ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"27" квітня 2021 р. Справа№ 910/17428/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

Гарник Л.Л.

За участю секретаря судового засідання Брунько А.І.

та представників:

Борисов К.Б. (паспорт);

Гончар В.З. (паспорт);

від КП "Київтеплоенерго": Кондзерський А.В. (довіреність № 05/10/20-05 від 05.10.2020).

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2020

у справі №910/17428/19 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою ОСОБА_2

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі №910/17428/19 клопотання ОСОБА_2 про забезпечення вимог кредиторів задоволено.

Вжито заходів щодо забезпечення вимог кредиторів у справі №910/17428/19 шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії щодо реєстрації/перереєстрації права власності та відчуження наступного майна:

- на Ѕ квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 648,8 кв.м., що знаходиться за адресою, АДРЕСА_2 .

Не погодившись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі №910/17428/19 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі №910/17428/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 01.04.2021 у справі №910/17428/19 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі №910/17428/19 скасовано; справу направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Мотивуючи дане рішення суд касаційної інстанції відмітив, що при ухваленні постанови суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, а саме статей 13, 86, 236, 269 ГПК України, щодо повного та всебічного дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для вирішення питання наявності/відсутності ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, якою задоволено клопотання боржника про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів.

В даній постанові суду касаційної інстанції міститься вказівка щодо з`ясування правового статусу ОСОБА_1 у справі про банкрутство, наявності у нього права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції в контексті впливу цього судового рішення на права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

14.04.2021 матеріали справи №910/17428/19 надійшли до Північного апеляційного господарського суду (згідно супровідного листа Верховного Суду від 12.04.2021 №22.2-17/448).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2020 апеляційна скарга ОСОБА_1 у справі №910/17428/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Верховця А.А., суддів: Доманської М.Л., Гарник Л.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі №910/17428/19 прийнято до провадження визначеною колегією суддів, скаргу призначено до розгляду на 27.04.2021.

23.04.2021 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. Згідно вказаного клопотання ОСОБА_3 підтримує вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить скасувати оскаржувану ухвалу.

26.04.2021 на електронну адресу суду апеляційної інстанції від боржника надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 процесуальної дієздатності на її подання.

27.04.2021 на електронну адресу суду апеляційної інстанції від представника боржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, згідно якого представник Бова Д.В. повідомляє про неможливість бути присутньою в судовому засіданні 27.04.2021 у зв`язку з участю у розгляді справи №916/796/21 де вона призначена розпорядником майна.

Зважаючи на те, що для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 по суті необхідно першочергово з`ясувати правовий статус ОСОБА_1 у справі про банкрутство, наявності у нього права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції в контексті впливу цього судового рішення на права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги, клопотання представника боржника про відкладення розгляду справи буде розглянуто лише після встановлення зазначених обставин.

В судовому засіданні 27.04.2021 скаржник повідомив, що має право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство, оскільки є кредитором боржника. Крім того відмітив, що оскаржуваною ухвалою зачіпаються його інтереси, оскільки майно щодо якого застосовано заходи забезпечення вимог кредиторів перебувало у його власності.

Заслухавши пояснення скаржника щодо наявності у нього прав на оскарження ухвали місцевого господарського суду від 06.07.2020, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі №910/17428/19 підлягає закриттю, зважаючи на наступне.

Приписами ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів").

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відтак реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Отже, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Аналіз наведених норм свідчить, що ГПК України виокремлено коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які умовно можна поділити на дві групи: 1) учасники справи; 2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону про банкрутство.

Як слідує з матеріалів апеляційної скарги, ОСОБА_1 звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, якою задоволено клопотання про забезпечення вимог кредиторів, зазначив, що він є кредитором у справі №910/17428/19 про неспроможність ОСОБА_2 , а оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду ухвалене, зокрема з порушенням умов та підстав заходів забезпечення вимог кредиторів визначених КУзПБ.

Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням ОСОБА_5 стосовно набуття ним статусу кредитора у справі №910/17428/19 про банкрутство ОСОБА_2 , зважаючи на наступне.

Так, ч. 1 ст. 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Суб`єктний склад учасників господарського процесу за ГПК України є іншим, ніж склад учасників у справі про банкрутство за КУзПБ. Водночас, перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство наведеними нормами віднесено також інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Коло осіб (в позовному провадженні), які мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, а також оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції визначено приписами статей 254, 255 ГПК України.

У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Відповідна правова позиція не має законодавчого відтворення ані в ГПК України, ані в Законі про банкрутство (до 21.10.2019), КУзПБ (з 21.10.2019), однак є усталеною під час перегляду справ про банкрутство та викладена суддями судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 07.07.2020 у справі №Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі №916/3206/17, від 03.06.2020 у справі №910/18031/14, від 19.05.2020 у справі №908/2332/19, від 03.03.2020 у справі №904/7965/16, від 20.02.2019 у справ №5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі №911/5186/14; від 16.07.2020 у справі №910/4475/19.

Відповідно до статті 1 КУзПБ учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Цією статтею КУзПБ визначено, що сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).

За приписами згаданої статті КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Порядок набуття кредитором (окрім кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі про банкрутство) статусу учасника провадження у справі про банкрутство з 21.10.2019 визначається статтею 45 КУзПБ.

Приписами статті 45 КУзПБ встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим. Кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують (пункт 56.8 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19).

Отже, набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому Законом порядку (вказана правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13).

У світлі наведеного суд звертається до висновку Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду викладеного у пункті 56.16 постанови від 16.07.2020 у справі №910/4475/19, згідно з яким лише після вчинення всіх передбачених Законом про банкрутство (стаття 23) чи КУзПБ (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 23 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45 КУзПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України).

Тобто, лише за сукупністю, встановлених Законом про банкрутство, КУзПБ дій (пред`явлення грошових вимог; доведення свого права вимоги перед судом; розгляд грошових вимог судом (перевірка наявності такого права у кредитора; правомірність його набуття; невтрата цього права у зв`язку з позовною давністю, тощо); визнання їх судом) кредитор може набути правового статусу учасника у справі про банкрутство.

Кредитори (в розумінні абз. 10 ч. 1 ст. 1 КУзПБ, окрім тих хто ініціював провадження у справі про банкрутство), з моменту подання заяви, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 45 КУзПБ, можуть скористатися правами, передбаченими абз. 1 ч. 6 названої статті, та правом оскарження судових рішень у справі про банкрутство як особи, які не брали участі у справі (ч. 1 ст. 254 ГПК України), якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (пункт 56.20 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі №910/4475/19).

З наведеного слідує, що законодавством про банкрутство передбачено певну процедуру набуття кредиторами статусу учасника провадження у справі про банкрутство. У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення в апеляційному порядку, звужено до учасників такої справи, якими згідно зі статтею 1 КУзПБ є кредитори у справі.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що 25.02.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника на суму 3 642 415,11 грн.

З часу надходження заяви ОСОБА_1 та заяв з грошовими вимогами до боржника інших заявників розгляд справи неодноразово відкладався. Станом на 06.07.2020 (день постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції) грошові вимоги заявників, в тому числі ОСОБА_1 судом не були розглянутими.

Ухвалою від 26.08.2020 Господарський суд міста Києва призначив попереднє засідання у справі на 21.10.2020, яке не відбулось у зв`язку з направленням матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

Станом на 27.04.2021 кредиторські вимоги ОСОБА_1 також не розглянуті судом.

Таким чином, станом на час постановлення оскаржуваної ухвали (06.07.2020) ОСОБА_1 не набув статусу кредитора у даній справі, а відтак не наділений правом на апеляційне оскарження судових рішень, як учасник справи про банкрутство.

Північний апеляційний господарський суд відмічає, що соби, які не є учасниками у справі також мають право подавати апеляційні скарги на судові рішення, нарівні з іншими учасниками відповідної справи. Однак на відміну від оскарження судового рішення учасником справи не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом з тим судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

Дослідивши наявність у ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 06.07.2020 в контексті впливу цього судового рішення на його права, інтереси та (або) обов`язки, суд відмічає наступне.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державних реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, в межах виконавчого провадження №57258369, яке відкрито постановою приватного виконавця Ляпіна Д.В. від 19.09.2018 про виконання виконавчого листа від 13.01.2016 у справі №756/9508/15-ц (стягувачами за даним виконавчим провадження є ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ) було відчужено майно яке знаходилось на праві власності у ОСОБА_2 .

Зі змісту витягу про виконавче провадження вбачається:

- 23.04.2020 від ОСОБА_3 надійшла заява про залишення за собою нереалізованого майна, а саме Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 648,8 кв.м., що знаходиться за адресою, АДРЕСА_2 за ціною третіх торгів 5 088 300, 00 грн.

- 23.04.2020 від ОСОБА_1 надійшла заява про залишення за собою нереалізованого майна, а саме Ѕ частини п`ятикімнатної квартири загальною площею 268,6 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

У відповідності до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, 29.04.2020 об 17:22:18 приватним нотаріусом Новохатньою Наталією Сергіївною на підставі протоколу електронних торгів №472209 від 01.04.2020 складених ДП "Сетам" за лотом №409979, постанови та акту приватного виконавця Ляпіна Д.В. щодо передачі майна стягувачу було видано свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

У відповідності до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, 04.06.2020 об 16:59:13 приватним нотаріусом Чеботар Світланою Іванівною на ім`я ОСОБА_3 на підставі протоколу електронних торгів №470590 від 23.03.2020 за лотом №408703, постанови та акту приватного виконавця Ляпіна Д.В. видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №466 від 04.06.2020.

За наведеного, 29.04.2020 ОСОБА_1 набув право власності на Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на яку, крім іншого, було накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії щодо реєстрації/перереєстрації права власності та відчуження шляхом вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів ухвалою суду від 06.07.2020.

Проте, 25.06.2020 ОСОБА_1 подарував зазначене майно ОСОБА_7 (згідно договору дарування Ѕ частки у праві власності на квартиру, зареєстровано в реєстрі №491, а.с. 170, т.1). Відтак, станом на час постановлення оскаржуваної ухвали (06.07.2020) ОСОБА_1 не являвся власником Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином у оскаржуваній ухвалі немає жодного обмеження, позбавлення, скасування або припинення прав чи інтересів апелянта - ОСОБА_1 , з чого слідує, що у скаржника не виникло права звертатись з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2020.

Відповідно до норм діючого законодавства, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №910/22354/15, від 19.06.2018 у справі №910/18705/17, від 11.07.2018 у справі №911/2635/17; від 14.08.2019 у справі №62/112.

Зважаючи на викладені вище обставини та враховуючи, що скаржник не є учасником даної справи про банкрутство, судом першої інстанції не було вирішено питання про його права та обов`язки, а відповідно він не наділений процесуальним правом на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі №910/17428/19, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Оскільки оскаржуваною ухвалою не вирішено питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , зважаючи на наявність в матеріалах справи пояснень боржника з урахуванням постанови Верховного Суду, клопотання боржника про відкладення розгляду справи залишається без розгляду.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 254, п. 3 ч. 1 ст. 264, 281 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 у справі №910/17428/19.

2. Матеріали справи №910/17428/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно вимог ст.ст. 287-291 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 28.04.2021.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

Л.Л. Гарник