ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2021 р.

м. Київ

Справа № 911/915/21

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Парасочки Т.О., розглянув в порядку загального позовного провадження

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні Ресурси" (07501, Київська обл., Баришівський р-н, смт Баришівка, вул. Софіївська 34, буд. 1, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

про визнання недійсним рішення учасника товариства,

за участю представників:

позивача: Друченко А. Ю. (ордер серія: ХМ №041609 від 08.10.2020);

відповідача: Дячок І. О. (дов. б/н від 29.12.2020 (договір про надання правової допомоги б/н від 11.08.2020, ордер серія: АВ №1013196 від 19.04.2021));

третьої особи: Тума О. В. (дов. №217 від 25.03.2021, ордер серія ВІ №1039784 від 19.04.2021)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 26.03.2021 ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні Ресурси" про визнання недійсним рішення №1 від 14.02.2020 року одноособового учасника ТОВ «Регіональні ресурси» про звільнення ОСОБА_3 з посади генерального директора ТОВ «Регіональні ресурси» з 14.02.2020 року та про призначення генеральним директором ТОВ «Регіональні ресурси» ОСОБА_2 з 14.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що спірне рішення №1 про звільнення ОСОБА_3 з посади генерального директора ТОВ «Регіональні ресурси» з 14.02.2020 року та про призначення генеральним директором ТОВ «Регіональні ресурси» ОСОБА_2 з 14.02.2020, прийнято особою ( ОСОБА_2 ), якій не належали корпоративні права ТОВ «Регіональні ресурси», тобто останній, приймаючи спірне рішення не мав такого права, чим порушив права позивача, позаяк лише позивач з 24.09.2019 (договір купівлі продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Регіональні ресурси») та на момент прийняття спірного рішення (14.02.2020) був одноособовим власником статутного капіталу ТОВ «Регіональні ресурси» та єдиним його учасником.

Крім того, в позовній заяві позивач посилається на матеріали кримінального провадження №0000600, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2020 та надає копію протоколу допиту свідка ОСОБА_2 від 09.08.2020 в якому останній заперечує своє будь-яке відношення до ТОВ «Регіональні ресурси».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.03.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого судового засідання призначено на 19.04.2021. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Також ухвалою про відкриття провадження у справі залучено ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору.

19.04.2021 до суду від третьої особи надійшло клопотання б/н від 19.04.2021 про долучення доказів до матеріалів справи, до якої долучено заяву свідка (третьої особи - ОСОБА_2 ) де, зокрема, зазначено, що останньому не відомі обставини призначення його на посаду директором ТОВ «Регіональні ресурси», а також те, що ОСОБА_2 ніколи не уповноважував та особисто не проявляв ініціативи щодо призначення його на посаду директора вказаного товариства та не направляв жодних пропозицій. Також, у вказаній заяві ОСОБА_2 зазначає, що він не ініціював жодних зустрічей чи перемовин з учасниками ТОВ «Регіональні ресурси» щодо продажу їх частки в статутному капіталі товариства на свою користь, а також те, що установчі документи, печатки, штампи тощо, пов`язані з ТОВ «Регіональні ресурси» йому не передавались.

Поряд з тим 19.04.2021 до суду від відповідача надійшла заява б/н від 19.04.2021 про визнання позову в якій відповідач заявив, що він в порядку ст. 42, ст. 191 Господарського процесуального кодексу України визнає позов у повному обсязі.

У судовому засіданні 19.04.2021 судом долучено до матеріалів справи клопотання ОСОБА_2 про долучення документів разом з доданою до нього нотаріальною заявою свідка.

Поряд з тим у вказаному судовому засіданні судом встановлено, що в рамках правовідносин між учасниками справи має місце наказ Міністерства Юстиції про скасування реєстраційної дії, якого на момент проведення судового засідання не було в матеріалах справи. Відповідач у судовому засіданні повідомив, що копія вказаного наказу Міністерства юстиції буде надана суду до наступного судового засідання.

Так суд, з огляду на явку представників всіх учасників справи та враховуючи надходження заяви про визнання позову, а також з урахуванням того, що в контексті заяви про визнання позову відповідач повідомив про відсутність необхідності готувати відзив на позов - суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити судове засідання з розгляду справи по суті на 26.04.2021.

