ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2021 р. Справа№ 910/3402/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання Мельничук О.С.

від позивача - Ляпкало А.І.,

від відповідача - не з`явились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтаукртранс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 (повний текст ухвали складено 09.03.2021)

про передачу справи за підсутдністю

у справі №910/3402/21 (суддя Павленко Є.В.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтаукртранс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Енерджи"

про стягнення 1 834 490,28 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтаукртранс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Енерджи" про стягнення 1 834 490, 28 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтаукртранс" з доданими до неї матеріалами передано за підсудністю до Господарського суду Вінницької області.

Ухвала суду першої інстанції мотивовані тим, що позивачем у встановленому законом порядку не було доведено суду того, що обов`язок по оплаті товару, переданого за укладеним між сторонами договором поставки нафтопродуктів від 12.09.2018 року № 070ДП, через його особливості можна виконувати тільки в певному місці, а саме - у місті Києві. При цьому на думку місцевого господарського суду положення договору, за яким місто Київ визначено сторонами, як місце виконання даної угоди, стосується виключно обов`язку щодо поставки, відвантаження та отримання товару за даним правочином і не може свідчити про встановлення сторонами місця виконання спірного грошового зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Енерджи" за цим правочином у наведеному населеному пункті в розумінні частини 5 статті 29 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтаукртранс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 року у справі №910/3402/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом її було прийнято з порушенням ч.ч. 1, 5, ст. 29 Господарського процесуального кодексу України та безпідставним застосуванням ч.ч. 1, 2, ст. 27, п. 1, ч. 1, ст. 31 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник зазначає, що місце виконання договору є ширшим поняттям та охоплює з однієї сторони здійснити поставку (обов`язок позивача) та з другої сторони оплатити цю поставку (обов`язок відповідач).

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтаукртранс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 року у справі №910/3402/21, розгляд справи призначено на 28.04.2021 року.

В судовому засіданні 28.04.2021 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вже було зазначено, до Господарського суду міста Києва було подано позовну заяву товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтаукртранс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Енерджи" про стягнення заборгованості за укладеним між сторонами договором поставки нафтопродуктів від 12 вересня 2018 року № 070ДП в розмірі 1 834 490, 28 грн.

Дослідивши вказану позовну заяву та додані до неї документи, місцевий господарський суд прийшов до висновку про передачу даної справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Вінницької області.

Передаючи справу на розгляд до вказаного суду, місцевий господарський суд виходив з того, що місцезнаходженням відповідача відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: 21018, місто Вінниця, вулиця Марії Литвиненко-Вольгемут, будинок 31-А, а тому справа підлягає передачі до суду за указаним місцезнаходженням відповідача.

Суд першої інстанції зазначив, що положення договору, за яким місто Київ визначено сторонами, як місце виконання даної угоди, стосується виключно обов`язку щодо поставки, відвантаження та отримання товару за даним правочином і не може свідчити про встановлення сторонами місця виконання спірного грошового зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Енерджи" за цим правочином у наведеному населеному пункті в розумінні частини 5 статті 29 ГПК України.

Натомість, колегія суддів не погоджується з такими висновками та вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з позовної заяви предметом спору між сторонами є стягнення заборгованості у розмірі 1 834 490, 28 грн., що виникла на підставі договору поставки нафтопродуктів від 12.09.2018 року № 070ДП.

В матеріалах справи наявний договір поставки нафтопродуктів від 12.09.2018 року № 070ДП. (а.с. 17-24).

Також в матеріалах справи наявна додаткова угода №16 від 25.06.2019 року до договору поставки нафтопродуктів від 12.09.2018 року № 070ДП (а.с. 26), якою сторони вирішили доповнити договір пунктом 8.3. наступного змісту:

« 8.3. сторони домовились, що незалежно від умов, на яких здійснюються поставки окремих партій, та незалежно від місця отримання товару (відвантаження) окремих партій, для цілей визначення територіальної підсудності згідно з частиною 4 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, місцем виконання цього договору сторони визнають місто Київ.»

Колегія суддів звертає увагу, що предметом договору відповідно до п. 2.1. визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передавати у власність покупця нафтопродукти, а покупець зобов`язується приймати ці нафтопродукти (в подальшому поіменовані - товар) та повістю оплачувати їхню ціну (вартість).

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Отже, колегія суддів звертає увагу, що термін «місцем виконання договору» визначає взаємне виконання обома сторонами договору своїх обов`язків, як то передбачено п. 2.1. договору, від позивача щодо поставки товару, а від відповідача щодо оплати товару.

При цьому, сторони в п. 8.3. не визначали окремо місцем виконання, яких саме обов`язків сторін за договором є місто Київ.

Більше того, передусім для встановлення наявності заборгованості відповідача перед позивачем, суду необхідно й встановити факт виконання поставки товару.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що сторонами договору визначено та узгоджено на свій розсуд місце виконання зобов`язань за таким договором - м. Київ.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

На переконання колегії суддів, частина 5 статті 29 ГПК України чітко визначає, що спори, які виникають з договорів, у яких визначено місце виконання, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. При цьому, вказана процесуальна норма жодним чином не конкретизує, що таке виконання договору стосується дії, за котрою подається позов (наприклад, з приводу виконання умов договору чи його оплати, або ж сплати заборгованості чи штрафних санкцій за таким договором).

В той же час, у ч. 5 ст. 29 ГПК України не зазначено, що предмет спору повинен бути пов`язаний з виконанням договору безпосередньо відповідачем у певному місці.

Тобто, на переконання колегії суду, якщо у договорі чітко вказано місце його виконання, до позову, що подається за умови такого існування в договорі відповідної умови, застосовується частина 5 статті 29 ГПК України, і у позивача в такій справі виникає право (в силу дії ч. 1 ст. 29 ГПК України) вибору, до якого суду він може подати позовну заяву: за місцезнаходженням відповідача чи за місцем виконання договору. Тобто, стаття 29 ГПК України передбачає альтеративну підсудність за вибором позивача.

Отже, оскільки предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за невиконання відповідачем умов договору, місцем виконання якого, як встановлено вище, є місто Київ, у даному випадку можливим є застосування положень статті 29 ГПК України та, відповідно, подання позову не за місцезнаходженням відповідача, а також за місцем виконання правочину, що і було зроблено позивачем.

За таких обставин, беручи до уваги право позивача обрати суд, якому підсудна справа, та факт звернення позивача до Господарського суду міста Києва, до територіальної підсудності якого належить даний спір, колегія суддів констатує, що ця справа підсудна вказаному господарському суду.

Отже, позивач, користуючись правом, наданим ч. ч. 1 та 5 статті 29 ГПК України, правомірно звернувся із позовною заявою до Господарського суду м. Києва.

Таким чином судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено приписи процесуального закону, що регулюють наявність права позивача на звернення до відповідного суду з позовом за його вибором.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 року у даній справі не можна визнати такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтаукртранс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 року підлягає задоволенню.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду та передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним спору, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтаукртранс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 року у справі №910/3402/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 року у справі № 910/3402/21 скасувати.

3. Справу № 910/3402/21 передати на розгляд Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.04.2021 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз