19.02.2021 від відповідача до канцелярії суду електронною поштою надійшов відзив на позов за вх. № 958 без додатків, який долучено судом до матеріалів справи.

Також, 19.02.2021 до канцелярії суду поштою від відповідача надійшов відзив на позов разом з додатками за вх. № 4215 та клопотання за вх. № 4214, в якому відповідач просив зупинити провадження у справі № 922/246/21 до набрання законної сили судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі 520/2213/21.

Відзив та клопотання долучено до матеріалів справи.

В підготовчому засіданні 23.02.2021 на підставі п. 3 ст. 183 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 23.03.2021 о 14:30 год.

01.03.2021 від відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання за вх. № 4912 про долучення до матеріалів справи доказів направлення клопотання про зупинення провадження у справі на адресу інших учасників справи.

Клопотання з додатком долучено до матеріалів справи.

04.03.2021 прокуратурою до канцелярії суду подані заперечення за вх. № 5275, які долучено до матеріалів справи.

В підготовчому засіданні 23.03.2021 протокольною ухвалою відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі за вх. 4214. Окрім того, протокольною ухвалою на підставі ч. 2 ст. 185 ГПК України постановлено про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті на 01.04.2021 о 14:00 год.

29.03.2021 від відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання за вх. № 6993, в якому відповідач просив зупинити провадження у справі № 922/246/21 до набрання законної сили судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі 520/2213/21.

Клопотання долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 01.04.2021 постановлено протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі за вх. № 6993 та постановлено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України до 15.04.2021 о 14:20 год.

В судовому засіданні 15.04.2021 прокурор та позивач наполягали на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позов.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступне.

Згідно з ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає із посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Частиною 4 ст. 53 ГПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах є Харківська міська рада, оскільки відповідно до ст. 26, ст. 33 Закону та ст. 12 Земельного кодексу України до компетенції сільських, селищних, міських рад, та їх виконавчих органів належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, зокрема розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охоронною земель, вирішення земельних спорів та інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами, сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що одним із принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Пункт 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначає, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

Статтею 143 Конституції України передбачено, що носієм права комунальної власності є територіальні громади, які здійснюють правління майном безпосередньо, або через утворені ними органи місцевого самоврядування.

Отже, з огляду на ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор може заявити позов в інтересах держави, який виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування, хоча він, цей орган, навпаки покликаний ці інтереси захищати.

Такий підхід узгоджується з Європейською хартією місцевого самоврядування 1985 року (ратифікована Законом України від 15 липня 1997 року № 452/97-ВР), яка передбачає, що органи місцевого самоврядування, при вирішенні відповідної частини публічних (суспільних) справ (public affairs) діють під власну відповідальність в інтересах місцевого населення, й у правовій системі держав-учасниць, зокрема у сфері адміністративного контролю органами самоврядування, має забезпечуватись співмірність (баланс) між заходами контролю та важливістю інтересів, які контролюючий орган має намір захищати (ст. 3, ст. 8).

Крім того, ч. 1 ст. 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економічним, ефективним витраченням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.

Таким чином, дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення своєчасності та повноти надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів беззаперечно становить державний інтерес, а несплата орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності, відсутність поповнень територіальних бюджетів є порушенням інтересів держави. Відсутність наповнень бюджету у вигляді орендної плати ослаблює економічні основи Держави та місцевого самоврядування, позбавляє можливості здійснення належного та найбільш повного фінансування соціальних та інших потреб територіальної громади, розвитку інфраструктури м. Харкова.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевою прокуратурою на адресу Харківської міської ради 23.03.2020, 26.11.2020 були направлені листи щодо надання інформації про вжиті заходи або заходи, які будуть вжиті міською радою до ТОВ «МД ІСТЕЙТ» щодо стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати у сумі 2057666,87 грн.

Згідно інформацій, наданих Департаментом територіального контролю Харківської міської ради від 09.04.2020, 30.12.2020 встановлено, що Департамент самостійно не звертався до суду з позовною заявою до ТОВ «МД ІСТЕЙТ» щодо стягнення безпідставно збережених коштів.

23.03.2020 прокуратурою на адресу Харківської міської ради направлено повідомлення в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" про намір вжиття заходів представницького характеру до ТОВ "МД ІСТЕЙТ" про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної.

15.01.2021 прокуратурою повторно повідомлено Харківську міську раду про звернення до суду з позовною заявою.

В отже, враховуючи невжиття органом місцевого самоврядування заходів до усунення порушення законодавства у частині несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, вбачаються правові підстави для звернення прокурора з даним позовом до суду в межах своєї компетенції.

