ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2021 р. Справа № 925/1549/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Раілко С.В.

відповідача - Бабенко Р.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича

на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.02.2021 (повне рішення складено 04.03.2021)

у справі №925/1549/20 (суддя - Кучеренко О.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Живана Органікс"

до Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича

про стягнення заборгованості у розмірі 829786,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Живана Органікс" звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича про стягнення заборгованості за договором поставки висушених ягід бузини майбутнього врожаю №5 від 03.06.2020 у загальному розмірі 829786,20 грн, з яких: 716680,00 грн - попередня оплата, 101768,56 грн - неустойка, 4170,84 грн - 3% річних та 7166,80 грн - інфляційні втрати. Також на підставі ч. 10 ст. 238 ГПК України позивач просив у разі задоволення позовних вимог зазначити у судовому рішенні про нарахування інфляційних втрат та 3% річних до моменту його фактичного виконання.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору поставки Товариство з обмеженою відповідальністю "Живана Органікс" здійснило попередню оплату за товар на суму 1012000,00 грн. Однак, відповідач поставку товару здійснив лише частково на суму 295320,00 грн, не виконавши при цьому зобов`язання щодо передачі усього обсягу оплаченого товару. Вказане стало також підставою для нарахування неустойки, 3% річних та інфляційних втрат на суму попередньої оплати, передбачених умовами договору та приписами законодавства.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №925/1549/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

До суду 18.01.2021 відповідачем подано відзив на позов, а також клопотання про призначення у справі судово-технічної експертизи документа - договору №5 від 03.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.01.2021 відзив на позов залишено без розгляду та відмовлено у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича про призначення у справі судово-технічної експертизи документа.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.02.2021 (повне рішення складено 04.03.2021) у справі №925/1549/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Живана Органікс" задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича на користь позивача 716680,00 грн попередньої оплати, 16683,37 грн пені, 7166,80 грн інфляційних втрат та 4170,84 грн 3% річних, в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмолено. Також у резолютивній частині рішення зазначено про нарахування відповідачу 3% річних та інфляційних втрат від суми попередньої оплати до моменту його виконання.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець Шпак Анатолій Сергійович подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Також до апеляційної скарги відповідачем додано клопотання про призначення судово-технічної експертизи документа, а саме договору №5 від 03.06.2020.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для вирішення справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено приписи процесуального закону.

На переконання скаржника, судом першої інстанції невірно встановлено обставини щодо укладення договору поставки, оскільки перший аркуш договору не стосується відповідача, так як на ньому не зазначені ідентифікаційні дані Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича. Відповідач вказує на те, що зазначений аркуш ним не підписувався, він є окремим документом та не має відношення до договору.

Також відповідач зазначає, що платіжні доручення №191 від 04.06.2020, №192 від 05.06.2020, №321 від 04.09.2020 та №357 від 18.09.2020 не є належними доказами здійснення позивачем попередньої оплати за договором №5 від 03.06.2020, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» могло скасувати операцію по переказу коштів, відкликати кошти тощо.

Ще одним аргументом відповідача є те, що у позивача відсутнє право на звернення з позовом про стягнення попередньої оплати та штрафних санкцій до закінчення терміну дії договору, який був чинним до 31.12.2020.

Насамкінець, Фізична особа-підприємець Шпак Анатолій Сергійович посилається на порушення Господарським судом Черкаської області норм процесуального права у зв`язку з відмовою у призначенні судово-технічної експертизи та залишенням без розгляду поданого відзиву на позов.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 апеляційну скаргу у справі №925/1549/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №925/1549/20, призначено її до розгляду на 27.04.2021, а також встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та заперечень на клопотання про призначення судово-технічної експертизи п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

До суду 15.04.2021 у встановлений процесуальний строк від Товариства з обмеженою відповідальністю "Живана Органікс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін. Окрім цього, позивач також виклав свої заперечення на клопотання Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича про призначення судово-технічної експертизи та просив залишити вказане клопотання без розгляду.

