У Х В А Л А

28 квітня 2021 року м. Чернігівсправа №927/108/21

Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., розглянувши заяву Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Новгород-Сіверськрайагролісгосп» про відвід судді в справі

за позовом: Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави,

вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000;

e-mail: ;

в особі позивача: Державної екологічної інспекції у Чернігівській області,

вул. Малясова, 12, м. Чернігів, 14017;

e-mail: ;

до відповідача: Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Новгород-Сіверськрайагролісгосп",

вул. Залінійна, 47, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000;

предмет спору: про відшкодування шкоди в сумі 150620,37грн, заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев

за участю представників сторін:

від прокуратури: Шиленко М.В. - прокурор відділу Чернігівської обласної прокуратури, посвідчення №058680 від 16.12.2020;

від позивача: Городник Т.М. - представник, діє в порядку самопредставництва;

від відповідача: Підгорний К.Є. - адвокат, довіреність від 01.03.2021 б/н;

Тихоновський Д.М. - представник, довіреність від 01.03.2021 б/н.

ВСТАНОВИВ:

02.02.2021, заступником керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача - Державної екологічної інспекції у Чернігівській області подано позов до Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Новгород-Сіверськрайагролісгосп" про стягнення шкоди завданої навколишньому природному середовищу в сумі 150620,37грн.

Обґрунтовуючи позов прокурор вказав, що позивачем, при обстеженні лісових масивів, виявлено самовільну вирубку дерев у кварталі 127 виділах 5 та 6 в кількості 22 дерев породи сосна звичайна та кварталі 128 виділі 9 в кількості 28 дерев породи сосна звичайна, за відсутності лісорубного квитка, в межах території Смячської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. За результатами перевірки складено акт про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства від 26.05.2020 №39/06 та польові перелікові відомості пнів незаконно зрубаних дерев. Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665, розраховано розмір шкоди, заподіяної лісу внаслідок незаконного вирубування дерев у розмірі 150620,37грн.

Наведене стало підставою для звернення з позовом до відповідача, як постійного лісокористувача, під охороною якого знаходиться земельна ділянка (де проведено незаконну порубку дерев) (державний акт на право постійного користування землею І-ЧН №002374) в силу положень п.1 частини 2 статті 19, п.5 статті 64, частин 1 та 5 статті 86, п.1 частини 2 статті 105 та статті 107 Лісового кодексу України.

Ухвалою суду від 15.02.2021, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі №927/108/21 за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 10.03.2021, учасникам справи встановлено строки для подачі до суду заяв по суті заявлених вимог.

За відсутністю знаків поштової оплати відправлення кореспонденції суду тимчасово припинено, в зв`язку з чим позивач та прокурор були повідомлені про призначення розгляду справи по суті на 10.03.2021 засобами електронного зв`язку за офіційними адресами для листування. Для відповідача на офіційному веб-порталі судової влади за адресою: http://cn.arbitr.gov.ua, розміщено повідомлення про відкриття провадження в справі №927/108/21 та призначення її до розгляду по суті на 10.03.2021.

10.03.2021, у судове засідання прибули представник позивача та прокурор; відповідач до суду не прибув, повноважного представника не направив. У матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про відкриття провадження в справі та призначення судового засідання на 10.03.2021.

З метою забезпечення прав відповідача на судовий захист, суд, у порядку п.1 частини 2 статті 202 та частини 1 статті 216 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), постановив відкласти судове засідання на 31.03.2021, про що відповідач повідомлений в порядку статей 120, 121 ГПК України засобами поштового зв`язку.

31.03.2021, у судове засідання прибули повноважні представники сторін та прокурор.

За усним клопотанням представника відповідача, судом, у судовому засіданні, в порядку частини 2 статті 216 ГПК України, з метою забезпечення права відповідача на подачу мотивованого відзиву на позов (граничний строк на вчинення відповідних дій спливає 31.03.2021) оголошено перерву до 07.04.2021, про що представники сторін та прокурор повідомлені під розписки.

01.04.2021, від відповідача, на поштову адресу суду надійшов письмовий відзив на позов (направлено до суду та іншим учасникам справи 31.03.2021), який долучено судом до матеріалів справи для врахування його змісту при винесенні рішення по суті спору.

07.04.2021, у судове засідання прибули повноважні представники відповідача та прокурор; позивач до суду не прибув, участь повноважного представника не забезпечив. Натомість від позивача, через канцелярію суду, надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на намір подати, в порядку статей 166, 184 ГПК України, відповідь на відзив, граничний строк на вчинення відповідних дій спливав 09.04.2021. Прокурор, у судовому засіданні, також повідомив про намір подати письмову відповідь на відзив в установлений судом строк (спливав 14.04.2021); представники відповідача, в свою чергу, повідомили про намір подати заперечення на відповідь на відзив позивача та прокурора.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

З метою недопущення порушення основоположних принципів господарського судочинства, рівності та змагальності сторін, суд, з огляду на встановлені ухвалою від 15.02.2021 строки для подачі, в порядку статей 166, 167, 184 ГПК України, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив (тривалістю 7 календарних днів для кожного з учасників судового процесу), вирішив вийти за межі строку розгляду спору (закінчувався 15.04.2021) та відкласти розгляд справи на 21.04.2021.

08.04.2021, у межах установленого судом строку, позивачем подано до суду відповідь на відзив (разом з доказами її направлення на адреси інших учасників справи), яка залучена судом до матеріалів справи для врахування її змісту при винесенні рішення по суті спору.

Відповідь на відзив Державної екологічної інспекції у Чернігівській області направлена на поштову адресу відповідача 07.04.2021 (номер поштового відправлення 970). Судом установлено, що за даними з офіційного сайту АТ "Укрпошта" це відправлення знаходилося в точці видачі за місцем знаходження адресата з 08.04.2021.

14.04.2021, прокурором, в установлений судом строк, на електронну адресу суду, направлено відповідь на відзив; аналогічний за змістом документ також направлений 14.04.2021 на поштову адресу суду та сторін у справі. Відповідь прокурора на відзив залучена судом до матеріалів справи для врахування її змісту при винесенні рішення по суті спору.

Відповідь на відзив Чернігівської обласної прокуратури направлена на поштову адресу відповідача 14.04.2021 (номер поштового відправлення 220). Судом установлено, що за даними з офіційного сайту АТ "Укрпошта" це відправлення знаходилося в точці видачі за місцем знаходження адресата з 15.04.2021.

Відповідач заходів для отримання поштової кореспонденції, яку своєчасно направлено учасниками справи на адресу його державної реєстрації, не вживав. Правом на ознайомлення з матеріалами справи для подачі мотивованих заперечень на відповіді на відзив, поданих прокурором та позивачем, для забезпечення розгляду справи в межах розумного строку не скористався.

21.04.2021, судом, за усним клопотання відповідача, з метою недопущення порушення основоположних принципів господарського судочинства, рівності та змагальності сторін, оголошено перерву в судовому засіданні до 28.04.2021, для подачі відповідачем заперечень на відповіді на відзив.

28.04.2021, у судове засідання прибули повноважні представники сторін та прокурор.

Відповідач скористався правом на подачу, в порядку статей 167, 184 ГПК України, заперечення на відповідь на відзив позивача, яке залучене судом до матеріалів справи, для врахування його змісту при винесені рішення по суті спору.

Відповідно до частини 2 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження в справі, якщо судове засідання не проводиться.

З огляду на те, що відповідач про відкриття провадження в справі №927/108/21 дізнався лише 16.03.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №806, що зумовило перебіг процесуальних строків для подачі учасниками справи мотивованих заяв по суті спору лише з 16.03.2021 (зокрема щодо подачі відзиву на позов) та, в зв`язку з чим у подальшому неодноразово відкладались судові засідання в даній справі, як наслідок, слухання справи по суті розпочато лише з 28.04.2021.

У судовому засіданні 28.04.2021 судом заслухано повноважних представників сторін та прокурора по суті заявлених вимог.

Після вступного слова представника відповідача Тихоновського Д.М., надання відповідей та пояснень по суті спору на запитання позивача та прокурора, ним заявлено письмове клопотання про огляд речових доказів (пнів зрубаних дерев за місцем виявленого правопорушення, зафіксованого актом №39/06 від 26.05.2020 про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства) за місцем їх знаходження.

