ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Справа № 915/60/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Ткаченка О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО УКРСОВПРОЕКТ", 04116, м. Київ, вул. Б.Гаврилишина, 14, .

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", 55000, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона, ().

про: стягнення заборгованості за поставлений товар за договором №53-123-01-20-06389 від 08.05.2020 товар у розмірі 201420,00 грн, 8078,87 грн пені, 7553,22 грн інфляційних втрат, 2019,71 грн - 3% річних,

За участю секретаря судового засідання Сулейманової С.М.

Представники:

від позивача: адвокат Дмітрієва В.В.

від відповідача: Трущенко С.О.

в с т а н о в и в:

18.01.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО УКРСОВПРОЕКТ" до Господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява від 12.01.2021 про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" заборгованості за поставлений товар за договором №53-123-01-20-06389 від 08.05.2020 товар у розмірі 201420,00 грн, 8078,87 грн пені, 7553,22 грн інфляційних втрат, 2019,71 грн - 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого згідно договору №53-123-01-20-06389 від 08.05.2020 товар - код СРV 35120000-1 по ДК 021:2015 - Системи та пристрої нагляду та охорони (Засоби охоронної сигналізації).

Ухвалою суду від 22.01.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено у судовому засіданні 18.02.2021 о 10:00, а також з-поміж іншого запропоновано відповідачу в 10-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами.

Ухвалами суду від 18.02.2021, 16.03.2021 розгляд справи відкладався.

02.03.2021 від відповідача до суду надійшов відзив, за змістом якого він визнає наявність основної заборгованості у розмірі 201420,00 грн, заперечує проти стягнення штрафних санкцій у розмірі 8078,87 грн з огляду на положення пункту 2.2 договору та вказує на невірне визначення розміру 3% річних та інфляційних втрат, оскільки з урахуванням п.п. 3.2 договору початок відліку 45 робочих днів для визначення граничного терміну оплати поставленого товару починається від дати реєстрації постачальником податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. Враховуючи, що реєстрація податкової накладної в ЄРПН відбулася 13.08.2020, то початок відліку 45 робочих днів починається саме з 14.08.2020, а тому граничний термін оплати за умовами договору визначений позивачем невірно, як і розрахунок 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач зазначає, що у зв`язку із зростанням простроченої заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед ДП "НАЕК "Енергоатом", а саме зменшенням обсягу відпуску електроенергії, зросла фінансова криза неплатежів, що призвело до несплати у передбачені договором терміни за поставлений товар, а тому вина як підстава для відповідальності відповідача відсутня. Відповідач, стверджує, що не ухилявся від сплати основної суми заборгованості, а став заручником обставин викликаних кризою неплатежів.

11.03.2021 позивачем подано відповідь на відзив за вих. № 148-21 від 11.03.2021 разом з доказами направлення даної відповіді на адресу відповідача.

Від відповідача 25.03.2021 до господарського суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

20.04.2021 відповідачем на електронну пошту господарського суду надіслано клопотання до долучення до матеріалів справи копії платіжного доручення № УПТК/752 від 13.04.2021 про сплату основного боргу перед позивачем у розмірі 201420,00 грн.

У судовому засіданні 20.04.2021 представник позивача підтвердив сплату основної заборгованості відповідачем у сумі 201420,00 грн, а також відмовився від позову в частині стягнення 201420,00 грн боргу та 8078,87 грн пені, позов підтримав в частині стягнення з відповідача 7553,22 грн інфляційних втрат, 2019,71 грн - 3% річних.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.04.2021 заперечував проти правильності визначених відповідачем інфляційних втрат та 3 % річних з викладених у відзиві підстав, а також посилаючись на свій контррозрахунок (а.с. 75), вказав, що обґрунтованими є суми 4451,38 грн інфляційних втрат та 1403,88 грн - 3 % річних.

20.04.2021 за результатами розгляду справи, судом на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України після виходу з нарадчої кімнати було підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази, суд встановив наступне.

08.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВО УКРСОВПРОЕКТ", як постачальником, та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція", як покупцем, було укладено договір №53-123-01-20-06389 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати покупцю, а покупець зобов`язався прийняти і сплатити товар - код СРV 35120000-1 по ДК 021:2015 - Системи та пристрої нагляду та охорони (Засоби охоронної сигналізації) (далі - Товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації №1 (Додаток до договору №1), загальною вартістю товару, яка є твердою та складає 201420,00 грн, в т.ч. ПДВ (п.п.1.1, 2.1 Договору).

Відповідно до п.2.2 Договору, за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації №1, та виконання постачальником умов п.п.3.2, 5.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно (для платників ПДВ);

- електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

- гарантійний лист постачальника поз.1 спец.№1;

- інструкція по застосуванню поз.2 спец.№1.

Пунктом 3.3 Договору визначено, що датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Згідно п.5.1 Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС".

