ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" квітня 2021 р. Cправа № 902/66/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича, за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В., за відсутності представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" (проспект Степана Бандери, буд. 9В, м. Київ, 04073)

до: Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (вул. Семполовського, буд. 15, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422)

про стягнення 2 110 401,23 грн

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № ОЛ-19.01.21/23/1 від 19.01.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" з вимогою до Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України про стягнення 2 110 401,23 грн заборгованості, що складається з: 1 951 405,73 грн - суми основної заборгованості з врахуванням проіндексованої/скоригованої вартості товару; 6 491,23 - пені; 11 311,25 грн - 3% річних; 102 984,28 грн - відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 24.03.20-24 від 24.03.2020 в частині проведення розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою суду від 01.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/66/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 02.03.2021.

25.02.2021 на адресу суду надійшло клопотання № ОЛ-22.02.2021 від 22.02.2021 за підписом в.о. директора Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" Шалиги В.В. про розгляд справи без участі позивача.

За результатами судового підготовчого засідання 02.03.2021 судом постановлено ухвалу якою: залишено без розгляду клопотання за підписом в.о. директора Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" Шалиги В.В. про розгляд справи без участі позивача та відкладено підготовче засідання на 01.04.2021.

22.03.2021 на адресу суду надійшла заява позивача № ОЛ-18.03.21/161 від 18.03.2021 про уточнення позовних вимог (зменшення розміру позовних вимог), відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 1 294 589,00 грн - суму основної заборгованості з врахуванням проіндексованої/скоригованої вартості товару; 6 491,23 грн - пені; 102 984,28 грн - відсотків за неправомірне користування чужими грошовими коштами; 11 311,25 грн - 3% річних.

22.03.2021 на адресу суду надійшло клопотання позивача № ОЛ-18.03.21/161 від 18.03.2021 про розгляд справи за відсутності позивача.

Дослідивши в судовому засіданні 01.04.2021 заяву позивача № ОЛ-18.03.21/161 від 18.03.2021 про уточнення позовних вимог (зменшення розміру позовних вимог), судом враховано наступні положення ГПК України.

Процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

З урахуванням наведеного, та виходячи зі змісту заяви позивача, вказана заява направлена на зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Проаналізувавши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог суд дійшов до висновку про те, що вказана заява подана з дотриманням положень ст. 46 ГПК України, а тому була прийнята судом до розгляду.

Таким чином, з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог, нова ціна позову - 1 415 375,85 грн, яка складається з: 1 294 589,09 грн - сума основної заборгованості з врахуванням проіндексованої/скоригованої вартості товару; 6 491,23 грн - пені; 102 984,28 грн - відсотків за неправомірне користування чужими грошовими коштами; 11 311,25 грн - 3% річних.

Ухвалою від 01.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/66/21 для судового розгляду по суті на 22 квітня 2021.

19.04.2021 від позивача до суду надійшло клопотання вих. № ОЛ-14.04.21/251 від 14.04.2021 про розгляд справи за відсутності позивача. У вказаному клопотанні позивач зазначив, що про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

20.04.2021 на електронну адресу суду надійшло клопотання № 34 від 20.04.2021 про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв"язку із хворобою відповідальних осіб відповідача.

Відповідно до довідки № б/н від 20.04.2021 складеної уповноваженим працівником Господарського суду Вінницької області, клопотання № 34 від 20.04.2021 не містить електронного цифрового підпису.

Частиною 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Згідно з ч.8 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 9901/43/19, в якій зазначено, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом подання електронного документа. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (ч.4 ст.170 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищезазначені законодавчі приписи та те, що оригіналу клопотання відповідача № 34 від 20.04.2021 в паперовій формі на адресу суду не надійшло, суд дійшов висновку про повернення останнього заявнику без розгляду.

З огляду на те, що клопотання № 34 від 20.04.2021 надійшло на адресу електронної пошти суду, тобто наявне в електронному вигляді, а тому не підлягає фактичному поверненню заявнику.

На визначену судом дату представники сторін не з`явились. Сторони правом участі в засіданні суду не скористалися. При цьому суд зважає, що про час та місце розгляду справи останні повідомлені належним чином, ухвалою від 01.04.2021, яка направлялась на електронні адреси, відповідачу також рекомендованим листом.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про дату, час та місце судового слухання, проте останні не скористалися своїм правом участі у судовому засіданні.

Суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 22.04.2021 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2020 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" (в Договорі - "Постачальник") та відповідачем - Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (в Договорі - "Покупець") укладено Договір поставки №24.03.20-24 (надалі - Договір).

Умовами Договору, а саме п.1.1., сторони обумовили, що Постачальник зобов`язується передати (поставити) Покупцеві у його власність продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а Покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Відповідно до п.2.1. Договору найменування, асортимент та кількість товару, визначаються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

За змістом п. 3.1. Договору ціна за одиницю та загальна вартість Товару, зазначаються Сторонами у специфікаціях (Додатках), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Протягом строку дії цього Договору, грошові зобов`язання Покупця існують та підлягають сплаті у гривні. Оскільки Товар має імпортну складову Сторони, у специфікаціях, визначають еквівалент ціни Товару в іноземній валюті (долар США чи ЄВРО), у відповідності до курсу продажу відповідної іноземної валюти відносно гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України палату, що передує даті підписання специфікації (п. 3.2. Договору).

Відповідно до пункту 3.5. Договору Покупець оплачує товар шляхом 100% передоплати, якщо інший порядок та строки розрахунків, не визначені у відповідній специфікації до цього Договору.

У пункті 3.6. Договору Сторони погодили, що у разі збільшення курсу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України, якщо інше не визначене в Договорі чи специфікації, Покупець, у день здійснення оплати за Товар, зобов`язаний самостійно визначити суму в гривнях, яку він повинен сплатити Постачальнику, як скориговану вартість Товарі за наступною формулою:

X2=X1*Y2/Y1, де

X1 - вартість/частина вартості Товару у гривнях, зазначена у відповідній Специфікації,

Y1- курс продажу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України, що передує даті підписання Специфікації, якщо інше не визначене в Договорі чи специфікації,

Y2 - курс продажу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України, що передує даті оплати, якщо інше не визначене в Договорі чи специфікації,

Х2 - кінцева вартість неоплаченої частини Товару, у гривнях.

Покупець вправі звернутися до Постачальника, з проханням провести розрахунок, відповідно до вказаної формули, та повідомити йому суму, що підлягає оплаті за Товар (його частину).

Сторони домовились, що в якості курсу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України, використовується курс продажу іноземної валюти на момент закриття торгів. Сторони домовились, що курс продажу іноземної валюти до гривні визначається згідно інформації, опублікованої за посиланням: https://minfin.com.uа/сurrency/mb/.

У разі виникнення між Сторонами суперечок щодо курсу валюти, достатнім доказом існування курсу Міжбанку на визначену дату, є роздруківка відповідної сторінки з сайту, що зроблена Постачальником та засвідчена підписом його уповноваженої особи та печаткою.

За змістом п. 3.6.1. Договору для індексації (коригування) вартості Товару, відповідно до умов п. 3.6. Договору, датою або днем оплати, вважається дата надходження грошових коштів на рахунок Постачальника або дата проведення розрахунку в іншій формі, окрім грошової.

Поряд з цим, у п. 3.9. Договору Сторони погодили, що у випадку, якщо Покупцем не будуть виконані грошові зобов`язання за цим Договором у повному обсязі або частково і Постачальником буде подано позов до суду, для індексації (коригування) вартості Товару, відповідно до умов п. 3.6. Договору, датою або днем оплати буде вважатися дата складання та підписання Постачальником позовної заяви до суду відповідної юрисдикції, у якій Покупець буде виступати відповідачем. При цьому, коригування вартості товару здійснюється з врахуванням умов п.3.7. даного Договору.

Із п. 3.7. Договору убачається, що у випадку порушення Покупцем строків та порядку оплати товару, встановлених Договором, Постачальник, з першого дня порушення, набуває право в одностороньому порядку скоригувати вартість товару, відповідно до умов п.3.6 Договору та вимагати від Покупця негайної повної оплати за весь товар, а Покупець повинен негайно виконати вказану вимогу Постачальника.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що поставка Товару здійснюється окремими партіями, на умовах та у строки, визначені у специфікаціях до цього Договору. У разі порушення строків оплати Товару, Постачальник вправі притримати поставку Товару на кількість днів, рівну кількості днів прострочення оплати і до нього не можуть застосовуватись передбачені цим Договором та чинним законодавством України, санкції за прострочення поставки Товару.

Відповідно до п.п. 9.2., 9.4. Договору у випадку порушення термінів або умов оплати товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. За порушення грошових зобов"язань по оплаті товару, Покупець сплачує на користь Постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 % за кожен місяць від простроченої суми, за весь період прострочення.

Нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов"язань здійснюється до повного розрахунку (п. 9.6. Договору).

Сторонами до Договору поставки № 24.03.20-24 від 24.03.2020 укладено Специфікації №1 та №4.

Як стверджується матеріалами справи, позивачем на виконання умов Договору поставки № 24.03.20-24 від 24.03.2020 поставлено товар на загальну суму 2742313,63 грн, в розрізі по специфікаціях:

- по специфікації № 1 від 24.03.2020 позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 2635457,82 грн, в т.ч. 439242,97 грн - 20% ПДВ, що підтверджується видатковими накладними №АГ-25/03292 від 25.03.2020, №АГ-21/04168 від 21.04.2020, №АГ-23/04240 від 23.04.2020, № АГ-05/05196 від 05.05.2020, довіреностями.

Відповідно до вказаної Специфікації Покупець оплачує вартість товару наступним чином:

- оплата товару в розмірі 20% загальної вартості товару, що постачається по цьому Договору, здійснюється до 30 березня 2020;

- решта вартості товару в розмірі 80% загальної вартості товару, що постачається по цьому Договору, здійснюється до 30 жовтня 2020.

Поставка товару здійснюється Постачальником на умовах доставки на склад за адресою: Вінницька обл., Калинівський р-н., с. Уладівське, вул. Радянська.

Товар повинен бути поставлений покупцю у строк до 06.04.2020. Допускається поставка окремими партіями.

12.05.2020 позивачу надійшов від відповідача лист з проханням про здійснення повернення товару на суму 196095,60 грн., в т.р. ПДВ, що був поставлений згідно видаткової накладної №АГ-23/04240 від 23.04.2020, у зв"язку із зміною виробничих планів.

На підставі накладної (повернення постачальнику) № 1 від 21.05.2020 товар було повернуто на суму 196095,60 грн.

Матеріалами справи стверджується, що на виконання Специфікації № 1 від 24.03.2020 відповідачем здійснено оплату за поставлений товар частково, на суму 580994,78 грн, а саме: 24.03.2020 було сплачено 100000,00 грн, 10.04.2020 - 200000,00 грн, 24.04.2020 - 100000,00 грн, 30.04.2020 - 180994,78 грн.

- по специфікації № 4 від 27.04.2020 позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 106855,81 грн, в т.ч. 17809,30 грн - 20% ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №АГ-04/05169 від 04.05.2020, довіреністю.

Відповідно до вказаної Специфікації Покупець оплачує вартість товару наступним чином:

- оплата товару в розмірі 30% загальної вартості товару, що постачається по цьому Договору, здійснюється до 27 квітня 2020;

- оплата товару в розмірі 70% загальної вартості товару, що постачається по цьому Договору, здійснюється до 20 жовтня 2020.

Поставка товару здійснюється Постачальником на умовах доставки на склад за адресою: 22422, Вінницька обл., Калинівський р-н., с. Уладівське, вул. Семполовського, буд.15.

Товар повинен бути поставлений покупцю у строк до 30.04.2020. Допускається поставка окремими партіями.

Матеріалами справи стверджується, що на виконання Специфікації № 4 від 27.04.2020 відповідачем здійснено оплату за поставлений товар частково, на суму 52723,00 грн, а саме: 30.04.2020 сплачено 33000,00 грн, 22.05.2020 - 19723,00 грн.

При цьому, за доводами позивача, проведені відповідачем платежі не включають в себе виконання п. 3.6. Договору, а саме сплати скоригованої вартості Товару.

За розрахунком позивача, скорегована вартість товару становить 38906, 11 грн, фактична заборгованість відповідача за отриманий Товар відповідно до Специфікацій №1 та №4 до Договору станом на 19.01.2021 (дата складання позовної заяви) з урахуванням проіндексованої (скоригованої) вартості складала 1 951 405,73 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, після подачі позову до суду відповідач сплатив позивачу 656 816, 64 грн, у зв"язку з чим позивач зменшив позовні вимоги.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем складає 1 294 589,09 грн.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Перерахованими специфікаціями та видатковими накладними підтверджується факт отримання відповідачем від позивача товару за Договором на загальну суму 2742313, 63 грн, а з виписок банку про рух коштів (а.с.37, 63) вбачається, що відповідач оплатив отриманий товар до подачі і після подачі позову на загальну суму 1290534,42 грн. На суму 196095, 65 грн було здійснено повернення товару.

Неоплаченим залишився товар, без урахування проіндексованої (скоригованої) вартості, на суму 1255682,98 грн.

При цьому позивачем проведено коригування проведених відповідачем платежетів, що передували моменту звернення з позовом до суду, та коригування заборгованості, за результатом якого останнім заявлено до стягнення 38906,11 грн.

Детально дослідивши наданий позивачем розрахунок коригування вартості товару судом не виявлено помилок. Таким чином, позивачем правомірно заявлено до стягнення суми основного богу з урахуванням скоригованої вартості товару у розмірі 1294589,09 грн.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення 6491,23 грн - пені, 11311,25 грн - 3% річних та 102984,28 грн - відсотків за користування чужими грошовими коштами.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст.548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законом передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Відповідно до п. 9.2. Договору, у випадку порушення термінів або умов оплати Товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

При цьому суд зважає, що дана норма підлягає застосовуванню за порушення грошового зобов`язання незалежно від того, чи передбачили її сторони у договорі.

Суд, перевіривши розрахунок пені та 3% річних дійшов висновку, що такі вимоги є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення 102984,28 грн - відсотків за користування чужими грошовими коштами, судом враховує наступне.

Статтею 536 Цивільного кодексу України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Згідно з умовами пункту 9.4. Договору, за порушення грошових зобов`язань по оплаті Товару, Покупець сплачує на користь Постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3% за кожен місяць від простроченої суми, за весь період прострочення.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми відсотків за користування чужими грошовими коштами, суд дійшов до висновку, що така обрахована вірно, відтак, підлягає до задоволення.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів), не подав також контррозрахунок заявлених вимог.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

В силу приписів ст.129 ГПК України витрати позивача на сплату судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 5, 7, 8, 10, 11, 13-15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76-78, 79, 86, 91, 123, 129, 231-233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (вул. Семполовського, буд. 15, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" (проспект Степана Бандери, буд. 9В, м. Київ, 04073, ) 1 294 589,09 грн - основного боргу з врахуванням проіндексованої/скоригованої вартості товару, 6 491,23 грн - пені, 102 984,28 грн - відсотків за неправомірне користування чужими грошовими коштами, 11 311,25 грн - 3% річних та 31656,02 грн - витрат на сплату судового збору.

Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , відповідачу - .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно - західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 29 квітня 2021 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (проспект Степана Бандери, буд. 9В, м. Київ, 04073)

3 - відповідачу (вул. Семполовського, буд. 15, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422)