номер провадження справи 24/50/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.04.2021 Справа № 908/1054/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Азізбекян Т.А., розглянувши заяву Комунального підприємства Комунальні системи Енергодарської міської ради про забезпечення позову

за позовом: Комунального підприємства Комунальні системи Енергодарської міської ради (вул. Комсомольська, буд. 105, офіс 143, м. Енергодар, Запорізька область, 71504, ідентифікаційний код 40286862)

до відповідача: Енергодарської міської ради (вул. Курчатова, буд. 11, м. Енергодар, Запорізька область, 71502, ідентифікаційний код 02647763)

про визнання незаконним та скасування рішення Енергодарської міської ради

Без повідомлення учасників справи

УСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Комунальні системи Енергодарської міської ради звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Енергодарської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Енергодарської міської ради № 54 Про передачу об`єктів дорожнього господарства з балансу комунального підприємства Комунальні системи Енергодарської міської ради на баланс комунального підприємства Центр досугу Промінь Енергодарської міської ради від 09.04.2021.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою суду від 26.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1054/21 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/50/21. Підготовче судове засідання призначено на 26.05.2021 о 10 год. 30 хв.

29.04.2021 КП Комунальні системи Енергодарської міської ради подано суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Енергодарської міської ради № 54 «Про передачу об`єктів дорожнього господарства з балансу комунального підприємства «Комунальні системи» Енергодарської міської ради на баланс комунального підприємства «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради від 09.04.2021 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі та заборони Енергодарській міській раді та Комунальному підприємству «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради, та будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на передачу об`єктів дорожнього господарства з балансу Комунального підприємства «Комунальні системи» Енергодарської міської ради на баланс Комунального підприємства «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради.

Заява мотивована тим, що станом на 21.04.2021 Енергодарською міською радою та представниками КП «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради вживаються активні дії спрямовані на негайне виконання оскаржуваного рішення. Зокрема, 16.04.2021 на адресу КП Комунальні системи Енергодарської міської ради надійшов лист від КП «ЦД «Промінь» ЕМР № 312 «Про передачу об`єктів дорожнього господарства», в якому КП «ЦД «Промінь» вимагало узгодити дати та час проведення комісійного огляду майна. 20.04.2021 директор КП Комунальні системи Енергодарської міської ради отримав телефонограму про проведення 21.04.2021 наради щодо передачі об`єктів дорожнього господарства з балансу Комунальні системи на баланс КП «Центр досугу «Промінь». Таким чином, наразі існує необхідність застосувати заходи забезпечення позову, задля запобігання передчасній та незаконній передачі майна КП «Комунальні системи» на баланс іншого підприємства. Позивач посилається на правові висновки Верховного суду, рішення Європейського суду з прав людини, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, просить суд на підставі ст. ст. 136, 137, 139 Господарського процесуального кодексу України, заяву задовольнити.

Предметом спору у справі № 908/1054/21 є визнання незаконним та скасування рішення Енергодарської міської ради № 54 Про передачу об`єктів дорожнього господарства з балансу комунального підприємства Комунальні системи Енергодарської міської ради на баланс комунального підприємства Центр досугу Промінь Енергодарської міської ради від 09.04.2021.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 2 ст. 137 ГПК України).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка ефективності заходу забезпечення позову здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник і майнових наслідків заборони відповідачеві та/або іншими особам вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову по відношенню до предмету позову.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

Так, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд зауважує, що в даному випадку досліджуватися повинна така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 31.08.2020 по справі № 917/1274/19 обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоропюваних інтересів інших учасників справи.

У справі № 917/1274/19 розглядався спір щодо скасування розпорядження голови районної державної адміністрації. Судом апеляційної інстанції забезпечено позов шляхом заборони вчиняти будь-яким особам дії, спрямовані на виконання цього розпорядження до набрання рішенням у цій справі законної сили.

Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції, вказавши, що суд правомірно виходив з доведеності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування відповідного заходу до забезпечення позову, та зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову немайнового характеру, оскільки матеріалами оскарження підтверджується, що третя особа (не сторона по справі), яка незважаючи па наявність спору в суді вчиняє дії щодо виконання оскаржуваного розпорядження.

