УХВАЛА

м. Київ

28.04.2021Справа № 910/6598/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» про забезпечення доказів подану одночасно з пред`явленням позову

особи, щодо яких заявник просить вжити заходи для забезпечення доказів Міністерство оборони України та Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Констракшн»

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Міністерства оборони України (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Констракшн» (далі - відповідач-2) про визнання недійним державного контракту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем-1 укладено державний контракт на виконання робіт за державним оборонним замовленням з «Реконструкції технічної території арсеналу» (шифр-РТ-Б01) від 14.09.2018, який є чинним, втім між відповідачами у 2020 році укладено аналогічний державний контракт з ідентичним предметом, що протирічить вимогам закону, а тому просить визнати його недійсним.

При цьому, разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення доказів шляхом витребування у відповідачів державного контракту по об`єкту «Реконструкція технічної території арсеналу (шифр-РТ-Б01) ІІ-ІІІ», яка обґрунтована тим, що у випадку невжиття цих заходів захист прав та інтересів позивача стане неможливим або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» про забезпечення доказів суд дійшов такого висновку.

У відповідності до вимог статті 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Зі змісту наведених норм слідує, що суд забезпечує докази за наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Отже, забезпечення доказів - це механізм збору доказів, що гарантує збереження доказів, необхідних для підтвердження певних обставин у справі. При цьому збереження доказів зумовлене існуванням обставин, які свідчать про можливу втрату таких доказів або ускладнення чи неможливість їх подання.

Відтак, аналізуючи вищевикладене, слід зазначити, що заяву про забезпечення доказів відрізняє від звичайного клопотання про виклик свідка, витребування доказу чи призначення експертизи те, що у ній необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів, щоб вони все-таки змогли бути використані для з`ясування обставин у справі.

Тобто забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18, від 09.10.2019 у справі №9901/385/19.

Частиною 1 статті 111 ГПК України встановлені вимоги до заяви про забезпечення доказів, в якій має бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Таким чином, згідно приписів статті 110 Господарського процесуального кодексу України забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження доказів, а положення статті 111 вказаного Кодексу покладають на заінтересовану особу обов`язок обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

З аналізу вказаної норми вбачається, що обґрунтованим є вжиття заходів забезпечення доказів лише у разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

В обґрунтування заяви про забезпечення доказів заявник вказує, що між відповідачами у 2020 році укладено державний контракт, який є ідентичним предмету укладеного державного контракту між позивачем та відповідачем-1 у 2018 році, який є чинним, а тому, на думку, заявника вищевикладене свідчить про наявність нагальної необхідності вжиття заходів забезпечення доказів шляхом його витребування у відповідачів.

Проте, розглянувши подану заявником заяву про забезпечення доказів суд відзначає, що вона за своєю правовою природою по суті є заявою про витребування доказів.

Так, відповідно до статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, в якому повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

В свою чергу суд наголошує, що забезпечення доказів способом їх витребування хоча і спрямоване на забезпечення права сторони належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний процесуальний характер від витребування доказів в порядку статей 80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності у такої сторони підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Натомість, як вбачається із поданої заяви про забезпечення доказів, всупереч вищезазначеним приписам чинного законодавства, остання не містить обґрунтувань необхідності забезпечення доказів, а саме, не наведено обставин, на підставі яких заявник вважає, що засіб доказування може бути втрачений або його подання стане згодом неможливим або утрудненим, як і не зазначені та не надані докази на підтвердження можливості втрати цих доказів чи неможливості їх подання згодом.

Наразі доводи позивача в поданій заяві про забезпечення доказів зводяться лише до того, що у разі невжиття цих заходів, захист прав та інтересів заявника стане неможливим або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та втрат.

Згідно частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про невідповідність поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» заяви про забезпечення доказів господарським процесуальним нормам та необхідність її повернення.

Керуючись статтями 110, 111, 112, 234 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс» про забезпечення доказів повернути.

Згідно з частиною 1 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.04.2021.

Суддя Т.В. Васильченко