21.04.2021 від відповідача до суду на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 19.04.2021 надійшли б/н від 21.04.2021 пояснення щодо наказу Колегії Міністерства юстиції України №738/5 від 02.03.2020, до якого додано: належними чином засвідчену копію висновку Колегії Міністерства України з розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25.02.2020; належним чином засвідчену копію Наказу Міністерства юстиції України від 02.03.2020 №738/5.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 26.04.2021 позивач підтримав позовні вимоги, відповідач проти позову не заперечував наголосивши на визнанні позовних вимог, представник третьої особи підтвердив дійсність обставин викладених в заяві свідка, зокрема щодо того, що його довіритель не має відношення як до оскаржуваного рішення учасника ТОВ «Регіональні ресурси» так і до ТОВ «Регіональні ресурси» в цілому, судом ухвалено рішення у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси» (далі також - Товариство) створено (зареєстровано) 11.01.2006, місцезнаходження - 07501, Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Софіївська 34, буд. 1, види економічної діяльності: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, вирощування інших однорічних і дворічних культур; допоміжна діяльність у рослинництві; після урожайна діяльність, оброблення насіння та відтворення; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Згідно до даних з ЄДР про ТОВ «Регіональні ресурси» станом на 13.02.2020, засновником (учасником) ТОВ «Регіональні ресурси» був ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); керівник юридичної особи з 13.04.2017 - ОСОБА_3 ; розмір статутного капіталу -33200,00 грн.

Водночас, відповідно до витягу з ЄДР станом на 14.02.2020 засновником (учасником) ТОВ «Регіональні ресурси» значився ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ); керівник юридичної особи з 14.02.2020 - ОСОБА_2 ; розмір статутного капіталу -33200,00 грн.

Також, вбачається, що 14.02.2020 відбулась державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу 7001067, зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., реєстратор - приватний нотаріус Колейчик В.В.

Відповідно до оскаржуваного протоколу №1 одноособового учасника ТОВ «Регіональні ресурси» від 14.02.2020 в особі ОСОБА_2 , який, як зазначено в оскаржуваному рішенні, одноособово володіє 100% статутного капіталу, вирішено: звільнити ОСОБА_3 з посади директора Товариства за угодою сторін з 14.02.2020; призначити директором товариства ОСОБА_2 з 14.02.2020 з платою згідно штатного розкладу.

Предметом даного спору є визнання недійсним рішення №1 про звільнення ОСОБА_3 з посади генерального директора ТОВ «Регіональні ресурси» з 14.02.2020 року та про призначення генеральним директором ТОВ «Регіональні ресурси» ОСОБА_2 з 14.02.2020 з підстав того, що прийняття вказаного рішення здійснювалось особою ( ОСОБА_2 ), яка не мала права вчиняти таких дій, позаяк не мала корпоративних прав у ТОВ «Регіональні ресурси».

При цьому відповідач не заперечує проти заявлених позовних вимог та визнає їх повністю, що підтверджується поданою останнім заявою б/н від 19.04.2021 про визнання позову.

Вбачається, що заява про визнання позову підписана представником відповідача, адвокатом Дячком І. О.

З поданої до суду довіреності б/н від 29.12.2020, вбачається, що Дячка І.О., зокрема, уповноважено представляти інтереси ТОВ «Регіональні ресурси» у судах з усіма правами, які надані законом: заявнику, представнику цивільного позивача, цивільного відповідача, цивільного потерпілого, особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, представника юридичної особи, щодо якої здійснено провадження, третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт - в кримінальних справах; представнику потерпілого у справах про адміністративні правопорушення; представнику сторони, третьої особи - у справах адміністративної юрисдикції (адміністративних справах згідно Кодексу адміністративного судочинства України); представнику сторони, третьої особи - у цивільних справах; представнику сторони, третьої особи - у господарських справах, у тому числі з правом: повної чи часткової відмови від позовних вимог, визнання позову.

Крім того, з договору про надання правової допомоги б/н від 11.08.2020 та ордеру (серія: АВ №1013196 від 19.04.2021) вбачається, що Дячок І.О. уповноважений представляти інтереси ТОВ «Регіональні ресурси» без будь-яких обмежень.

Крім того, ОСОБА_2 подано до суду нотаріально посвідчену заяву свідка, з якої вбачається, що він оскаржуваного рішення не приймав та жодним чином не був пов`язаний з діяльністю та учасниками ТОВ «Регіональні ресурси».

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються відповідними положеннями Цивільного та Господарського кодексів України, а також Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 83 Цивільного кодексу України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом.

Товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи чи сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, що діють з метою одержання прибутку (ст. 84 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 80 Господарського кодексу України до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства. Товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Також, ст. 113 ЦК України встановлено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Згідно з частинами першою та третьою статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Власник корпоративних прав бере участь у капіталі господарської організації, а реалізація правомочностей, які надаються власнику корпоративних прав, надає йому можливість впливати на діяльність господарської організації.

Відповідно під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (далі - Закон) визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю (далі - товариство), порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників (ч. 1 ст. 1 Закону).

Стаття 5 Закону визначає право учасників брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства.

Відповідно до ст. 6 Закону учасники товариства зобов`язані: 1) дотримуватися статуту; 2) виконувати рішення загальних зборів учасників товариства. Учасники можуть мати обов`язки, встановлені законом та статутом товариства.

Згідно ст. 29 Закону загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

Приписами ст. 37 Закону встановлено, що у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. До товариства з одним учасником не застосовуються положення статей 32 - 36 цього Закону, а інші положення цього Закону застосовуються з урахуванням положень частини першої цієї статті.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає за необхідне наголосити на наступному.

Як вже зазначалось вище, у справі наявна копія Рішення №1 від 14.02.2020 ОСОБА_2 , як одноособового власника 100% статутного капіталу про звільнення ОСОБА_3 з посади директора ТОВ «Регіональні ресурси» за згодою сторін з 14.02.2020 та призначення директором ОСОБА_2 з 14.02.2020 з оплатою згідно штатного розкладу.

Відтак, з наведеного вбачається, що згідно з відомостей викладених в оскаржуваному рішенні ОСОБА_2 , приймаючи вказане рішення діяв в статусі єдиного засновника (учасника) Товариства.

Ідентифікуючими ознаками особи, яка прийняла рішення та значиться підписантом даного оскаржуваного рішення згідно відомостей самого рішення є: прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_2 , а також номер облікової картки платника податків, унікальний номер запису в реєстрі і місце проживання, а саме - РНОКПП НОМЕР_2 , номер в демографічному реєстрі - НОМЕР_3 та місце проживання - АДРЕСА_3 .

Водночас, ОСОБА_2 , залученим судом в якості третьої особи без самостійних вимог у справі, до суду подано нотаріально засвідчену заяву свідка від 25.03.2021, посвідчену приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В., зареєстровану в реєстрі за №213.

Ідентифікуючими ознаками особи, яка підписала вказану нотаріальну заяву свідка та значиться підписантом даної заяви особу якого встановив та перевірив приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В. згідно змісту самої заяви свідка є: прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_2 , а також номер облікової картки платника податків, унікальний номер запису в реєстрі і місце проживання, а саме - РНОКПП НОМЕР_2 , номер в демографічному реєстрі -НОМЕР_3 та місце проживання - АДРЕСА_3 ., що є повністю тотожне відомостям щодо особи, яка значиться підписантом оскаржуваного рішення учасника ТОВ «Регіональні ресурси».

Відтак, з огляду на викладене, суд констатує, що особа вказана підписантом оскаржуваного рішення учасника ТОВ «Регіональні ресурси» №1 від 14.02.2020 та особа, що склала, подала та підписала нотаріальну заяву свідка в межах даного судового провадження є тотожними.

У поданій заяві ОСОБА_2 , зокрема, зазначає, що він: ніколи, особисто чи через представників, не зустрічався та не знайомий з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та приватними нотаріусами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Ніколи не отримував від ОСОБА_1 , ОСОБА_4 або інших осіб пропозицій придбати частку в статутному капіталі ТОВ «Регіональні ресурси». Самостійно або через представників також ніколи не направляв жодних пропозицій та не ініціював перемовин з учасниками ТОВ «Регіональні ресурси» щодо продажу їх частки в статутному капіталі Товариства на його користь, йому невідомі обставини підписання та надання ОСОБА_4 довіреності від ОСОБА_1 на представництво інтересів останнього під час продажу його частки в статутному капіталі Товариства. Стверджує, що не має жодного стосунку до діяльності ТОВ «Регіональні ресурси». Ніколи не був знайомий з учасниками та/або керівником вищевказаного товариства. Жодних пропозицій чи інформації щодо діяльності ТОВ «Регіональні ресурси» від вищевказаних осіб, їх представників чи третіх осіб на його адресу ніколи не надходило. Стверджує, що йому невідомі жодні подробиці та природа правовідносин, які пов`язують приватних нотаріусів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з вищевказаним Товариством, його учасниками або керівниками, про їх взаємовідносини в професійній сфері заявнику також нічого невідомо. Також невідомі обставини призначення його на посаду директором ТОВ «Регіональні ресурси». Стверджує, що ніколи не уповноважував та особисто не проявляв ініціативи щодо призначення його на посаду директора даного товариства. Особисто або через третіх осіб не направляв ТОВ «Регіональні ресурси» жодних пропозицій. Не ініціював жодних зустрічей чи перемовин. Установчі документи, печатки штампи тощо, пов`язані з ТОВ «Регіональні ресурси» йому не передавалися. Самостійно печатки, штампи ТОВ «Регіональні ресурси» заявником не виготовлялися. ОСОБА_2 також стверджує, що особисто або через уповноважених представників ніколи не укладав не підписував та не направляв іншим особам (юридичним чи фізичним) пропозицій на укладення та підписання будь-яких договорів від імені ТОВ «Регіональні ресурси», зокрема, але не виключно: Договорів іпотеки, поруки, застави, тощо від імені ТОВ «Регіональні ресурси». Своєї згоди на укладення таких правочинів не надавав. Стверджує, що будь-які підписи нібито від нього, як директора ТОВ «Регіональні ресурси» - є підробленими. Заявнику невідомо за яких умов та підстав майно, належне на праві власності ТОВ «Регіональні ресурси», було обтяжене договорами іпотеки. Обставини укладення договорів фінансової допомоги між ТОВ «Регіональні ресурси» та ТОВ «Укрбуд Девелопмент» йому невідомі. Відомості про рух коштів, на підставі договорів фінансової допомоги йому особисто невідомі. Також ОСОБА_2 обізнаний із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та готовий з`явитися до суду за його викликом для підтвердження свої свідчень.

Суд додатково констатує, що викладені в заяві свідка обставини відповідають обставинам, що зафіксовані в наданому суду протоколі допиту свідка в межах кримінального провадження №0000600, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2020.

Відтак, з поданої третьою особою заяви судом, встановлено, що ОСОБА_2 не має жодного відношення до учасників та в цілому до діяльності ТОВ «Регіональні ресурси», тобто ОСОБА_2 у поданій заяві фактично зазначив, що оскаржене рішення, ним як учасником ТОВ «Регіональні ресурси» не приймалось та корпоративних прав у ТОВ «Регіональні ресурси» він ніколи не набував, а відтак суд з поданої заяви може зробити висновок, що ОСОБА_2 прав учасника відповідача ніколи ні особисто, ні через представника не набував, а також не вчиняв інших дій будь-яким чином пов`язаних з діяльністю Товариства.

Поряд з тим, судом встановлено, що під час затвердження заяви свідка, приватний нотаріус встановив особу ОСОБА_2 , а також перевірив справжність підпису останнього, позаяк підпис був зроблений у присутності нотаріуса.

При цьому, у даній справі на стадії підготовчого провадження відповідачем було подано до суду заяву про визнання позову, у якій останній визнав позов у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що станом на день підписання та подання заяви про визнання позову представник відповідача, адвокат Дячок Ігор Олексійович був повноважний вчиняти вказану процесуальну дію на підставі повноважень, згідно довіреності б/н від 29.12.2020, договору про надання правової допомоги б/н від 11.08.2020 та ордеру серія АВ №1013196 від 19.04.2021, наданих директором ТОВ «Регіональні ресурси» Турченком Євгеном Генадійовичем (керівник юридичної особи з 11.08.2020), повноваження якого підтверджуються витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що знаходяться в матеріалах справи.

З огляду на зазначене суд зазначає про те, що наявність відповідної заяви, фактично підтверджує, викладені у заяві свідка доводи та дає суду підстави стверджувати про наявність обставин, які підтверджують незаконність оскаржуваного Рішення №1 від 14.02.2020 про звільнення ОСОБА_3 з посади генерального директора ТОВ «Регіональні ресурси» з 14.02.2020 року та про призначення генеральним директором ТОВ «Регіональні ресурси» ОСОБА_2 з 14.02.2020.

Між тим, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідачем подано до справи Наказ Міністерства юстиції України №738/5 від 02.03.2020 яким скасовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.02.2020 №7001067 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведену приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Колейчиком В.В. щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси».

З наведеного вбачається, що вказаним Наказом скасовано реєстраційну дію, завдяки проведення якої 14.02.2020 за ОСОБА_2 було зареєстровано корпоративні права одноособового учасника Товариства та оскаржене рішення, тоді як відповідно до витягу з ЄДР (зробленого судом 23.03.2021 за №78) одноособовим власником корпоративних прав станом на 13.02.2020 був ОСОБА_1 (позивач).

Відтак факт скасування Наказом Міністерства юстиції України №738/5 від 02.03.2020 реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.02.2020 №7001067 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведену приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Колейчиком В.В. щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси» дає підстави суду стверджувати, що станом на 14.02.2020 так само, як і станом на 13.02.2020 особою, якій належали права учасника з управління Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси» був саме позивач - ОСОБА_1 .

Крім того, судом встановлено, що з Наказу Міністерства юстиції України №738/5 від 02.03.2020 вбачається, що 14.02.2020 було також проведено ряд реєстраційних дій спрямованих на відчуження нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональні ресурси», які також були скасовані даним наказом.

Відтак, враховуючи вищевикладене та беручи до уваги наявну у матеріалах справи нотаріальну заяву свідка - ОСОБА_2 , заяву відповідача про визнання позову та Наказ Міністерства юстиції України про скасування реєстраційної дії від 14.02.2020 №7001067, суд може констатувати факт незаконності існування оскаржуваного Рішення №1 від 14.02.2020 про звільнення ОСОБА_3 з посади генерального директора ТОВ «Регіональні ресурси» з 14.02.2020 року та про призначення генеральним директором ТОВ «Регіональні ресурси» ОСОБА_2 з 14.02.2020, позаяк вказані докази підтверджують незаконність існування такого рішення, а саме того, що дане рішення прийнято особою, яка не приймала його та не мала достатніх прав на його прийняття, позаяк не набувала прав учасника відповідача, що особисто підтверджено ОСОБА_2 у поданій до суду нотаріальній заяві свідка, яку суд розцінює, як належний та допустимий доказ, оскільки остання відповідає вимогам ст. ст. 87, 88 Господарського процесуального кодексу України, подана до суду саме тією особою, якої безпосередньо стосується оскаржуване рішення учасника та яка значиться підписантом вказаного оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене у суду є всі підстави стверджувати, що має місце порушення суб`єктивного права позивача, як особи, яка була учасником відповідача у період прийняття оскаржуваного рішення, на управління товариством у спірний період, а відтак вказане суб`єктивне право позивача підлягає захисту незважаючи на те, що останній в подальшому вибув із учасників товариства, як то вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судові витрати зі сплати судового збору, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним Рішення №1 від 14.02.2020 року одноособового учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні Ресурси" (07501, Київська обл., Баришівський р-н, смт Баришівка, вул. Софіївська 34, буд. 1, ) про звільнення ОСОБА_3 з посади генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні Ресурси" (07501, Київська обл., Баришівський р-н, смт Баришівка, вул. Софіївська 34, буд. 1, ) з 14.02.2020 року та про призначення генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні Ресурси" (07501, Київська обл., Баришівський р-н, смт Баришівка, вул. Софіївська 34, буд. 1, ) ОСОБА_2 з 14.02.2020.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональні Ресурси" (07501, Київська обл., Баришівський р-н, смт Баришівка, вул. Софіївська 34, буд. 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2270,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.04.2021.

Суддя А.Ф. Черногуз