ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" квітня 2021 р. Cправа №902/1037/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву", м.Вінниця

до Комаровецького комунального підприємства водопровідного господарства "Комаровецьке" Комаровецької сільської ради, с.Комарівці Барського району Вінницької області

до Комаровецької сільської ради Барського району Вінницької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Барська міська рада Вінницької області.

про стягнення 144886,3 грн заборгованості згідно кредитного договору

Представники сторін та третьої особи на оголошення вступної та резолютивної частин в судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ :

23.10.2020 на адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" про солідарне стягнення з Комаровецького комунального підприємства водопровідного господарства "Комаровецьке" Комаровецької сільської ради та Комаровецької сільської ради Барського району Вінницької області заборгованості у розмірі 144886,30 грн, з яких: сума основного боргу - 127277,0 грн; 6% річних - 9268,47 грн та 8340,80 грн - пеня. Вказана заборгованість нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачами умов кредитного договору №01 пв-1-1-419 від 01.03.2017 в частині сплати обумовлених угодою коштів.

Ухвалою суду від 28.10.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1037/20, вирішено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

19.01.2021 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

За результатами судового засідання, 06.04.2021, судом постановлено ухвалу про його відкладення на 15.04.2021.

На визначену судом дату (15.04.2021) з`явився представник третьої особи. Натомість сторони не забезпечили явку уповноважених представників в судове засідання, хоча про місце дату та час його проведення останні повідомлені належним чином, що підтверджується відносно відповідачів електронними повідомленнями (а.с.114-115).

Вказаний вид повідомлення узгоджується із приписами ч.6 ст.120 ГПК України відповідно до якого суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Також суд враховує, що 15.04.2021 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Одночасно останній зазначає, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідачів щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідачі належним чином повідомлені про дане судове засідання. Неявка останніх є підставою до розгляду справи за їх відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Під час судового засідання, 15.04.2021, представник третьої особи просив суд не стягувати штрафні санкції.

Після закінчення судових дебатів суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по суті позовних вимог та орієнтовний час повернення - 16.04.2021.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення (16.04.2021) представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Таким чином, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які долучено позивачем до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

01.03.20217 між Комунальною організацією "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (далі по тексту також - Фонд, позивач) та Комаровецьким комунальним підприємством водопровідного господарства "Комаровецьке" Комаровецької сільської ради (далі по тексту також - Позичальник, відповідач) укладено Кредитний договір №01пв-1-1419 (далі по тексту також - Договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого Фонд згідно умов цього Кредитного договору зобов`язується надати Позичальнику кредит в сумі 700000,00 грн із ціллю: для будівництва зовнішнього водопроводу в с.Комарівці Барського району Вінницької області, що знаходиться за адресою: Барський район, с.Комарівці, Олега Щепанського, 9А на 3 роки 0 місяців згідно протокольного рішення затвердженої програми "Питна вода" для розвитку підприємницької діяльності з метою надання послуг населенню.

За користування кредитними коштами Позичальник сплачує Фонду 6-ть відсотків річних згідно з Правилами та Методикою (п.2.1 Договору).

Кредит надається шляхом перерахування всієї суми Кредиту відповідно до цільового призначення на банківський рахунок, вказаний Позичальником у кредитному договорі. Фонд має право призупинити чи відмовитись від надання кредиту у разі, якщо вказані у заяві відомості дають підстави сумніватися, що кредитні кошти будуть використані Позичальником не за цільовим призначенням (п.2.2. Договору).

Відповідно до п. 2.4 Договору погашення 6-ти відсотків річних за користування кредитом здійснюється одночасно з погашенням основного боргу шляхом перерахування коштів на розрахунковий банківський рахунок Фонду згідно графіка погашення кредиту:

Дата початку повернення кредиту: 01.09.2017.

Дата закінчення повернення кредиту: 01.03.2020.

№ п/пДата повернення позики Сума кредиту, що підлягає поверненню, грн 6% річних за користування кредитом, грнРазом
101.09.11.12.1.03.1.06.1.09.1.12.1.03.1.06.01.09.01.12.01.03.5264592
Разом3773613

Згідно до п.2.5. Договору зарахування повернення боргу здійснюється в такій послідовності: штраф, пеня (якщо таке має місце), заборгованість по відсотках, чергові платежі по основному боргу.

За прострочування терміну повернення кредиту, згідно графіку повернення кредиту, Позичальник сплачує Фонду пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, яка нараховується від не внесеної в строк суми кредиту (п.5.2. Договору).

Цей договір, набуває законної сили з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного повернення, наданого Фондом кредиту, сплати відсотків за користування ним та інших обумовлених договором платежів (п.6.1. Договору).

На виконання умов Договору Фондом перераховано на рахунок відповідача 700000 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №1 від 20.03.2017, №6 від 28.04.2017, №9 від 24.05.2017.

Наданий Позичальнику кредит забезпечений укладеним 01.03.2017 між Комунальною організацією "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (також в подальшому - Фонд) та Комаровецькою сільською (селищною) радою (далі по тексту також - Поручитель) Договором поруки.

Згідно з цим договором Поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед Фондом за виконання зобов`язань по кредитному договору №01пв-1-1-419 від 01.03.2017, далі Кредитний договір, на суму 700000 грн строком на 3 років 0 місяців укладений між Фондом та Позичальником, (а також усіх угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору) ЖКП ВГ "Комаровецьке" Комаровецької сільської ради про надання позики на будівництво інженерних мереж, яке знаходиться за адресою Барський район, с.Комарівці, Олега Щепанського, 9А (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Фондом за виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів та нарахувань по кредитному договору, вказаного в п.1.1. цього договору.

У випадку невнесення або неповного внесення Позичальником річних платежів або нарахувань по кредитному договору на протязі 30 календар днів, послідуючих за останнім платіжним днем поточного року, Фонд повідомляє Позичальника (листом або претензією) про необхідність виконання зобов`язань по Кредитному договору (п.3.1. Договору).

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що у випадку невнесення або неповного внесення Позичальником річних платежів або нарахувань по кредитному договору на протязі 60 календарних днів, послідуючих за останнім платіжним днем поточного року, Фонд повідомляє Поручителя (листом або претензією) про необхідність виконання зобов`язань по Кредитному договору.

Згідно до п.3.3. Договору у випадку невнесення або неповного внесення Позичальником також Поручителем річних платежів або нарахувань по кредитному договору з урахуванням пені за прострочку платежів на протязі 90 календарних днів, послідуючих за останнім платежем днем поточного року (30 листопада), Фонд має право (згідно діючого законодавства України) звернути стягнення з Позичальника або Поручителя на суму невиконаних боргових зобов`язань.

Поручитель несе повну (солідарну) відповідальність за виконання умов Кредитного договору Позичальником (п.4.1. Договору).

Як слідує з матеріалів справи Відповідач 1 сплатив за договором №01пв-1-1-419 від 01.03.2017 - 645585,0 грн, що відображено у виписках по рахунку Фонду, а саме від 01.09.2017 на суму 84 809,0 грн, від 28.11.2017 на суму 73155,0 грн, від 27.02.2018 на суму 72109,0 грн, від 29.05.2018 на суму 71335,0 грн, від 31.08.2018 на суму 70373,0 грн, від 30.11.2018 на суму 69348,0 грн, від 28.02.2019 на суму 68343,00 грн, від 27.05.2018 на суму 42000,0 грн, від 11.07.2019 на суму 26113,0 грн, від 21.10.2019 на суму 68000,0 грн.

Таким чином, починаючи з 02.06.2019 у Відповідача 1 виникла прострочена заборгованість по сплаті суми кредиту та 6% за користування ним, а саме станом на момент звернення до суду (23.10.2020) позивачем визначено її суму у розмірі 144886 грн 30 коп., з яких сума основного боргу - 127277,0 грн, 6 % річних - 9268,47 грн.

12.03.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією про негайне погашення заборгованості.

Поряд з тим, відповідач на вказану претензію не відреагував, заборгованість не сплатив, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

З огляду на викладене суд дійшов наступних висновків.

Згідно із п.3 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України (далі по тексту також - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст.345 ГК України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту також - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з приписами ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача, для захисту яких останній звернувся з даним позовом до суду, так як матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем кредиту відповідачу та відсутність повного та своєчасного повернення кредитних коштів і сплати процентів зі сторони Позичальника у відповідності до умов Договору.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 127277,00 грн основного боргу правомірними та обґрунтованими, з огляду на що задовольняє їх в повному обсязі.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 9268,47 грн 6 % річних за користування кредитними коштами суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до змісту п.2.1. Договору за користування кредитними коштами Позичальник сплачує Фонду відсотки в розмірі 6 % (шести) відсотків річних.

При цьому суд зауважує, що сторонами у тексті кредитного договору погоджено термін кредитування: з 01.09.2017 по 01.03.2020.

Як слідує з розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви, останнім здійснено нарахування 6% річних згідно визначеного в п.2.4. Договору графіку погашення кредиту та додатково за період з 02.03.2020 - 22.10.2020.

Надаючи оцінку вказаному розрахунку суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду відійшла від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.12.2015 у справі №6-249цс15, в якому суд вказував, що проценти за кредитом і пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача у межах позовної давності, обчисленої за 3 роки (для процентів) й рік (для пені) до дня звернення до суду.

