РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.04.2021Справа № 910/3075/21

За позовом Акціонерного товариства «Харківобленерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій-Прогрес»

про стягнення 5792,96 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

СУТЬ СПОРУ:

У лютому 2021 року Акціонерне товариство «Харківобленерго» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з указаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій-Прогрес» (далі - відповідач) інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за період з квітня 2020 року до грудня 2020 року на суму заборгованості, яка виникла у відповідача через несплату ним отриманої електроенергії за договором про постачання електричної енергії № 4-2263С від 18.02.2011 (далі - Договір), разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову.

Відповідач відзив на позов не подав, про розгляд судом справи щодо нього повідомлений в установленому законом порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

18.02.2011 між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Споживач) було укладено Договір, відповідно до якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» до цього Договору, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами (розділ 1 Договору).

Додатковою угодою від 22.01.2015 Договір пролонгований на 2018 рік.

Із пояснень позивача слідує, що він виконав свої зобов`язання за Договором та здійснив відпуск електричної енергії відповідачу, за яку останній у порушення умов Договору не розрахувався.

Позивач зазначає, що у зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості за Договором він звертався до Господарського суду Харківської області у наказному провадженні з вимогами про стягнення цієї заборгованості та нарахованих фінансових та штрафних санкцій.

Так, судовим наказом Господарського суду Харківської області від 23.05.2018 у справі №922/1346/18 з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість за спожиту електричну енергію за березень та квітень 2018 року за Договором у сумі 69513,46 грн.

Також, судовим наказом Господарського суду Харківської області від 18.06.2019 у справі № 922/1863/19 з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість за спожиту електричну енергію за грудень 2018 року у сумі 30420,29 грн.

Однак, відповідач цю заборгованість за Договором на момент розгляду даної справи не сплатив.

Зворотного матеріали справи не містять, а також відповідачем жодним чином не спростовано вказану обставину.

За своєю правовою природою Договір є договором енергопостачання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Враховуючи наведені докази та положення статей 74, 79 ГПК України, суд вважає доведеною обставину постачання на користь відповідача електричної енергії та наявності у останнього заборгованості з її оплати у вказаних вище сумах.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 6 додатку № 2 «Порядок розрахунків» до Договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань Постачальник проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за цим Договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

З доданих до позовної заяви детальних розрахунків позивача вбачається, що ним за період з квітня 2020 року до грудня 2020 року (включно) на суму прострочення нараховані відповідачу 3964,21 грн. інфляційних втрат та 1828,75 грн. 3% річних.

Заперечень щодо здійснених позивачем нарахувань та наведених ним сум, а також контррозрахунку нарахованих фінансових санкцій, відповідачем суду надано не було.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вищевказаних сум фінансових санкцій, і визнано його обґрунтованим та арифметично правильним, і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України, а відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій-Прогрес» (Україна, 02152, місто Київ, проспект Павла Тичини, будинок 28; ідентифікаційний код 33413354) на користь Акціонерного товариства «Харківобленерго» (Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, вулиця Плеханівська, будинок 149; ідентифікаційний код 00131954) 3964,21 грн. (три тисячі дев`ятсот шістдесят чотири гривні 21 копійку) інфляційних втрат, 1828,75 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять вісім гривень 75 копійок) 3% річних, а також 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків