РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2021Справа № 910/360/21

Господарський суд міста Києва у складі судді - Бондаренко-Легких Г.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/360/21

За позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат іменні Ілліча» (87504, Донецька обл., м. Маріуполь; вул. Левченка, 1 ідентифікаційний код: 00191129)

До Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5,; ідентифікаційний код: 40075815)

Про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 580 352, 42 грн

Без виклику представників сторін.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

1.1. Між позивачем, Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат іменні Ілліча», (вантажоодержувач) та відповідачем, Акціонерним товариством «Українська залізниця», (перевізник) було укладено договір перевезення у спрощеній формі (надалі - Договір). Предметом договору є здійснення доставки вантажів (сировина для металургійного виробництва) на підставі залізничних накладних.

1.2. Позивач здійснив доставку вантажів по наявним у матеріалах справи залізничним накладним, однак відповідачем були допущені прострочення термінів доставки вантажів.

2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

2.1. Спір у справі стосується наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафу у загальному розмірі 580 352,42 грн. за несвоєчасну доставку вантажу, згідно зазначених залізничних накладних та витрат зі сплати судового збору.

2.2. Юридичними підставами позову є статті 15, 16, 525, 526, 530, 629, 908, 909 ЦК України 20, 193, 307, 315 ГК України.

2.3. Фактичними підставами позову є допущення прострочення відповідачем термінів доставки вантажів, внаслідок чого у позивача виникло право на притягнення відповідача до передбаченої нормативно-правовими актами, зокрема Статутом залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Мінтранспорту України від 21.11.2000 за № 644 (далі по тексту Правила доставки вантажу), відповідальності за неналежне виконання зобов`язання.

2.4 Позивач подав відповідь на відзив, в якій не погоджується з доводами відповідача, вказуючи на те, що в акті повинна бути зазначена причина затримки вантажу, проте така відмітка в усіх актах відсутня, а тому позивач вважає, що зменшення суми штрафу на 62 875,10 грн є безпідставною. Крім того, позивач вказав, що відповідач не навів жодного допустимого доказу того, що в останнього наявне скрутне фінансове становище, через яке відповідач не може відшкодувати затримку доставлення вантажів.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

3.1 Відповідач частково заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що усі вагони з вантажем були доставлені з простроченням не з вини залізниці, а через необхідність контрольного переважування, комерційної або технічної несправності, про що є відповідна відмітка в перевізних документах. Таким чином, відповідач вважає, що позивач помилково завищив розмір штрафів по 28 накладним на суму 62 875,10 грн. Крім того, відповідач вказав, що відповідно до накладної №47840913 сума штрафу складає 3 142,20 грн, виходячи з тарифу 15711,00 грн, однак відповідно до зазначеної накладної тариф складає 15710,80 грн, отже сума штрафу складає 3 142,16 грн (20% від 15710,80 грн), а тому сума штрафу помилково завищена на 04,00 коп.

3.2. Разом із відзивом Акціонерним товариством "Українська залізниця" було направлено до суду заяву про зменшення розміру штрафних санкцій до 5% від обґрунтованої ціни позову на суму 25 873,85 грн, яка обґрунтована скрутним фінансовим становищем відповідача, різким зростанням обсягу податкового навантаження та зменшенням купівельної спроможності населення через зупинку регулярних пасажирських перевезень залізницею з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, що призводить до збитковості діяльності Акціонерного товариства "Українська залізниця".

3.3. За твердженням відповідача, позивача обслуговує регіональна філія «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», яка знаходиться за адресою: 84404, Донецька обл. Лиман, вул. Привокзальна, тобто практично вся залізнична мережа регіональної філії «Донецька залізниця» знаходиться в зоні проведення АТО, яке ускладнює транспортне сполучення в межах відповідної філії.

3.4. 22.03.2021 року відповідач подав доповнення до відзиву, в яких долучив до матеріалів справи як докази акти, які підтверджують причину затримки вантажу, зокрема, акти загальної форми та копії повідомлень про затримку вантажу.

4. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

4.1. Ухвалою суду від 15.01.2021 позовну заяву було залишено без руху, надано позивачеві строк для усунення недоліків.

4.2. Ухвалою суду від 02.02.2021 з урахуванням того, що дана справа є справою незначної складності в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, у справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику представників сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

5. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

5.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних (ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 629, 908, 909 ЦК України 20, 193, 307, 315 ГК України) та фактичних (порушення термінів доставки вантажу) підстав, суд визначає перелік обставин, які є предметом доказування у справі таким чином:

- факт укладення договору на перевезення у спрощений спосіб;

- встановлення факту неналежного виконання зобов`язань з доставки перевізником вантажоодержувачу вантажу у визначені нормативно-правовими актами строки;

- наявність правових підстав для стягнення з відповідача штрафу згідно Правил обчислення термінів доставки вантажу, якими передбачається стягнення штрафу, в разі прострочення строків доставки вантажу;

- відповідність розрахунку штрафу обставинам справи та вищевказаним вимогам чинного законодавства України;

- наявність обставин, з якими пов`язується продовження строків доставки вантажу;

- наявність чи відсутність підстав для зменшення суми штрафу за клопотанням відповідача у справі.

5.2. У відповідності до ст.74 ГПК України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) позивач зобов`язаний довести наявність зазначених обставин, а відповідач їх спростувати. Відповідно позивач має довести наявність усіх названих обставин, що входять у предмет доказування, а відповідач спростувати їх усі або частину.

6. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПОРУШЕННЯ ПРАВ ПОЗИВАЧА ТА ФАКТУ НЕНАЛЕЖНОГО ВИКОНАННЯ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ ВІДПОВІДАЧА З ТРАНСПОРТНОГО ПЕРЕВЕЗЕННЯ.

6.1. У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

6.3. Відповідно до ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

6.4. На підставі вищевикладених норм, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем укладено у спрощений спосіб договір перевезення вантажу на підставі складених залізничних накладних, а відтак, вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 ГК України, ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

6.8. Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

6.9. Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

6.10. Статтею 1 Закону України "Про залізничий транспорт" визначено, що залізниця -відокремлений підрозділ акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, утвореного відповідно до Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", який здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні залізничної мережі. Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначається Статутом залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут).

6.11. У відповідності до п. 2 Статуту, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (п. 3 Статуту).

6.12. Згідно з п. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

6.13. Відповідно до п. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

6.14. Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

6.15. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

6.16. Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 ГК України.

6.17 Відповідно до п. 41 Статуту, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

6.18. Згідно з пунктами 1.1, 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

6.19. Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України), у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

6.20.Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на число місяць" (пункт 2.1. Правил).

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ОБҐРУНТОВАНІСТЬ ВИМОГ ПРО НАРАХУВАННЯ ШТРАФУ ВІДПОВІДАЧУ ТА РОЗМІРУ ТАКОГО ШТРАФУ.

7.1 Матеріалами справи, її фактичними обставинами, підтверджується факт здійснення перевезення вантажу, а також обставини поставки визнаються самими сторонами (зокрема, відповідач частково погоджується з нарахуванням штрафу у заяві про зменшення штрафних санкцій та відзиві).

7.2. Сам факт затримки вантажу підтверджується відповідними календарними штемпелями видачі вантажу на залізничних накладних, наявних в матеріалах справи.

7.3. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

7.4. У відповідності до п. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

7.5. Нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні. Аналогічна позиція викладена у Інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012.

7.6. Згідно пункту 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 - оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.

7.7.Таким чином, судом встановлено, що відповідачем здійснено перевезення та доставку вантажу до станції призначення позивача з порушенням, встановленого терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

7.8. При дослідженні наявних в матеріалах справи доказів та розрахунку нарахованого штрафу, суд дійшов висновку, що позивачем у зв`язку із простроченням відповідачем строків доставки вагонів, визначених Правилами обчислення термінів доставки вантажів, нараховано штраф у розмірі 580 352,42 грн.

7.9. Здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку штрафу, суд дійшов висновку, що він є невірним та підлягає частковому задоволенню, оскільки, в матеріалах справи наявні накладні, відповідно до яких були складені акти, що підтверджують причини затримки вантажу та продовження строків поставки товару.

7.10. Згідно п. 2.4 Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

7.11. Матеріалами справи, її фактичними обставинами, підтверджується факт здійснення перевезення вантажу, одержувачем якого визначено позивача, тобто ПРАТ «ММК ім. Ілліча», а також обставини поставки визнаються самими сторонами (зокрема відповідачем у заяві про зменшення штрафних санкцій).

- № 40387185 (акт № 113 від 02.09.2020 - причина затримки - технічна несправність);

- № 45528171 (акт № 8963 від 08.09.2020 - причина затримки - технічна несправність);

- № 45880101(акт № 7321 від 08.09.2020 - причина затримки - оформлення документів);

- №46192498 (акт № 7337 від 18.09.2020 - причина затримки - оформлення документів);

- №46308037 (акт № 7338 від 20.09.2020 - причина затримки по необхідності зменшення ваги);

- №46666947 (акт № 9943 від 28.08.2020 - причина затримки - технічна несправність);

- №35123454 (акт № 5634 від 25.07.2020 - причина затримки - виконання ремонтних робіт);

- №40905622 (акт № 120 від 12.09.2020 - причина затримки - виконання ремонтних робіт).

7.12. Таким чином, відповідно до наведених вище накладних, на підставі яких були складені акти, суд дійшов висновку, що братися до уваги судом будуть тільки 5 з них, зокрема: №45880101(акт № 7321 від 08.09.2020 - причина затримки - оформлення документів); №46192498 (акт № 7337 від 18.09.2020 - причина затримки - оформлення документів); №46308037 (акт № 7338 від 20.09.2020 - причина затримки по необхідності зменшення ваги), №46666947 (акт № 9943 від 28.08.2020 - причина затримки - технічна несправність); №45528171 (акт № 8963 від 08.09.2020 - причина затримки - технічна несправність), оскільки затримка вантажів, на підставі яких були складені інші акти, сталася з вини саме відповідача, відомості про що складені в актах, а саме технічна несправність вагонів та ремонт.

7.12. Щодо заперечень позивача про те, що технічна несправність як причина затримки не може бути визнана підставою для продовження строків доставки, оскільки дані вагони належать відповідачу, то суд зазначає, що відповідно до накладних, в яких зазначені вище перелічені судом акти, вагони не належали відповідачеві, а власником та оператором вагонів виступали інші юридичні особи, зокрема, ТОВ "Метінвест-Шиппнг" та ТОВ "Лемтранс" відповідно. Зроблені позивачем посилання на формальні порушення заповнення актів, з огляду на принцип вірогідності доказів, свідчать про те, що обставини щодо продовження строків доставки вантажу та порушення строків поставки не з вини відповідача, швидше були, ніж не були.

7.13. Решту накладних, поданих позивачем разом з позовною заявою, відповідачем спростовано не було, додаткові акти, які б підтверджували затримку вантажів не з вини відповідача, подано до суду також не було, а відтак, суд, оцінивши матеріали справи та фактичні обставини, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в сумі 571934,22 грн, з розрахунку (580352,42 грн /загальна сума штрафу/ - 8418,20 грн/сума штрафу згідно з актами, де затримка вантажів сталася не з вини відповідача та було обґрунтовано продовжено строки доставки вантажу).

8. ВИСНОВОК СУДУ ЩОДО ЗАЯВИ ВІДПОВІДАЧА ПРО ЗМЕНШЕННЯ РОЗМІРУ ШТРАФНИХ САНКЦІЙ.

8.1. Водночас, відповідачем подано заяву про зменшення розміру штрафних санкцій до 5 % від ціни позову, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

8.2 Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

8.3. Положенням ст. 233 ГК України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

8.4. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19.

8.5. За таких обставин, суд вказує, що зменшення суми штрафних санкцій є правом, а не обов`язком суду, що відповідає приписам ст. 233 ГК України.

8.6. Однак, у постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2017р. зазначено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

8.7. З вищенаведеного можливо зробити висновок, що суд, під час вирішення питання про зменшення неустойки за невиконання зобов`язань, повинен дослідити усі обставини виконання зобов`язання, врахувати при цьому інтереси кожної зі сторін та винятковість випадку порушення зобов`язання. Відтак, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

8.8. Відповідно до статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

8.9. Відповідач обґрунтовуючи необхідність зменшення штрафних санкцій в заяві про зменшення штрафних санкцій вказує, що практично вся залізнична мережа регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» знаходиться в зоні проведення АТО (ОСС), що значно ускладнило транспортне сполучення, таким чином порушення термінів доставки вантажу мало місце з поважних та незалежних від перевізника причин. Крім того, позивач в позовній заяві не зазначає про завдання йому збитків у зв`язку з порушенням термінів доставки вантажу залізницею. Відповідачем також подано Звіт про фінансові результати регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» за 9 місяців 2020 свідчить про збитковість діяльності відповідача. Крім того, того відповідач подав наказ, яким встановлено неповний робочий тиждень в структурних підрозділах регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», що також опосередковано свідчить про збитковість філії.

8.10. Судом встановлено, що з огляду на наявний в матеріалах справи звіт про фінансові результати за 9 місяців 2020 підприємства відповідача, збитковість відповідача становить 1 357 060 грн за звітній період, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір штрафу на 30%.

8.11. За таких обставин, враховуючи очевидну неспівмірність заявленої до стягнення суми санкції у вигляді штрафу з реальним майновим становищем відповідача та обставинами, що склалися щодо проведення АТО, об`єктивним утрудненням доставки вантажів певною територією України, враховуючи те, що позивачем не доведено розмір збитків, які є наслідком неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо поставки вантажів у строк, не наданням доказів понесення позивачем майнових втрат, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає справедливим обмежити розмір штрафу та задовольнити заяву відповідача про зменшення суми штрафу частково, зменшити штраф, що підлягає стягненню з відповідача до 70 % від заявленої суми, та дійшов висновку про зменшення заявленого до стягнення суми штрафу на 30%.

8.12. З урахуванням зменшення суми штрафу на 30% суд вирішив стягнути з відповідача 400 353,95 грн. штрафу.

9. СУДОВІ ВИТРАТИ

9.1. Згідно статі 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно, витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 005,31 грн покладаються на відповідача.

9.2. Позивачем також було заявлено до стягнення з відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 058,52 грн.

9.3. Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

9.4. До позовної заяви Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" було долучено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно якого вбачається, що позивач очікує понести витрати на оплату судового збору у розмірі 8 705,29 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги в орієнтовному розмірі 12 058,52 грн.

9.5. Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

9.6. Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

9.7. У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

9.8. Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

9.9. 16.03.2021 до клопотання про долучення до матеріалів справи позивачем було долучено копію договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018, який укладений з Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога", копії додаткових угод №230 від 22.12.2020, №229 від 16.12.2020; копію Акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 09.03.2021 до додаткової угоди №229 від 16.12.2020 до договору №845 від 30.03.2018.

9.10. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, опис наданих робіт , платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц.

9.11. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази фактичного понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, оскільки, пунктом 5.5. Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018 встановлено, що оплата послуг здійснюється протягом п`яти календарних днів після підписання сторонами Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг) і отримання Клієнтом рахунків від Адвокатського об`єднання.

9.12. З долученого до відповіді на відзиву Акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 09.03.2021 року вбачається, що він підписаний Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» та ПРАТ «ММК ім. Ілліча» 09.03.2021, натомість, в матеріалах справи відсутнє підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, розмір якої складає 10 533,02 грн., хоча виходячи зі змісту договору та поданих документів, такі витрати мали бути фактично сплачені до прийняття рішення у справі, і могли бути подані позивачем у справі, проте такі докази не були подані до суду.

9.13. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що О.О. Костікова є представником Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога", з яким у позивача укладений договір про надання юридичних послуг.

9.14. Отже, на момент подання позовної заяви до суду строк оплати послуг Адвокатського об`єднання настав, однак до позовної заяви не долучено доказів оплати понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу (відсутнє платіжне доручення тощо чи докази зарахування таких коштів на рахунок адвокатського об`єднання).

9.15. З огляду на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесені витрати на професійну правничу допомогу, вимоги позивача в частині покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12763,81 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а отже покладаються на позивача.

9.16 Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог. При цьому, витрати по сплаті судового збору, сплачені позивачем за позовні вимоги про стягнення штрафу, розмір якого було зменшено судом, відносяться на рахунок відповідача у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 580 352,42 грн задовольнити чатково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Тверська (Єжи Гедройця), будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Приватного акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; ідентифікаційний код: 00191129) 400353,95 (чотириста тисяч триста п`ятдесят три тисячі 95 коп) - штрафу, а також 8705,29,31 грн (вісім тисяч сімсот п`ять) грн 29 коп - судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких