УХВАЛА

29 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 911/2187/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Кролевець О.А., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу Державного авіаційного підприємства "Україна"

на рішення Господарського суду Київської області

(суддя Рябцева О.О.)

від 06.10.2020

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Кравчук Г.А., судді: Козир Т.П., Коробенко Г.П.)

від 15.03.2021

у справі за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Державного авіаційного підприємства "Україна"

про стягнення 22 846,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Державного авіаційного підприємства "Україна" про стягнення 22 846,30 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не сплатив на користь позивача вартість отриманих у липні 2018 року послуг з аеропортового обслуговування (аеропортовий збір за посадку-зліт повітряних суден, які виконували технічні та тренувальні польоти) відповідно до додатку В1.0/02.1-14/1-01 до стандартної угоди з наземного обслуговування (SGHA) від січня 2013 року, укладеного між позивачем (обслуговуюча компанія) та відповідачем (перевізник), що призвело до виникнення заборгованості в сумі 22846,30 грн, яку позивач просить суд стягнути, посилаючись на статі 530, 629, 903 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.10.2020 у справі №911/2187/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021позов задоволено.

Суди дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з тим, що надання послуг з обслуговування авіарейсів у липні 2018 року на суму 22 846,30 грн належним чином доведено позивачем, а саме наявними в матеріалах справи обліковими документами, які відповідають умовам укладеної між сторонами угоди.

09.04.2021 Державне авіаційне підприємство "Україна" звернулося з касаційною скаргою на судові рішення, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справа, що розглядається, є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 2270,00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Скаржник зазначає, що справа є малозначною, проте підлягає оскарженню за підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутній висновок єдиної правозастосовчої практики в аналогічних справах, посилаючись на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 у справі №911/1990/18, якою позовні вимоги задоволено повністю, на відміну від постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 у справі № 911/2694/18, якою позовні вимоги задоволено лише частково. Рішенням Господарського суду Київської області від 30.11.2017 у справі № 911/1733/17 відмовлено у стягненні сум, а у рішенні Господарського суду Київської області від 26.12.2018 у справі № 911/1989/18 стягнуто суму. Скаржник наголошує, що рішення судів прийняті у аналогічних правовідносинах, різниця між якими полягає лише у підставі виникнення спорів, тобто порушення відповідачем умов різних за датою, номером і строком дії господарських зобов`язань.

Також скаржник зазначає, що справа має виняткове значення для скаржника, оскільки необхідність виконання відповідних рейсів обумовлена основним завданням для нього, а нарахування авіаційних зборів за посадку-зліт ПС з метою обльоту авіаційної техніки, тренувальні, випробувальні та перегінні польоти для забезпечення виконання рейсів під літерою "А" та стягнення їх в судовому порядку, суперечить підпункту 2.1.1 пункту 2.1 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2008 № 337.

Вивчивши доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судових рішень у справі за підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, буде впливати на значну кількість спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Верховний Суд вважає, що наведені у касаційній скарзі доводи, посилання на різне вирішення справ нижчими інстанціями не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, адже прийняття рішень у вказаних скаржником справах пов`язані з різними фактичними обставинами, які були встановлені судами під час розгляду справ.

Крім того, доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, при цьому, сама по собі незгода сторони з оцінкою судом конкретних обставин справи не може бути підставою для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Також Верховний Суд вважає, що твердження про виняткове значення справи для скаржника не містять достатнього обґрунтування, з якого можна було б зробити такий висновок.

Незгода із рішеннями суду апеляційної інстанції не свідчить про винятковість справи для скаржника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного авіаційного підприємства "Україна" у справі № 911/2187/20 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Суд не розглядає клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини 3 статті 287, пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 911/2187/20 за касаційною скаргою Державного авіаційного підприємства "Україна" на рішення Господарського суду Київської області від 06.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Кролевець

Л. Стратієнко