У справі № 200/2070/17(2аз/200/50/17) розглядався спір щодо скасування рішення міської ради в частині передання майна на баланс підприємства. Судами першої та апеляційної інстанції прийнято рішення про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення та заборони будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на передачу майна на баланс підприємства за спірним рішенням.

Верховний Суд залишив в силі рішення судів першої та апеляційної інстанції та в своїй постанові від 27.02.2019 по справі №200/2070/17(2аз/200/50/17) вказав наступне.

Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Обрання судом першої інстанції такого способу забезпечення позову, як зупинення дії рішення міської ради в частині передання на баланс підприємства об`єктів благоустрою, та заборона Департаменту споживчого ринку та сфери послуг Дніпропетровської міської ради, виконавчому комітету Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровській міській раді вчиняти дії щодо передання на баланс підприємства об`єктів благоустрою є таким, що відповідає, як предмету позовних вимог.

Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку про доцільність та співмірність вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення та заборони вчиняти дії на виконання оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, складовою якого є виконання рішення суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що «...право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції.

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

У пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

В пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 Конституційний Суд України також наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, що у разі подання позову немайнового характеру, при розгляді заяви про забезпечення позову має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог.

До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивач просить вжити заходи забезпечення позову, які відповідають приписам законодавства, наявний прямий зв`язок між заходами до забезпечення позову і предметом позову, а саме обрані заходи спроможні забезпечити ефективний захист прав та інтересів заявника.

Оскаржуване рішення впливає як на господарську діяльність підприємства, так і на трудовий колектив. Передачею майна КП Комунальні системи Енергодарської міської ради на баланс іншого підприємства, будуть порушені трудові права працівників, оскільки вони будуть позбавлені роботи та заробітної плати.

Невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, оскільки майно КП Комунальні системи буде передано на баланс іншому підприємству і повернути їх буде можливо лише за рішенням Енергодарської міської ради.

Крім того, оскаржуваним рішенням визначено, що КП Центр досугу Промінь передається майно КП Комунальні системи загальною вартістю 44 583 933,34 грн., що в свою чергу впливатиме на розмір статутного капіталу КП Комунальні системи. Оскільки розмір статутного капіталу є інформацією, яка вноситься до Єдиного державного реєстру, то існує необхідність заборонити вносити зміни до реєстру відносно КП Комунальні системи Енергодарської міської ради.

При цьому, між сторонами по справі дійсно наявний спір. Заява про забезпечення позову є обґрунтованою, законною та співрозмірною із заявленими позовними вимогами, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення па користь позивача

Вжиття заходів забезпечення позову, про які зазначає позивач, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 6 ст. 140 ГПК України 1. Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Суд, враховуючи положення статті 141 ГПК України, констатує відсутність на час прийняття цієї ухвали відомостей, достатніх для припущення про ймовірність виникнення збитків осіб щодо яких вживаються заходи або будь-яких третіх осіб, та не вбачає необхідності щодо вжиття зустрічного забезпечення, зокрема, за відсутності відповідного клопотання осіб, щодо яких вживаються заходи забезпечення позову.

Відповідно до статті 144 ГПК України, ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст. ст. 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства Комунальні системи Енергодарської міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити дію рішення Енергодарської міської ради № 54 «Про передачу об`єктів дорожнього господарства з балансу комунального підприємства «Комунальні системи» Енергодарської міської ради на баланс комунального підприємства «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради від 09.04.2021 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Заборонити Енергодарській міській раді (ідентифікаційний код 20514818, Україна, 71502, Запорізька обл., місто Енергодар, вулиця Курчатова, будинок 11) та Комунальному підприємству «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради (ідентифікаційний код 31180638, 71502, Запорізька обл.. м. Енергодар, вул. Набережна. буд.15, а/с 1, павільйон №8), та будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на передачу об`єктів дорожнього господарства з балансу Комунального підприємства «Комунальні системи» Енергодарської міської ради (ідентифікаційний код 40286862, Україна, 71504, Запорізька обл., місто Енергодар, вулиця Комсомольська, будинок 105, офіс 143) на баланс Комунального підприємства «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради (ідентифікаційний код 31180638, 71502, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Набережна, буд.15, а/с 1, павільйон №8).

Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ст. ст. 140, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання.

Ухвала підписана 30.04.2021.

Суддя Т.А. Азізбекян