ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

28 квітня 2021 року м. ХарківСправа № 922/3610/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Івашевського Микити Олеговича, від 15.03.2021 року про ухвалення додаткового рішення, яка в подальшою зареєстрована канцелярію господарського суду 16.03.2021 року(вх.№1475).

за позовом Фізичної особи - підприємця Івашевського Микити Олеговича ( АДРЕСА_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" (61201, м. Харків, Проспект Перемоги, буд. 55Е)
про за зустрічним позовом до стягнення коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" (61201, м. Харків, Проспект Перемоги, буд. 55Е) Фізичної особи - підприємця Івашевського Микити Олеговича ( АДРЕСА_1 ) про розірвання договору та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Івашевський Микита Олегович звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" , в якій просить суд стягнути з останнього 55200,0грн. основного боргу, пеню в сумі 2081,31грн., штраф в сумі 4950,0грн., 3% річних в сумі 520,33грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по Договору купівлі-продажу №20/20 від 28.05.2020 року.

Нормативно позов обґрунтований ст.ст. 20, 173-175, 193, 216-218, ГК України, ст.ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530,611,625, 629 ЦК України. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 13.11.2020 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3610/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 02.12.2020 року.

01.12.2020 о 23:46 годині на електронну адресу господарського суду Харківської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" надійшла зустрічна позовна, яка зареєстрована господарським судом Харківської області 02.12.2020 року (вх.№4905),в якій представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" просить суд:

розірвати договір купівлі-продажу від 28.05.2020 року №20/20, укладений між ТОВ «ІМЕКС МАКС» та ФОП Івашевський Микита Олегович, на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Стягнути з Івашевського Микити Олеговича (код ДРФО НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІМЕКС МАКС» () на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України, п. 1 ч.2 ст. 678 ЦК України 43800 гривень 00 копійок.

Ухвалою господарського суду від 02.12.2020 року, прийнято зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Призначено засідання суду для спільного розгляду зустрічного позову разом із первісним позовом .

Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Задоволено клопотання представника відповідача (вх. № 4904 від 02.12.2020) про розгляд справи № 922/3610/20 за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 09 грудня 2020 року о 12:00.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.02.2021 року, первісні позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" (61201, м. Харків, Проспект Перемоги, буд. 55Е, код 42831345) на користь Фізичної особи - підприємця Івашевського Микити Олеговича ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_2 ) - 55200,0 грн. основного боргу, пеню в сумі 2081,31грн., штраф в сумі 4950,0грн. , 3% річних в сумі 520,33грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2102, 0грн.

В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду Харківської області ухвалено судом 23.02. 2021 року, повний текст рішення виготовлено та підписано 02.03.2020р.

15.03.2020 року від Фізичної особи - підприємця Івашевського Микити Олеговича, електронною поштою надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яка в подальшою зареєстрована канцелярію господарського суду 16.03.2021 року(вх.№1475), у вищевказаній заяві також позивачем подано клопотання про поновлення строку для подачі доказів оплати витрат на професійну правничу допомогу .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.03.2021 року, відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Фізичної особи - підприємця Івашевського Микити Олеговича, від 15.03.2021 року про ухвалення додаткового рішення, яка в подальшою зареєстрована канцелярію господарського суду 16.03.2021 року(вх.№1475) до повернення матеріалів справи до Господарського суду Харківської області з Східного апеляційного господарського суду .

26.04.2021 року справа №922/3610/20 повернулась зі Східного апеляційного господарського суду.

26.04.2021 року господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто, обов`язковою умовою подання до суду доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу є звернення до суду із такими доказами в межах встановленого законом строку для подання доказів або його поновлення за рішенням суду, а саме дотримання встановленого приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України п`ятиденного строку з дня ухвалення рішення суду (у разі неподання доказів до закінчення судових дебатів та за умови наявності відповідної заяви, зробленої до закінчення останніх).

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Додатковій постанові від 03.03.2021 року у справі №912/354/20 наголошує, що докази, які стосуються розміру судових витрат подаються у суворо визначені кодексом строки: до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 119 ГПК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 116 ГПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, метою яких є недопущення перетворення судового розгляду у безладний процес.

Європейський Суд з прав людини вже звертав увагу на те, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

Також суд зазначає, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Разом з тим суд звертає увагу, що подаючи відповідне клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів, заявник повинен вказати на існування певних причин, які зумовили прострочення подання таких доказів витрат на професійну правничу допомогу, за наслідками оцінки яких суд вправі поновити вказаний процесуальний строк (тільки якщо дійде висновку, що причини пропуску такого строку є поважними).

Як встановлено судом,23 лютого 2020 року господарським судом Харківської області на підставі статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При цьому, 23.02.2021р. присутнім в судовому засіданні повноважному представнику позивача адвокату Кожиній С.В. , яка діє на підставі довіреності на здійснення представницьких повноважень від 15.02.2021 року, проголошено вступну та резолютивну частини вищеозначеного рішення суду .

Тому, враховуючи те, що рішення суду у цій справі ухвалено (проголошено) у присутності представника позивача, строк подання доказів понесених витрати на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, обраховується з 23 лютого 2021 року, за умови, що про це зроблено заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Як зазначалось вище, ч. 8 ст. 129 ГПК України надає право стороні на подання доказів понесених витрати на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи після ухвалення судового рішення у справі, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, лише за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Фізична особа - підприємець Івашевський Микита Олегович стверджує, що днем ухвалення рішення - є день його підписання, тобто 02.03.2021 і саме з цього дня починає збігати п`ятиденний строк для подання доказів на підтвердження понесених витрат, проте господарський суд не погоджується із таким визначенням, враховуючи наступне.

