ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 Справа № 917/1971/20

м.Полтава

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Різник Олександра Олексійовича, АДРЕСА_1

до Кобеляцької міської ради, Полтавська область, Кобеляцький район, м.Кобеляки, вул.Касьяна,29

про визнання протиправним та скасування рішення Кунівської сільської ради та скасування рішення державного реєстратора

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець Різник Олександр Олексійович звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Кунівської сільської ради з позовом в якому позивач просив суд:

1. Визнати недійсним та скасувати рішення тридцять четвертої позачергової сесії сьомого скликання Кунівської сільської ради від 21 серпня 2020 року №1 у частині припинення дії договору оренди землі №2 від 01 лютого 2011 року зареєстрованого у Відділі Держгеокадастру у Кобеляцькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 липня 2011 року за №00759 продовжений додатковою угодою №75 від 24 вересня 2019 року, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 вересня 2019 року, номер запису про речове право 33461263.

2. Скасувати рішення державного реєстратора індексний номер 54009546 від 11 вересня 2020 року про державну реєстрацію припинення права оренди за договором оренди землі №2 від 01 лютого 2011 року, зареєстрованого у Відділі Держгеокадастру у Кобеляцькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 липня 2011 року за №00759 продовжений додатковою угодою №75 від 24 вересня 2019 року, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 вересня 2019 року, номер запису про речове право 33461263.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.12.2020 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 21.01.2021

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.02.2021 суд задовольнив клопотання позивача та замінив первісного відповідача - Кунівську сільську раду належним Кобеляцькою міською радою.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.03.2021 суд прийняв заяву позивача про зміну предмету позову, в якій позивач просив суд

1. Визнати недійсним та скасувати рішення тридцять четвертої позачергової сесії сьомого скликання Кунівської сільської ради від 21 серпня 2020 року №1 у частині припинення дії договору оренди землі №2 від 01 лютого 2011 року зареєстрованого у Відділі Держгеокадастру у Кобеляцькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 липня 2011 року за №00759 продовжений додатковою угодою №75 від 24 вересня 2019 року, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 вересня 2019 року, номер запису про речове право 33461263.

2. Скасувати рішення державного реєстратора індексний номер 54009546 від 11 вересня 2020 року про державну реєстрацію припинення права оренди за договором оренди землі №2 від 01 лютого 2011 року з визнанням іншого речового права (права оренди), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 вересня 2019 року, номер запису про речове право 33461263 (з урахуванням заяви від 22.02.2021 за вхід. №1970)

Ухвалою суду від 16.03.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті на 20.04.2021.

20.04.2021 за вхід. №4300 від відповідача надійшов лист (вих. №0219/712 від 19.04.2021) в якому відповідач зазначає, що не має заперечень проти позову.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив.

01 лютого 2011 року між Кобеляцькою районною державною адміністрацією та ФОП Різник Олександр Олександрович був укладений договір оренди землі № 2, який зареєстрований у Відділі Держгеокадастру у Кобеляцькому районі про, що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.07.2011 за № 00759 (надалі - Договір).

18 вересня 2019 року Кунівською сільською радою прийнято рішення № 29 «Про поновлення договору оренди землі» відповідно до якого договір оренди землі № 2 від 01 лютого 2011 року поновлено на строк додержавної реєстрації права власності на земельну ділянку шляхом укладення додаткової угоди.

24 вересня 2019 року між Кунівською сільською радою та ФОП Різник Олександр Олександрович укладено додаткову угоду № 75 до договору оренди землі № 2 від 01 лютого 2011 року (відомості про поновлення договору оренди землі внесені до Державного реєстру речових прав 026 вересня 2019 року, номер запису про речове право 33461263.

Позивач зазначає, що з листа Кунівської сільської ради від 25.09.2020 за вихідним номером 02-22/366 ФОП Різник О.О. стало відомо, що 21 серпня 2020 року Кунівською сільською радою на тридцять четвертій позачерговій сесії сьомого скликання прийнято рішення № 1, згідно якого земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0004 зареєстровано у комунальну власність (номер запису про право власності 37989344 від 27 серпня 2020 року), а Договір оренди землі № 2 від 01 лютого 2011 року припинено (відомості про припинення внесено до реєстру 11 вересня 2020 року).

Вважаємо, що рішення тридцять четвертої позачергової сесії сьомого скликання Кунівської сільської ради № 1 від 21 серпня 2020 року є протиправним, оскільки порушує законні права ФОП Різник 0.0. на використання земельної ділянки площею 8,5004 га для ведення фермерського господарства.

Так, позивач зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.ст. 4, 24, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 93, 141 Земельного кодексу України, ст.ст. 5, 6, 19, 27, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», зокрема, вимогам щодо підстав припинення договору оренди землі, які не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Правовідносини у сфері земельних відносин регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у користування встановлюється нормами Земельного кодексу України та Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до положень частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 1 статті 123 ЗК України визначений порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, відповідно до якого, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Згідно з частиною 2 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частинами 4 та 11 статті 93 ЗК України встановлено, що строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років, а строк оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства не може бути меншим як 7 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Окрім, ЗК України правовідносини щодо оренди землі також врегульовано спеціальним законом України «Про оренду землі» відповідно до якого оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статями 4, 5 цього Закону передбачено, що орендодавцями земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом, а орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Порядок укладення договору оренди землі із земель державної або комунальної власності визначений статтею 16 Закону України «Про оренду землі» та здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Згідно статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. При передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

З 01 січня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні».

Цим Законом розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 21 та установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон с підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Згідно із пунктом тридцять четвертим статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Нормами статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частинами першою і другою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як уже зазначалося вище, Кунівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області 18 вересня 2019 року на сесії прийнято рішення «Про поновлення договору оренди земельної ділянки» зареєстрований у Відділі Держкомзему у Кобеляцькому районі 15 липня 2011 року за № 00759 укладений між Кобеляцькою районною державною адміністрацією та ФОП Візник О.О. на земельну ділянку площею 8,5004 га, кадастровий номер :00:002:0004.

21 серпня 2020 року Кунівською сільською радою в односторонньому порядку з підстав не передбачених нормами ст. 141 ЗК України, ст. ст. 31, 32 Закону України «Про оренду землі», всупереч умовам визначених п. 34, 35, 36, 37 Додаткової угоди до договору оренди землі № 2 від 01 лютого 2011 року прийнято рішення про припинення дії Договору оренди землі посилаючись на підставу реєстрації комунальної власності на орендовану земельну ділянку.

Згідно з нормами чинного законодавства порядок зміни, припинення права користування землею, зміни та припинення договору оренди землі встановлені статтею 141 ЗК України та статтею 31, 32 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії).

Відповідно до частини 4 статті 31 Закону розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Підстави зміни та припинення дії договору оренди землі передбачені також умовами додаткової угоди № 75 від 24 вересня 2019 року до договору оренди землі № 2 від 01 лютого 2020 року.

Так, пунктом 34 додаткової угоди визначено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем ділянки у власність, викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; смерті фізичної особи-Орендаря.

Пунктом 35 передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін рішення суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Додатковою угодою також передбачені умови розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку у разі несвоєчасного внесення орендної плати за рішенням суду в порядку, встановлення законом. Умовами розірвання Договору в односторонньому порядку є невиконання або неналежне виконання однією із сторін обов`язків передбачених умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У пункті 37 додаткової угоди договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не с підставою для зміни умов або припинення договору. Орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Як вбачається з рішення № 29 від 18 вересня 2019 року на час прийняття рішення про поновлення договору оренди землі № 2 від 01 лютого 2011 року власником та розпорядником цієї земельної ділянки у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» була Кунівська сільська рада. Тобто, спірна земельна ділянка на час прийняття рішення і так вважалася власністю територіальної громади.

21 серпня 2020 року здійснивши державну реєстрацію права комунальної власності на передану у користування ФОП Різник О.О. земельну ділянку Кунівська сільська рада фактично засвідчила офіційне підтвердження факту набуття такого права шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

По суті після проведення державної реєстрації комунальної власності перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи не відбувся і власником земельної ділянки залишилась Кунівська сільська рада.

Підстава припинення договору оренди землі № 2 від 01 лютого 2011 року така як реєстрація земельної ділянки у комунальну власність не відповідає вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», умовам самого договору оренди землі та додаткової угоди до нього, оскільки така умова відсутня у чинному законодавстві.

Умова договору щодо визначення строку дії договору «до державної реєстрації права власності на земельну ділянку» є нікчемною, оскільки не відповідає вимогам ст. 93 ЗК України, ст. 19 Закону України «Про оренду землі» та суперечить визначеним договором оренди землі та додатковою угодою № 75 від 24 вересня 2019 року підставам припинення дії договору. Окрім цього, у договорі не визначено за ким саме повинна бути проведена державна реєстрація права власності на земельну ділянку - за землекористувачем, Кунівською сільською радою чи будь-якою іншою особою, як підстава для припинення дії договору оренди землі.

З огляду на викладене, рішення тридцять четвертої позачергової сесії сьомого скликання Кунівської сільської ради від 21 серпня 2020 № 1 є незаконним, оскільки оскаржуване рішення не відповідає вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Таким чином, належним способом судового захисту порушених речових прав є визнання недійсним рішення та скасування рішення Кунівської сільської ради № 1 від 21 серпня 2020 року, скасування рішення державного реєстратора індексний номер 54009546 від 11 вересня 2020 року про державну реєстрацію припинення права оренди за договором оренди землі № 2 від 01 лютого 2011 року, додаткова угода № 75 від 24 вересня 2019 року.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із п.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення тридцять четвертої позачергової сесії сьомого скликання Кунівської сільської ради від 21 серпня 2020 року №1 у частині припинення дії договору оренди землі №2 від 01 лютого 2011 року зареєстрованого у Відділі Держгеокадастру у Кобеляцькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 липня 2011 року за №00759 продовжений додатковою угодою №75 від 24 вересня 2019 року, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 вересня 2019 року, номер запису про речове право 33461263.

3. Скасувати рішення державного реєстратора індексний номер 54009546 від 11 вересня 2020 року про державну реєстрацію припинення права оренди за договором оренди землі №2 від 01 лютого 2011 року з визнанням іншого речового права (права оренди), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 вересня 2019 року, номер запису про речове право 33461263 (з урахуванням заяви від 22.02.2021 за вхід. №1970)

4. Стягнути з Кобеляцької міської ради (Полтавська область, Кобеляцький район, м.Кобеляки, вул.Касьяна,29, ) на користь Фізичної особи-підприємця Різник Олександра Олексійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 4204,00грн. судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 26.04.2021

Суддя Кльопов І.Г.