На виконання умов договору № 53-123-01-20-06389 від 08 травня 2020 року та специфікації № 1, яка є додатком № 1 до договору, ТОВ "НВО УКРСОВПРОЕКТ" поставило ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Южно-Українська АЕС» товар на суму 201420,00 грн відповідно до видаткової накладної № УС-0000031 від 29.07.2020, на якій ВП «Складське господарство» Южноукраінське відділення ДП «НАЕК «Енергоатом» зроблено відповідну відмітку про отримання 29.07.2020.

Витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 112 від 26.02.2021 підтверджується, що постачальник, як продавець за ІПН 91, 29.07.2020 виписав податкову накладну №10 на суму ПДВ 33570,00 грн, але вніс такі відомості до Єдиного реєстру податкових накладних 13.08.2020.

Відповідач станом на день звернення до суду з позовом свої зобов`язання за договором не виконав, розрахунок за поставлений товар на суму 201420,00 грн не здійснив.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою вартості поставленого по договору товару позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 201420,00 грн, а також за період з 13.09.2020 по 12.01.2021 штраф у розмірі 8078,87 грн та нараховані на суму основного боргу 3% річних у сумі 2019,71 грн та 7553,22 грн інфляційних нарахувань.

Встановивши обставини справи, господарський суд зауважує наступне.

На підставі ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалось вище, відповідно до п.2.2 Договору, за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації №1, та виконання постачальником умов п.п.3.2, 5.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Таким чином, сторони передбачили, що умовою оплати товару є не лише його поставка покупцю, а й виконання постачальником п.п. 3.2 та 5.1 Договору.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 112 від 26.02.2021 встановлено, що постачальник, як продавець за ІПН 91, 29.07.2020 виписав податкову накладну №10 на суму ПДВ 33570,00 грн, але вніс такі відомості до Єдиного реєстру податкових накладних 13.08.2020.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.1 ст.251 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч.1 ст.253 ЦК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відлік строку оплати товару за видатковою накладною № УС-0000031 від 29.07.2020 починається з 14.08.2020, а відповідно, граничний термін, до якого за умовами п. 2.2 договору мав бути оплачений товар є 19.10.2020 включно.

З матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечувалось, що всупереч умовам Договору він своєчасно та в повному обсязі не сплатив вартість поставленого товару, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в загальному розмірі 201420,00 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Посилаючись на приписи статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання» позивач просив стягнути з відповідача за період з 13.09.2020 по 12.01.2021 пеню у розмірі 8078,87 грн.

У судовому засіданні 20.04.2021 судом встановлено, що згідно долученого до матеріалів справи копії платіжного доручення № УПТК/752 від 13.04.2021 відповідачем було сплачено на рахунок позивача основний борг у розмірі 201420,00 грн.

Також у судовому засіданні 20.04.2021 представник позивача заявив усне клопотання про відмову від позову в частині стягнення 201420,00 грн боргу та 8078,87 грн пені.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що заявлена позивачем відмова від позову не суперечить чинному законодавству та не порушує права та законні інтереси учасників справи, суд вважає за необхідне прийняти відмову від позовних вимог в частині стягнення за поставлений товар згідно договору № 53-123-01-20-06389 від 08 травня 2020 року 201420,00 грн боргу та 8078,87 грн пені та закрити провадження у справі в цій частині.

Суд роз`яснює, що за приписами ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Крім того, з приводу заявлених позивачем вимог щодо стягнення 8078,87 грн пені суд зауважує наступне.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 ГК визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом положень частини четвертої статті 231 ГК у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За приписами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь

одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що

встановлюється за згодою сторін.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено обмеження розміру пені, яка встановлена за згодою сторін у договорі.

В даному випадку пунктом 2.2. Договору сторони прямо встановили, що пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача за період з 13.09.2020 по 12.01.2021 нарахованих на суму основного боргу 3% річних у сумі 2019,71 грн та 7553,22 грн інфляційних нарахувань, суд зазначає наступне.

За приписами ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача нараховані на суму основного боргу 3% річних за період з 13.09.2020 по 12.01.2021 у сумі 2019,71 грн та 7553,22 грн інфляційних нарахувань за період з вересня по грудень 2020 року.

Беручи до уваги встановлені вище судом граничні строки оплати грошового зобов`язання у розмірі 201420,00 грн - по 19.10.2020 включно, суд за допомогою програмного комплексу "Законодавство" здійснив перерахунок:

- 3% річних за період з 20.10.2020 по 12.01.2021, що становить 1403,88 грн;

- втрати від інфляції за період листопад - грудень 2020 року становлять 4454,81 грн.

За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у сумі 1403,88 грн та втрат від інфляції у сумі 4454,81 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 231, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості за договором №53-123-01-20-06389 від 08.05.2020 у розмірі 201420,00 грн та 8078,87 грн пені.

3. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО УКРСОВПРОЕКТ" (04116, м. Київ, вул. Б.Гаврилишина, 14, ) 4454,81 грн інфляційних втрат, 1403,88 грн - 3% річних та 3109,18 грн витрат по сплаті судового збору.

4. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 26.04.2021.

Суддя О.В. Ткаченко