Стаття 232 ГПК України визначає види судових рішень. Так судовими рішеннями є:

1) ухвали;

2) рішення;

3) постанови;

4) судові накази (ч. 1).

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (ч. 2).

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду (ч. 3 ст. 232 ГПК України).

У випадках, передбачених цим Кодексом або Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", судовий розгляд закінчується постановленням ухвали, прийняттям постанови чи видачею судового наказу (ч. 5).

Отже, ухвали та рішення - це судові рішення; ухвали постановлюються, рішення ухвалюються.

Стаття 233 ГПК України регулює порядок ухвалення судових рішень, тобто і рішень і ухвал.

Так, ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати (ч. 4).

Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання (ч. 5).

У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного тексту ухвали залежно від складності справи може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали. Судове рішення, що містить вступну та резолютивну частини, має бути підписане всім складом суду і приєднане до справи (ч. 6).

У ст. 240 ГПК України визначено порядок проголошення рішення. Так датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5). У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення (ч. 6). Рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи (ч. 7). Ухвали суду проголошуються негайно після їх постановлення за правилами проголошення рішень суду (ч. 9).

Отже, оскільки ухвали суду проголошуються за правилами проголошення рішення, а проголошенню рішення передує його ухвалення, то і ухвалюються (постановляються) ухвали за правилами ухвалення рішення. Так відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

З огляду на викладене, датою ухвалення такого судового рішення є дата проголошення її вступної та резолютивної частини в судовому засіданні, у якому був присутній представник позивача адвокат Кожина С.В.

Посилання позивача , що сам позивач не був присутній у судовому засіданні 23.02.2021 є хибним з огляду на наступне.

Як цитувалось вище, у ч. 5 ст. 240 ГПК України визначено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже мають бути відсутні учасники справи, а не лише один з них. Рішення не може вважатися для одного учасника ухвалено 23.02.2021, а для іншого - 02.03.2021, воно є ухваленим в один день для всіх - в день проголошення скороченої частини - відповідно до першого речення ч. 5 ст. 240 ГПК України - датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

При цьому у поданому клопотанні обґрунтовуючи підстави для поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів понесених стороною витрат на професійну правничу допомогу позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) зазначає, що неможливість вчасного подання клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та відповідних доказів повноважним представником - адвокатом Мовчанюк зумовлена перебуванням вказаної особи на самоізоляції.

Отже, за твердженням заявника, зазначені обставини є поважними, та, відповідно, зумовили підготовку необхідних документів та вирішення питання оформлення результатів надання адвокатських послуг, зокрема, надання до суду акту наданих послуг на суму 10500,0грн. до договору про надання правової допомоги від 16.10.20202 року №16/10/20.

Судом також прийнято до уваги, що визначений постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» строк самоізоляції хворого на COVID-19 або особи з підозрою на інфікування COVID-19, та або осіб, які мали контакт із хворим на COVID-19, з моменту контакту із хворим становить 14 днів для осіб, а отже навіть приймаючи до уваги зазначене пояснення необхідності перебування у відпустці тривалість останньої виходить за межі встановленого строку.

Також суд зазначає, що чинним процесуальним законодавством не передбачено конкретного переліку причин пропуску процесуальних строків для подання доказів витрат на професійну правничу допомогу, які в розумінні законодавця є поважними, однак поважність підстав для його поновлення не може бути обґрунтована визначенням безпосереднього виконавця роботи в межах установи, організації, підприємства тощо. Встановлений внутрішній порядок розподілу роботи або документації, а також надання щорічних відпусток не може впливати на обчислення процесуальних строків.

Доводи заявника щодо введення карантину та перебування особи, якою підписано надані суду докази, на самоізоляції не можуть бути розцінені судом як поважні чи як непереборні обставини для поновлення строку на подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Будь - яких інших, окрім наведених, доказів на підтвердження підстав неможливості звернутися з доказами на підтвердження витрат на правову допомогу в межах процесуального строку, та які б підтверджували наявність особливих та непереборних обставин, що перешкодили вчинити відповідні процесуальні дії та подати необхідні докази до матеріалів вказаного клопотання не надано.

В свою чергу, органи державної влади, суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

З викладеного вбачається, що пропуск строку на подання до суду доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників, які особа, що звернулась із відповідним клопотанням, могла і повинна була уникнути під час звернення до суду.

Таким чином, з огляду на наведені позивачем підстави для поновлення строку на подання доказів понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про те, що вони не є поважними та не можуть бути взяті до уваги в якості підтвердження наявності виключних та поважних підстав такого пропуску та для поновлення відповідного строку.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом, звернувшись до суду із даним клопотанням лише 05.03.2021 року, пропущено 5-ти денний строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України, і причини пропуску такого строку суд не визнає поважними, а отже, клопотання про поновлення процесуального строку задоволенню не підлягає, та, відповідно, заяву про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №922/3610/20 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 118, 119, 123, 126, 129, 221, 233-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Фізичної особи - підприємця Івашевського Микити Олеговича про поновлення процесуального строку для подання доказів.

2. Заяву Фізичної особи - підприємця Івашевського Микити Олеговича про ухвалення додаткового рішення у справі № 922/3610/20 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання 28.04.2021 року та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку через Господарський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.О. Присяжнюк

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.