Разом з відзивом позивач подав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які останній очікує понести у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. За розрахунком позивача витрати на професійну правничу допомогу становлять 6000,00 грн.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1690/21 від 26.04.2021 у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/1549/20.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 апеляційну скаргу у справі №925/1549/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 справу №925/1549/20 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У призначене засідання суду з`явилися представники сторін. Судом поставлено на обговорення подане відповідачем клопотання про призначення судово-технічної експертизи документа, а саме договору №5 від 03.06.2020. Присутній представник відповідача підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, представник позивача, у свою чергу, заперечив стосовно задоволення клопотання та просив залишити його без розгляду.

Апеляційний суд, заслухавши позиції сторін та проаналізувавши приписи чинного процесуального законодавства, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича про призначення судово-технічної експертизи з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи клопотання про призначення судово-технічної експертизи, відповідач заперечує, що перший аркуш спірного договору стосується саме Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича, адже вказаний аркуш договору ним не підписувався, не погоджувався та взагалі є окремим документом, не пов`язаним з другим аркушем договору, на якому містяться реквізити відповідача, його підпис і печатка. На переконання відповідача, є підстави вважати, що перший аркуш договору змінений, на що вказує відмінність у кольорі, розмірі і чіткості друкованого шрифту.

На вирішення експертизи відповідач просить поставити наступні питання:

- чи відповідає давність виконання документа вказаній на ньому даті, а саме 03.06.2020;

- чи є ознаки пізнішого внесення поправок (дописок, допечаток) в документ;

- чи міг документ чи окремі його частини або аркуші бути створені пізніше 03.06.2020;

- чи відповідають загальній давності документа всі його аркуші чи можливо окремі аркуші документа не відповідають його загальній давності;

- чи було виготовлено весь документ вцілому на одному електронному пристрої (принтері) чи це було зроблено на різних пристроях;

- чи виконані певні частини друкованого тексту документа одночасно чи в різний час;

- чи наявні в документі додруковування, виправлення, які не збігаються за давністю виконання основного тексту документа;

- чи становлять всі аркуші документа єдине ціле;

- чи могли аркуші документа бути перескріплені (перетасовані, підмінені, замінені) іншими аркушами?

Частиною 1 статті 99 ГПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Здійснивши аналіз вказаних положень, колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто, у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, або коли наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

Разом з цим, як убачається з наявної у матеріалах справи копії примірника договору поставки №5 від 03.06.2020, договір складено на чотирьох аркушах, однаковим шрифтом та кольором, а реквізити сторін з підписами та печатками містяться на четвертому аркуші договору. Вказане спростовує доводи заявника з приводу того, що перший аркуш спірного договору не стосується Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича.

При цьому, як убачається з протоколу судового засідання від 19.01.2021, судом першої інстанції було досліджено оригінал договору поставки №5 від 03.06.2020 та не виявлено жодних відмінностей з наявною у матеріалах справи копією, наданою позивачем. Натомість, відповідач, вказуючи на те, що наявна у матеріалах справи копія договору містить певні недоліки, не надав суду власний примірник договору на підтвердження наведеної позиції.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд зазначає, що оскільки у матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія договору поставки №5 від 03.06.2020, оригінал якого оглянуто судом у судовому засіданні 19.01.2021, суд має можливість вирішити спір по суті без призначення судово-технічної експертизи.

Після розгляду судом клопотання відповідача представниками учасників справи у судовому засіданні надано пояснення по суті поданої апеляційної скарги.

Також представником позивача зазначено, що докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу буде надано у порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 03.06.2020 між Фізичною особою-підприємцем Шпаком Анатолієм Сергійовичем (постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» (покупець) укладено договір поставки висушених ягід бузини майбутнього врожаю №5, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати вироблену (перероблену) ним продукцію, зазначену у п. 1.3 цього договору, а покупець зобов`язується прийняти зазначену продукцію й оплатити постачальнику її вартість.

Товаром, що поставляється за даним договором, є продукція власного виробництва врожаю 2020 року (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору постачальник у визначений сторонами строк поставляє покупцеві наступну продукцію українського походження: найменування товару - висушена ягода бузини, одиниця виміру товару - залікова тонна, кількість товару - 15 тонн +-10%.

