ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/294/21
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 11.03.2021 (суддя Смородінова О.Г.) про передачу справи на розгляд до Господарського суду Вінницької області

позовну заяву Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕМО»

про стягнення 26 196 979,45 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2021 року Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД» (далі - Підприємство, позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕМО» (далі - Товариство, відповідач) про стягнення збитків в розмірі 20 322 401,83 грн., штрафу - 4 887 670,00 грн. та пені - 986 907,67 грн. за період з 01.11.2020 по 03.03.2021.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.03.2021 передано матеріали позовної заяви Підприємства разом з матеріалами заяви про забезпечення позову до Господарського суду Вінницької області, враховуючи положення ст. ст. 27, 31 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що даний спір щодо стягнення заборгованості не пов`язаний з місцем виконання договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення грошових коштів, а не про фактичне виконання зобов`язань з поставки товару. Крім того, суд зазначив, що відповідне грошове зобов`язання зі сплати збитків та штрафних санкцій не є такими, що належить виконувати лише в певному місці. Зі змісту ж договору не вбачається певних особливостей в частині місця притягнення відповідача до відповідальності.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Підприємство звернулась до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, направити справу до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач, відповідно до вимог ч. 5 ст. 29 ГПК України, правомірно реалізував надане йому процесуальне право на вибір господарського суду та звернувся до Господарського суду Миколаївської області, який є судом за місцем виконання Договору поставки №60425643.

19.04.2021 до суду від Товариства надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що договором поставки від 11.08.2020 не визначено конкретного місця виконання зобов`язані зі сплати штрафу та пені, отже даний спір щодо стягнення заборгованості не пов`язаний з місцем виконання договору.

Крім цього, предметом спору є вимога про стягнення грошових коштів, а не про фактичне виконання зобов`язань з поставки товару за умовами п. 5.1. укладеного між сторонами договору.

Також, товариство звернуло увагу суду, що договір поставки від 11.08.2020 є неукладеним, між сторонами відсутні договірні відносини, а тому позов Підприємства має розглядатись господарським судом Вінницької області.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного

За умовами ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

У всіх передбачених приписами ст. 29 ГПК України випадках альтернатива загальному правилу підсудності для позивача є факультативною, оскільки позивач самостійно та на власний розсуд може обирати між використанням як загального правила підсудності, так і застосуванням передбаченого законом альтернативного (одного або декількох).

Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (ч. 5 ст. 29 ГПК України).

Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

Згідно з ч. 1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

В силу ч. 1 ст. 197 ГК України господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

Поняття «місце виконання зобов`язання» за своїм змістом відображає певну просторову характеристику зобов`язальних правовідносин, при цьому таке відображення може відбуватися не тільки за допомогою формулювання «місце виконання зобов`язання», але й іншими словосполученнями.

З матеріалів справи вбачається, що 11.08.2020 між Підприємством (покупець) та Товариством (постачальника, продавець) був укладений договір поставки №60425643, за умовами якого, продавець зобов`язується продати та поставити, а покупець оплатити і прийняти Товар Соняшника урожаю 2020 року, насипом.

У п. 5.1. сторони узгодили, що продавець зобов`язується здійснити поставку автомобільним транспортом на Термінал в Миколаївському морському торговельному порту, згідно реквізитів поставки, які зазначені в цьому договорі, або в окремих інструкціях Покупця.

Реквізити поставки: вантажоотримувач: ТОВ «Грінтур-Екс» (парк «Рудний», м. Миколаїв, вул. Задорожна, 23) для ТОВ ЕТСК, вантажовласник Підприємство.

Отже, відповідно до умов договору поставки місцем виконання зобов`язання за Договором є м. Миколаїв, вул. Заводська, 23.

Матеріали справи не містять, додаткових угод до укладеного між сторонами договору в частині зміни місця виконання договору.

Тобто сторонами за власним розсудом погоджено місце виконання договору, яким є Термінал в Миколаївському морському торговельному порту.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки предметом спору у даній справі є відшкодування збитків та стягнення штрафу за неналежне виконання відповідачем умов договору, місцем виконання якого, як встановлено вище судом, є Термінал в Миколаївському морському торговельному, у даному випадку можливим є застосування положень ст. 29 ГПК України та, відповідно, подання позову не лише за місцезнаходженням відповідача, а також за місцем виконання договору, що і було здійснено позивачем.

За таких обставин, беручи до уваги право позивача обрати суд, якому підсудна справа, та факт звернення позивача до Господарського суду Миколаївської області, до територіальної підсудності якого належить даний спір, колегія суддів констатує, що ця справа підсудна вказаному господарському суду.

Отже, позивач, користуючись правом, наданим частинами 1 та 5 статті 29 ГПК України, правомірно звернувся із позовною заявою до Господарського суду Миколаївської області.

Судова колегія не приймає до уваги доводи Товариства, що договір поставки від 11.08.2020 є неукладеним, оскільки дані обставини підлягають з`ясуванню під час розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено приписи процесуального закону, що регулюють наявність права позивача на звернення до відповідного суду з позовом за його вибором.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 280 ГПК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала господарського суду від 11.03.2021 скасуванню, з направленням справи до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Оскільки дана справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат буде здійснено у відповідності до норм чинного законодавства.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного з поданням апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду справи згідно з загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 280-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД» задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 11.03.2021 - скасувати.

3. Справу передати на розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Діброва Г.І.

Савицький Я.Ф.