УХВАЛА

м. Київ

28.04.2021Справа № 910/6787/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1

до 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 , 3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Раскольников»

про визнання недійсним договору, визнання права власності, витребування з чужого незаконного володіння, визнання недійсним рішення загальних зборів, скасування реєстраційних дій, зобов`язання вчинити реєстраційні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Раскольников» про: визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Раскольников» від 26.04.2018, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнання права власності ОСОБА_1 на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Раскольников» у розмірі 140 000 грн., що становить 66,67% статутного капіталу ТОВ «Раскольников»; витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 частки в статутному капіталі ТОВ «Раскольников» у розмірі 140 000 грн., що становить 66,67% статутного капіталу на користь ОСОБА_1 ; визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Раскольников», оформлені протоколом від 26.04.2018 № 2/18; скасування запису про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи за № 1018011, вчиненого реєстратором Київська філія комунального підприємства "Новозаводське" Мартенівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, Примак Д.Ф. , 02.05.2018 о 17:06:50; зобов`язання Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України вчинити реєстраційну дію, внести запис по реєстрації за ОСОБА_1 права на частку в статутному капіталі ТОВ «Раскольников» у розмірі 140 000 грн., що становить 66,67% статутного капіталу ТОВ «Раскольников»; зобов`язання Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України вчинити реєстраційну дію, внести запис по реєстрації за ОСОБА_2 права на частку в статутному капіталі ТОВ «Раскольников» у розмірі 70 000 грн., що становить 33,33% статутного капіталу ТОВ «Раскольников».

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив заборонити державним реєстраторам Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, нотаріусам, всім іншим державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії щодо ТОВ «Раскольников», а саме: державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи; державну реєстрацію переходу юридичної особи на діяльність на підставі модельного статуту; державну реєстрацію переходу юридичної особи з модельного статуту на діяльність на підставі власного установчого документа; державну реєстрацію рішення про виділ юридичної особи; державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи; державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її реорганізації; державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

На обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач вказав, що оскільки відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «Раскольников» здійснена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 незаконно, наявні підстави вважати, що останній здійснить подальше відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «Раскольников», що унеможливить виконання рішення суду в даній справі в разі задоволення позову та поновлення корпоративних прав позивача.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, частина 10 статті 137 ГПК України містить застереження проти вжиття заходів забезпечення позову, які порушують права інших акціонерів (учасників) господарського товариства.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Співмірність заходів до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено обставин, за яких невжиття відповідних заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист або поновлення порушених корпоративних прав або інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

Суд зауважує, що позивач не надав доказів вчинення або наміру вчинення дій щодо реєстрації змін до установчих документів, переходу юридичної особи на діяльність на підставі модельного статуту та з модельного статуту, припинення діяльності товариства тощо до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, позивач не навів достатнього обґрунтування того, що заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання рішення у справі та того, що у випадку невжиття таких заходів виконання рішення суду може бути істотно ускладнено чи унеможливлено.

При цьому, системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень частини 1 статті 136 і 137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заявлених заходів забезпечення позову в даній справі.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 140, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 910/6787/21 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 28.04.2021 року.

Суддя К.В. Полякова