Термін поставки товару: з 15 серпня по 15 вересня 2020 року включно. Постачальник зобов`язаний повідомити покупця в письмовому вигляді про орієнтовну дату початку підготовки врожаю (товару) до поставки (відвантаження) не менш ніж за 15 днів до такої дати, а у випадку зміни у зв`язку з непередбачуваними обставинами (погодні умови і т. д.) додатково повідомити про нову дату (п. 2.5 договору).

Пунктами 2.6 та 3.3 укладеного правочину визначено, що поставка відповідної партії товару вважається здійсненою у момент підписання між покупцем та постачальником акту приймання-передачі та/або видаткової накладної відповідної партії товару на умовах поставки, передбачених цим договором. Умовами поставки товару визначено EXW (згідно ІНКОТЕРМС 2010) - склад постачальника. Сторонами також може бути погоджено умову поставки СРТ - перевезення (доставка) товару до місця (пункту) її передачі (отримання) здійснюються за рахунок покупця.

Ціна товару встановлюється за домовленістю сторін, є фіксованою на момент підписання договору і становить 75 грн за 1 кг товару (75000 грн за 1 тонну товару). Загальна вартість договору становить 1125000,00 грн (п. п. 5.2 та 5.3 договору).

Покупець здійснює часткову оплату вартості товару покупцю на умовах попередньої оплати у сумі 562000,00 грн протягом трьох банківських днів з моменту підписання договору. Повну оплату товару покупець здійснює по фактичній заліковій вазі фактично поставленого (отриманого) товару протягом трьох банківських днів з моменту поставки товару (п. п. 5.4 та 5.5 договору).

Пунктом 6.2 договору передбачено, що у разі невиконання/неналежного виконання постачальником зобов`язань щодо поставки товару постачальник зобов`язаний сплатити покупцю неустойку у розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки.

Відповідно до п. 9.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 та до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

На виконання п. 5.4 договору поставки позивачем було перераховано відповідачеві попередню оплату за товар у сумі 1012000,00 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- №191 від 04.06.2020 на суму 200000,00 грн;

- №192 від 05.06.2020 на суму 362000,00 грн;

- №321 від 04.09.2020 на суму 150000,00 грн;

- №357 від 18.09.2020 на суму 300000,00 грн.

Відповідачем, у свою чергу, було передано, а позивачем прийнято товар (плоди бузини сушені урожаю 2020 року) у кількості 2760,00 кг на загальну суму 295320,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №03/09-1 від 03.09.2020.

Під час поставки зазначеної партії товару видаткова накладна №03/09-1 від 03.09.2020 не була підписана відповідачем. Товариство з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» направило два примірники накладної засобами поштового зв`язку для підпису відповідачу супровідним листом №28/10/20 від 28.10.2020. Однак, відповідач видаткову накладну не підписав та не повернув позивачу його примірник. Разом з цим, обставина щодо поставки товару відповідачем у кількості 2760,00 кг на загальну суму 295320,00 грн визнається позивачем, а отже не підлягає додатковому підтвердженню іншими доказами.

Відтак, частину попередньо оплаченого товару на суму 716680,00 грн (1012000,00-295320,00) відповідачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» передано не було, докази поставки такого товару у матеріалах даної справи відсутні.

28.10.2020 позивач надіслав на адресу відповідача пропозицію щодо розірвання договору №5 від 03.06.2020 та повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» грошових коштів у розмірі 716680,00 грн, сплачених у якості попередньої оплати за договором.

Зазначена пропозиція отримана відповідачем 02.11.2020, що підтверджується інформацією, яка розміщена на веб-сторінці ПАТ «Укрпошта», щодо відстеження поштового повідомлення з трекінг-номером 623. Відповіді на вказану пропозицію Фізична особа-підприємець Шпак Анатолій Сергійович позивачу не надав.

Таким чином, оскільки Фізична особа-підприємець Шпак Анатолій Сергійович станом на час подання позовної заяви не повернув сплачені грошові кошти, отримані від позивача у якості попередньої оплати, позивач звернувся до суду з даним позовом та, окрім суми попередньої оплати, що становить 716680,00 грн, просив стягнути з відповідача 101768,56 грн неустойки на підставі п. 6.2 договору, 4170,84 грн 3% річних та 7166,80 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 16.09.2020 по 25.11.2020.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив факт порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань. Однак, судом зазначено, що розрахунок пені (неустойки) здійснений позивачем невірно, тому до стягнення з Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича підлягає пеня лише у сумі 16683,37 грн.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з приписами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк,- відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України встановлено).

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як було зазначено вище, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що позивачем, як покупцем, було виконано обов`язок з перерахування відповідачеві 1012000,00 грн попередньої оплати за товар, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, а саме копіями платіжних доручень.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

У матеріалах даної справи також міститься доказ поставки відповідачем товару на загальну суму 295320,00 грн, що підтверджується копією видаткової накладної №03/09-1 від 03.09.2020. Вказана накладна підписана лише позивачем, проте сторонами не заперечується факт поставки Фізичною особою-підприємцем Шпаком Анатолієм Сергійовичем товару на вказану суму.

Разом з цим, решту оплаченого товару відповідачем не поставлено та не повернуто позивачеві попередню оплату у сумі 716680,00 грн. Доказів протилежного суду не надано.

Статтями 525 та 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

28.10.2020 позивач звертався до відповідача з пропозицією щодо розірвання договору №5 від 03.06.2020 та повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» грошових коштів у розмірі 716680,00 грн. Такі дії позивача повністю узгоджуються з викладеними вище приписами цивільного законодавства.

З огляду на зазначене та враховуючи відсутність факту поставки відповідачем товару, судом першої інстанції правомірно зазначено про обґрунтованість вимоги позивача стосовно наявності підстав для стягнення з Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича 716680,00 грн попередньої оплати, здійсненої на виконання умов договору поставки висушених ягід бузини майбутнього врожаю №5 від 03.06.2020.

У поданій апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне встановлення обставин щодо укладення договору поставки, оскільки перший аркуш договору не стосується відповідача і ним не підписувався.

Колегія суддів зазначає, що договір поставки висушених ягід бузини майбутнього врожаю №5 від 03.06.2020 укладений сторонами в письмовій формі, складається з чотирьох окремих аркушів, на останньому з яких зазначені платіжні реквізити та ідентифікаційні дані постачальника і покупця, містяться їхні підписи та печатки. У преамбулі договору, що викладена на першій сторінці договору, зазначені сторони правочину. При цьому, судом першої інстанції у судовому засіданні 19.01.2021 було досліджено оригінал договору поставки №5 від 03.06.2020 та не виявлено жодних відмінностей з наявною у матеріалах справи копією, наданою позивачем.

Отже, наведені доводи скаржника колегією суддів відхиляються як необґрунтовані.

Щодо доводів відповідача про те, що наявні у матеріалах справи платіжні доручення не є належними доказами здійснення позивачем попередньої оплати за договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1087 ЦК України розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані зі здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі.

При здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту (ч. 1 ст. 1088 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов`язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 1.30 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжним дорученням визначається розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Вимоги до платіжного доручення встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004. Пунктом 3.1 наведеної інструкції встановлено, що платіжне доручення оформлюється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Банк у договорі з платником-фізичною особою має право передбачати можливість подання цим платником платіжного доручення в довільній формі, яке має містити такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату складання і номер; прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; найменування банку платника; найменування/прізвище, ім`я по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; найменування банку отримувача; суму цифрами та словами; призначення платежу; підпис платника.

З огляду на наведене, платіжні доручення, що виконані банківською установою, є належними доказами здійснення перерахування грошових коштів з рахунку платника на рахунок одержувача.

В платіжних дорученнях, копії яких надані позивачем, у якості платника зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс», а одержувачем коштів є Фізична особа-підприємець Шпак Анатолій Сергійович. У графі «призначення платежу» платіжних доручень вказано: «попередня оплата за товар згідно Договору №5 від 03.06.2020». Також в наведених платіжних дорученнях наявні усі необхідні реквізити, передбачені для таких розрахункових документів. Натомість, в апеляційній скарзі відповідач не зазначив про невідповідність платіжних доручень вимогам чинного законодавства. До того ж, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що перераховані позивачем грошові кошти були відкликані або ж платежі було скасовано позивачем.

За наведених обставин вищезазначені аргументи Фізичної особи-підприємця Шпака Анатоля Сергійовича судом відхиляються.

Ще одним аргументом апеляційної скарги є те, що у позивача відсутнє право на звернення з позовом про стягнення попередньої оплати та штрафних санкцій до моменту закінчення терміну дії договору, який був чинним до 31.12.2020.

За приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як убачається зі змісту зазначеної норми, умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: вимагати передання оплаченого товару від продавця або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, доведеної належним чином до продавця.

Позивачем було направлено пропозицію про розірвання договору та повернення попередньої оплати, яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Таким чином, з моменту порушення відповідачем строків поставки товару за договором (з 16.09.2020) позивач набув право на звернення до відповідача, зокрема, з вимогами щодо повернення попередньої плати. Наведеним спростовується посилання відповідача про те, що позов заявлено передчасно, а саме до моменту закінчення дії договору. На переконання колегії суддів, відповідач ототожнює поняття «термін виконання зобов`язання» та «термін дії договору», які є зовсім різними за своєю правовою природою. До того ж, пунктом 9.1 укладеного правочину встановлено його дію альтернативно: або до 31.12.2020, якщо сторони виконали усі свої зобов`язання, або ж до повного їх виконання, якщо хтось зі сторін не виконав зобов`язання до 31.12.2020.

Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» в частині стягнення з відповідача 101768,56 грн неустойки на підставі п. 6.2 договору, нарахованої за період з 16.09.2020 по 25.11.2020, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Пунктом 6.2 укладеного договору поставки передбачено, що у разі невиконання/неналежного виконання постачальником зобов`язань щодо поставки товару постачальник зобов`язаний сплатити покупцю неустойку у розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем з повернення суми попередньої оплати становить 716680,00 грн. При цьому, строк виконання зобов`язання з повернення зазначених грошових коштів є таким, що настав з 16.09.2020, оскільки 15.09.2020 відповідно до п. 2.5 договору є останнім днем виконання зобов`язання з поставки товару.

Позивач нарахував неустойку (яка фактично є пенею), 3% річних та інфляційні втрати за період з 16.09.2020 по 25.11.2020, що складає 71 день. Розмір пені згідно розрахунку позивача за вказаний період складає 101768,56 грн. Натомість, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні здійснив перевірку правильності нарахування пені та встановив, що її розрахунок проведено позивачем невірно, тому до стягнення з відповідача підлягає пеня у сумі 16683,37 грн.

Разом з цим, апеляційний суд, здійснивши власний перерахунок пені, приходить до висновку, що позовні вимоги у зазначеній частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Так сума заборгованості (попередня оплата за товар) відповідача складає 716680,00 грн, дата початку розрахунку штрафних санкцій - 16.09.2020, дата закінчення розрахунку - 25.11.2020, кількість днів прострочення - 71 день, розмір неустойки, встановлений договором - 0,2% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки.

Сума неустойки (пені) розраховується за наступною формулою: [Сума боргу] х [Розмір неустойки] х [Кількість днів прострочення]. Здійснивши розрахунок за вказаною формулою, апеляційний суд зазначає, що розмір неустойки становить: 716680,00 х 0,2% х 71 = 101768,56 грн. Вказаний розмір неустойки і було заявлено до стягнення з відповідача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції при розрахунку суми неустойки припустився неправильного з`ясування обставин справи та неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 16683,37 грн пені.

Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» про стягнення з відповідача 4170,84 грн 3% річних та 7166,80 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 16.09.2020 по 25.11.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства, аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

За змістом ст. ст. 509, 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, у якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. При цьому, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Перевіривши розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення зобов`язання відповідачем з 16.09.2020 по 25.11.2020, апеляційний суд зазначає, що позивачем здійснено їх правомірно, вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме 4170,84 грн 3% річних та 7166,80 грн інфляційних втрат.

Щодо аргументів апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича про порушення Господарським судом Черкаської області норм процесуального права у зв`язку з відмовою у призначенні судово-технічної експертизи та залишенням без розгляду поданого відзиву, апеляційний суд зазначає, що такі доводи не знаходять свого підтвердження обставинами справи, а отже відхиляються як необґрунтовані.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.01.2021, зокрема, залишено без розгляду відзив Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича з мотивів пропуску відповідачем процесуального строку на його подання. У відзиві відповідача також містилося клопотання про продовження процесуального строку на його подання, мотивоване введенням карантину на території України у зв`язку з пандемією COVID-19.

Як правомірно встановлено судом, 09.12.2020 відповідач особисто отримав ухвалу про відкриття провадження у справі. Строк, встановлений судом на подання відзиву, становив 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Таким чином, відповідач повинен був подати відзив на позов у строк до 24.12.2020 включно. Натомість, відзив на позов подано відповідачем лише 18.01.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Пунктом 4 Прикінцевих положень ГПК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Натомість, як правомірно зазначено місцевим господарським судом, продовження встановленого процесуального строку можливе лише у разі подання відповідачем заяви про його продовження до закінчення цього строку. Як убачається з матеріалів справи, строк, який був встановлений судом для подання відзиву і протягом якого відповідач міг звернутися з відповідним клопотанням про його продовження, закінчився 24.12.2020. Отже, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для дослідження наведених відповідачем доводів щодо поважності пропуску встановленого процесуального строку, у зв`язку з чим відзив на позов правомірно залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

При цьому, клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву відповідач мотивував обмеженнями, встановленими у зв`язку з введенням карантину на території України. Однак, Фізичною особою-підприємцем Шпаком Анатолієм Сергійовичем не зазначено, яким саме чином встановлені карантинні обмеження негативно вплинули на своєчасність подання відзиву з огляду на можливість його надіслання до суду засобами поштового зв`язку. Відповідачем також не було долучено до відзиву і жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на його подання.

Посилання відповідача на безпідставне відхилення місцевим господарським судом клопотання про призначення судово-технічної експертизи відхиляються з тих же підстав, що наведені колегією під час відмови у задоволенні аналогічного клопотання, поданого разом з апеляційною скаргою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Однак, відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що у даному випадку наявні підстави для застосування ч. 4 ст. 269 ГПК України та перегляду справи не лише у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, оскільки місцевим господарським судом здійснено неправильний розрахунок заявленої до стягнення з відповідача неустойки.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку стосовно того, що оскільки судом апеляційної інстанції встановлено факт неправильного застосування норм матеріального права при розрахунку місцевим господарським судом суми неустойки, рішення Господарського суду Черкаської області від 17.02.2021 у справі №925/1549/20 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому, як встановлено вище, оскільки доводи скаржника колегією суддів визнано необґрунтованими, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на Фізичну особу-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 17.02.2021 у справі №925/1549/20 скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення.

3. Викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Живана Органікс» (21000, м. Вінниця, вул. Чехова, буд. 29, офіс 302, ідентифікаційний код 37979491) 716680 (сімсот шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят),00 грн попередньої оплати, 101768 (сто одна тисяча сімсот шістдесят вісім),56 грн пені, 7166 (сім тисяч сто шістдесят шість),80 грн інфляційних втрат, 4170 (чотири тисячі сто сімдесят),84 грн 3% річних та 12446 (дванадцять тисяч чотириста сорок шість),80 грн судового збору.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, до моменту його виконання нараховувати відповідачу (боржнику) три відсотки річних та інфляційні втрати від суми попередньої оплати.»

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Шпака Анатолія Сергійовича.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст складено 28.04.2021

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В.Андрієнко