Суд встановив, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 26.08.2015 за ТОВ «МД ІСТЕЙТ» () на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2015 (продавець - ТОВ «МД ГРУП ХАРКІВ», ) зареєстровано право власності на об`єкти нерухомості, а саме: нежитлові будівлі літ. «М-2», площею 935,1 кв.м., літ. «Ж- 1», площею 38,0 кв.м., літ. «В-1», площею 87,9 кв.м., літ. «Д-1», площею 147,2 кв.м., літ. «К-1», площею 431,0 кв.м., літ. «Г-1», площею 4,9 кв.м., що знаходяться на земельній ділянці за адресою: м. Харків, вул. Хабарова, 2.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 22.10.2012 між Харківською міською радою та ТОВ «МД ГРУП ХАРКІВ» () було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 1,4889 га, кадастровий номер :13:002:0031, за адресою: м. Харків, вул. Хабарова, 2, на якій розташовані вищевказані нежитлові будівлі.

В подальшому, земельну ділянку, загальною площею 1,4889 га, кадастровий номер :13:002:0031, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Хабарова, 2, та перебувала у користуванні ТОВ «МД ГРУП ХАРКІВ», прийнято Харківською міською радою до земель запасу міста відповідно до акту приймання від 24.11.2017 за №176/17, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.03.2018.

Водночас, земельна ділянка, площею 1,4889 га, з кадастровим номером :13:002:0031, що розташована на території Немишлянського району м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Хабарова, 2, сформована та здійснено 14.12.2012 державну реєстрацію, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Таким чином, ТОВ «МД ІСТЕЙТ» з часу набуття права власності на нерухоме майно та по теперішній час використовує земельну ділянку площею 1,4889 га, по вул. Хабарова, 2, у м. Харкові, що має кадастровий номер :13:002:0031 без виникнення права власпості/користування та без державної реєстрації цих прав.

У зв`язку з цим, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради проведено обстеження та складено акт від 19.03.2020, яким встановлено, що ТОВ «МД ІСТЕЙТ» використовує для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «М-2», площею 935,1 кв.м., літ. «Ж- 1», площею 38,0 кв.м., літ. «В-1», площею 87,9 кв.м., літ. «Д-1», площею 147,2 кв.м., літ. «К-1», площею 431,0 кв.м., літ. «1-1», площею 4,9 кв.м., земельну ділянку площею 1,4889 та з кадастровим номером :13:002:0031. Право користування земельною ділянкою ТОВ «МД ІСТЕЙТ» по вул. Хабарова, 2, у м. Харкові, не оформлено.

Відповідно до інформації, наданої Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДПС України від 04.03.2020 встановлено, що ТОВ «МД ІСТЕЙТ» є платником земельного податку, річна сума земельного податку за 2018 р. складає 1358618,27 грн., за 2019 - 1358618,27 грн., за 2020 - 1358618,27 грн.

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання ТОВ «МД ІСТЕЙТ» вищезазначеної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, з урахуванням сплачених коштів земельного податку. Так, вказаним розрахунком за використання земельної ділянки ТОВ «МД ІСТЕЙТ» у період з 01.04.2018 по 31.12.2019 розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати складає 2 057 666,87 грн., з яких: у 2018 році товариство не сплатило орендну плату у розмірі 717 048,55 грн., у 2019 році - 1 358 618,29 грн., при цьому, розрахунок здійснено па підставі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Прокурор, звертаючись з даним позовом до суду наголошує, що ТОВ "МД "ІСТЕЙТ" у період з 01.04.2018 по 31.12.2019 не сплачувало за користування земельною ділянкою по вул. Хабарова, 2, у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У частині 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

В силу статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 26.08.2015 за ТОВ «МД ІСТЕЙТ» () на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2015 зареєстровано право власності на об`єкти нерухомості, а саме: нежитлові будівлі літ. «М-2», площею 935,1 кв.м., літ. «Ж- 1», площею 38,0 кв.м., літ. «В-1», площею 87,9 кв.м., літ. «Д-1», площею 147,2 кв.м., літ. «К-1», площею 431,0 кв.м., літ. «Г-1», площею 4,9 кв.м., що знаходяться на земельній ділянці за адресою: м. Харків, вул. Хабарова, 2.

Водночас, предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога про стягнення з відповідача як власника об`єкта нерухомого майна у спірний період безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212-1214 ЦК за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності (кадастровий номер :13:002;0031), на якій розміщене нерухоме майно, за період з 01.04.2018 по 31.12.2019.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Тобто, визначальною підставою для застосування положень статей 1212, 1214 ЦК України є той факт, що майно набуте особою без достатньої правової підстави повинно в обов`язковому порядку вибути з його володіння.

Разом з цим, суд зазначає, що для вирішення даного спору встановленню підлягають обставини, зокрема: чи є земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, об`єктом цивільних прав; чи використовується спірна земельна ділянка відповідачем; обґрунтованість порядку та підстав здійснення нарахування коштів, які заявлені до стягнення.

Частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

З приписів наведеної норми вбачається, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 25.10.2019 № НВ-019, земельна ділянка з кадастровим номером :13:002:0031, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Хабарова, 2, знаходиться у комунальній власності. Датою державної реєстрації вказаної земельної ділянки є 14.12.2012.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено прокурором, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 19.03.2020 здійснено обстеження земельної ділянки по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові з урахуванням витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.10.2019 № НВ-019.

За результатами вказаного обстеження складено акт обстеження земельної ділянки від 19.03.2020, яким встановлено, що ТОВ «МД ІСТЕЙТ» використовує для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «М-2», площею 935,1 кв.м., літ. «Ж- 1», площею 38,0 кв.м., літ. «В-1», площею 87,9 кв.м., літ. «Д-1», площею 147,2 кв.м., літ. «К-1», площею 431,0 кв.м., літ. « 1-1», площею 4,9 кв.м., земельну ділянку площею 1,4889 та з кадастровим номером :13:002:0031. Право користування земельною ділянкою ТОВ «МД ІСТЕЙТ» по вул. Хабарова, 2, у м. Харкові, не оформлено.

Отже з вищенаведеного вбачається, що земельна ділянка площею 1,4889 га з кадастровим номером :13:002:0031, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Хабарова, 2, є сформованою як об`єкт цивільних прав та використовується відповідачем для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель, яка належить йому на праві власності.

Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МД ІТЕЙТ" у період з 01.04.2018 по 31.12.2019 не сплачувало за користування земельною ділянкою по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, прокурор вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 2 057 666, 87 грн.

Розрахунок розміру безпідставно збережених Відповідачем коштів у розмірі орендної плати, який використаний у якості розрахунку позовних вимог, здійснено на підставі відомостей Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові (кадастровий номер :13:002:0031) №376/0/45-19 від 13.02.2019, виданого Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Відповідно до вимог Закону України «Про оцінку земель», з метою підвищення ефективності використання земельних ресурсів міста рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013 р. № 1209/13 базова вартість одного квадратного метра земель міста Харкова встановлена у сумі 291,18 грн., яка щорічно підлягає індексації в порядку, встановленому законодавством України.

Економіко-планувальне зонування земель міста Харкова у складі документів:

Опис меж економіко-планувальпих зон (Додаток 1- Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01 2013, Книга 2, Додаток Ж6, стор. 73);

Схема економ економіко-планувального зонування (Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, Книга 1, стор. 100);

Значення коефіцієнтів Км2 скопоміко-плапувальних зон (Додаток 2 - Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станс м на 01.01.2013, Книг а 2, Додаток Ж2, с тор. 38);

Визначення впливу локальних факторів у складі документів:

Карти-схеми (25) зон впливу функціонально-планувальних, інженерно- інфраструктурних, інженерно-геологічних, історико-культурних, природно- ландшафтних, санітарно-гігієнічних локальних факторів (Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, Книга 2, crop. 102-159);

Значення коефіцієнтів КмЗ зон впливу локальних факторів (Додаток 3 - Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова етапом на 01.01.2013, Книга 2, Додаток 34, стор. 103); (Із зазначеним рішенням можливо ознайомитись на офіційному веб-сайті Харківської міської ради www.city.kharkov.ua.).

У пункті 6 Наказу Мінагронолітики від 25.11.2016 № 489 наведені значення коефіцієнтів, які застосовуються при визначенні розміру нормативної грошової оцінки тієї чи іншої земельної ділянки, зокрема встановлено, що:

Км2 - зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (екопоміко-плапувальпої зони);

КмЗ - коефіцієнт, який характеризує локальні фактори місцеположення земельної ділянки за територіально-планувальними, інженерно-геологічними, історико-культурними, природно-ландшафтними, санітарно-гігієнічними умовами та рівнем облаштування території.

Згідно з додатком 1 до Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р., затвердженого рішенням Харківської міської ради № 1209/13 від 03.07.2013 року, земельна ділянка по вул. Хабарова, 2, у м. Харкові, загальною площею 14 889 кв.м., знаходиться в економіко-планувальній зоні № 8515.

Додатком 2 до рішення № 1209/13 встановлені коефіцієнти Км2 відповідно до економіко-планувальних зон міста Харкова.

Так, коефіцієнт Км2 для екопоміко-плапувальпої зони № 8515 встановлений вказаним рішенням із значенням 2,47.

До суду надано розрахунок, в якому нормативна грошова оцінка 1-го кв.м. у період з 01.04.2018 по 31.12.2019 розрахована із застосуванням зонального коефіцієнту Км2 із значенням 2,47 та сукупного локального коефіцієнту КмЗ із значенням 1,11457, відповідних коефіцієнтів кф, коефіцієнту індексації із значенням 1,89720602.

В свою чергу, заперечуючи проти розрахунку позивача, відповідач вказує, що дані внесені до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку не відповідають дійсності. Наразі, ТОВ "МД ІСТЕЙТ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа на стороні відповідача Державний кадастровий реєстратор відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Плужник Олена Борисівна про визнання противоправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Харківській області під час ведення та адміністрування Державного земельного кадастру щодо невикористання до 03.12.2020 коду КВЦПЗ "11.02." відносно земельної ділянки по вул. Хабарова, 2, м. Харків, кадастровий номер :13:002:0031; щодо незастосування значення коефіцієнту Кф, що відповідає коду КВЦПЗ "11.02." при визначенні розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки по вул. Хабарова, 2, м. Харків, кадастровий номер :13:002:0031. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 по справі по справі № 520/2213/21 відкрито спрощене провадження. Крім цього, відповідач зазначає, що 25.03.2021 до Харківського окружного адміністративного суду ТОВ "МД ІСТЕЙТ" подано заяву про збільшення позовних вимог по справі № 520/2213/21, відповідно до якої ТОВ "МД ІСТЕЙТ" просить суд: визнати противоправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Харківській області під час ведення та адміністрування Державного земельного кадастру щодо невикористання з 26.08.2015 до 03.12.2020 коду КВЦПЗ "11.02." відносно земельної ділянки по вул. Хабарова, 2, м. Харків, кадастровий номер :13:002:0031; визнати противоправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо незастосування з 26.08.2015 до 03.12.2020 значення коефіцієнту Кф=1,2 при визначенні розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки по вул. Хабарова, 2, м. Харків, кадастровий номер :13:002:0031; визнати Витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відносно земельної ділянки по вул. Хабарова, 2, м. Харків, кадастровий номер :13:002:0031, сформовані Головним управлінням Дергеокадастру у Харківській області з 01.01.2017 до 03.12.2020 без застосування значення коефіцієнту Кф=1,2, такими, що не підлягають використанню для визначення бази оподаткування для сплати за землю.

Разом з цим, відповідачем не надано доказів, що по вищевказаній адміністративній справі винесено рішення, яке набрало законної сили, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що на даний час Витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку, що наявний в матеріалах справи, є таким, що не підлягає використанню, а відомості внесені до нього є не вірними.

Водночас, суд звертає увагу, що нормативна грошова оцінка конкретної земельної ділянки міститься у єдиному належному джерелі - витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Згідно зі ст. 23 вищенаведеного Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

На виконання вищенаведених норм законодавства і було отримано відповідне джерело інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Хабарова, 2 у м. Харкові - витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.02.2019 № 376/0/45-19, виданий Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Розрахунок здійснено на підставі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, в якому зазначені відповідні коефіцієнти, які є чинні та відповідно застосовані при визначенні нормативної грошової оцінку вищевказаної земельної ділянки.

Вказаний документ є єдиним належним та допустимим доказом про нормативну грошову оцінку конкретної земельної ділянки, що підтверджується також висновками Верховного Суду, наведеними у п. 4.11. постанови Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 922/3361/19.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку, а твердження відповідача про його невідповідність є необґрунтованими.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що при визначенні розміру позовних вимог також враховано сплату відповідачем земельного податку.

Перевіривши розрахунки додані до позовної заяви, суд дійшов висновку, що відповідачу правомірно нараховано 2057666,87 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, які заявлені до стягнення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм врішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, а також враховуючи необґрунтованість розрахунку позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010).

Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2 057 666,87 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 125 Земельного кодексу України, ст.ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ" (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. В. Лобановського, 6-А, ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 2 057 666,87 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ" (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. В. Лобановського, 6-А, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 30865,00 грн. на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Б.Хмельницького, 4, , банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок UA 0007171, код класифікації видатків бюджету - 2800, призначення платежу: повернення судового збору).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Прокуратура: Керівник Харківської місцевої прокуратури № 3 (61075, м. Харків, пр. Індустріальний, 40);

Позивач: Харківська міська рада (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ" (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. В. Лобановського, 6-А, ).

Повне рішення складено "26" квітня 2021 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/246/21