Натомість Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Також Велика Палата ВС наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

У постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 Велика Палата ВС також зазначила, що регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Зазначені правові висновки були враховані у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 383/869/14, від 10.02.2021 у справі № 331/3410/16-ц, від 30.06.2020 у справі № 717/1223/17-ц.

Таким чином, вимоги позову в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами підлягає задоволенню частково у межах строку кредитування по 01.03.2020 в сумі 2936,50 грн.

Також судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача 8340,80 грн пені, за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст.230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторонами в пункті 5.2. Договору узгоджено міру відповідальності за прострочення терміну повернення кредиту, а саме: сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Відповідно до п.1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Так, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 зі справи № 910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 зі справи № 916/804/17.

В той же час, сторони не можуть змінювати визначеної ч.6 ст.232 Господарського кодексу України дати, з якої починається перебіг строку нарахування пені, - день, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №916/1777/19.

З долученого до матеріалів справи розрахунку слідує, що позивачем здійснено нарахування пені за період з 23.04.2020 по 23.10.2020 (останні шість місяців перед зверненням до суду), тобто з порушення зазначеного вище порядку.

Окрім того, суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19" від 16 червня 2020 року №691-IX внесено зміни до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та п.8 Розділу IX "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Закон України №691-IX від 16 червня 2020 року набрав чинності 04.07.2020.

У силу норм ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" №211 від 11.03.2020, на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020.

Відповідно до ч.1 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 23, ст. 896, N 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 року N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 43, ст. 1394, N 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 року N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020, N 63, ст. 2029).

Відтак, починаючи з 12.03.2020 позичальники звільняються від відповідальності щодо сплати неустойки, штрафу, пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період дії карантину.

Враховуючи наведене суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, адже заявлений позивачем період до стягнення з 23.04.2020 по 23.10.2020 підпадає під дію карантину.

Оскільки позов пред`явлено про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителів, судом при прийнятті рішення враховано наступні норми матеріального права.

Згідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, у тому числі порукою.

Статтею 553 ЦК України унормовано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

З огляду на викладене слідує, що оскільки зобов`язання позичальника - Комаровецького комунального підприємства водопровідного господарства "Комаровецьке" Комаровецької сільської ради перед позивачем не виконані, отже поручитель - Комаровецька сільська рада Барського району Вінницької області як солідарний боржник відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу та процентів.

Таким чином, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів основного боргу та відсотків за користування кредитом є обґрунтованими.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачі під час розгляду справи не надали суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у них обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України: витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Комаровецького комунального підприємства водопровідного господарства "Комаровецьке" Комаровецької сільської ради (вул.Олега Щепанського, 9А, с.Комарівці, Барський район, Вінницька обл., 23010, ) на користь комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (вул.Замостянська / пр.Коцюбинського, 26/58, м.Вінниця, 21009, ) 127277,00 грн - основної заборгованості; 2936,50 грн - 6 % річних.

3. Стягнути солідарно з Комаровецької сільської ради Барського району Вінницької області (вул.Олега Щепанського, 9А, с.Комарівці, Барський район, Вінницька обл., 23010, ) на користь комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (вул.Замостянська / пр.Коцюбинського, 26/58, м.Вінниця, 21009, ) 127277,00 грн - основної заборгованості; 2936,50 грн - 6 % річних.

4. Стягнути з Комаровецького комунального підприємства водопровідного господарства "Комаровецьке" Комаровецької сільської ради (вул.Олега Щепанського, 9А, с.Комарівці, Барський район, Вінницька обл., 23010, ) на користь комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (вул.Замостянська / пр.Коцюбинського, 26/58, м.Вінниця, 21009, ) 1051,00 грн - судового збору.

5. Стягнути з Комаровецької сільської ради Барського району Вінницької області (вул.Олега Щепанського, 9А, с.Комарівці, Барський район, Вінницька обл., 23010, ) на користь комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (вул.Замостянська / пр.Коцюбинського, 26/58, м.Вінниця, 21009, ) 1051,00 грн - судового збору.

6. В позові в частині стягнення 8340,80 грн пені та 6331,97 грн 6 % річних відмовити.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

8. Рішення суду від 16.04.2021 у справі №902/1037/21 надіслати на наступні електронні адреси: представника позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), третьої особи ()

9. Примірник повного судового рішення надіслати згідно переліку рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 26 квітня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу І (вул.Олега Щепанського, 9А, с.Комарівці, Барський район, Вінницька обл., 23010);

3 - відповідачу ІІ (вул.Олега Щепанського, 9А, с.Комарівці, Барський район, Вінницька обл., 23010)