Судом, у судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено залишити без розгляду клопотання відповідача про огляд речових доказів, про що внесено відповідний запис до протоколу судового засідання.

Суд констатує, що сторонами та прокурором, в установлений статтею 80 ГПК України строк, будь-які клопотання про залучення до матеріалів справи №927/108/21 речових доказів або їх огляд за місцем знаходження заявлені не були.

Відповідно до частин 2-4 статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий в установлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано в зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані в установлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання в указаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 ГПК України).

Статтею 207 ГПК України встановлено, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

За частиною 2 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За частиною 8 вказаної статті при розгляді справи в порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, а в випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Беручи до уваги, що матеріали справи №927/108/21 не містять будь-яких речових доказів, відповідне клопотання про залучення таких доказів до матеріалів справи в установлений законом строк (стаття 80 цього Кодексу) учасниками справи не заявлялося, судом залишено без розгляду клопотання відповідача про огляд речових доказів (пнів зрубаних дерев за місцем виявленого правопорушення, зафіксованого актом №39/06 від 26.05.2020 про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства) за місцем їх знаходження, яке подане на стадії розгляду спору по суті, про що внесено відповідний запис до протоколу судового засідання.

З огляду на незгоду з процесуальним рішенням судді, представником відповідача Тихоновським Д.М., подано письмову заяву про відвід судді в справі №927/108/21. Мотивовано дану заяву тим, що судове засідання в справі №927/108/21, розпочато 28.04.2021 о 10:00, триває без урахування режиму роботи судової установи (після 17:00); вважає, що суд має упереджене ставлення до відповідача, оскільки обмежує його повноважного представника в праві на подачу клопотання про огляд речових доказів у справі, оскільки, на його думку, відповідне клопотання необґрунтовано залишено судом без розгляду.

За частинами 1 та 2 статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження в справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Представником Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Новгород-Сіверськрайагролісгосп» Тихоновським Д.М. заява б/н від 28.04.2021 про відвід судді подана до суду в судовому засіданні, відтак має бути вирішена судом, що розглядає справу.

За частинами 7, 8 та 11 статті 39 ГПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись наведеними нормами, суд, проаналізувавши доводи представника відповідача Тихоновського Д.М. в заяві б/н від 28.04.2021, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі в розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру в заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях статей 35-40 ГПК України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) господарського судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення в визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з цим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було унормовано в статті 35 ГПК України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, суд, у межах своїх повноважень, має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини "Ветштайн проти Швейцарії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2009 у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

При вирішенні справи "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини в пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

За практикою Європейського Суду з прав людини, при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися в неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Відповідно до частини 1 статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований в результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною 4 статті 38 ГПК України встановлення обставин, указаних у пунктах 1-4 частини 1 статті 35 , статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Відвід повинен бути вмотивованим (частина 3 статті 38 ГПК України).

Звертаючись до суду із заявою про відвід судді Романенко А.В. від розгляду справи №927/108/21, представник відповідача зазначає про порушення його процесуальних прав як сторони в справі, а саме права на подачу та вирішення судом клопотання про огляд речових доказів за місцем їх знаходження, що, на його думку, свідчить про упередженість головуючої судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Доводи представника відповідача про обмеження його в праві на подачу та вирішення клопотання про огляд речових доказів за місцем їх знаходження не відповідають дійсності.

У судовому засіданні 28.04.2021, на стадії розгляду справи по суті (після закінчення вступного слова усіх учасників судового процесу) представником відповідача заявлено клопотання про огляд речових доказів у справі за місцем їх знаходження (в той час як будь-які речові докази в установлений статтею 80 ГПК України строк до матеріалів справи судом не залучались). Судом, у судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, вказане клопотання залишено без розгляду як таке, що подане з порушенням процесуальних строків, про що внесено відповідний запис до протоколу судового засідання. Подання до суду доказів, у тому числі речових, а також клопотання про огляд доказів, які не можна доставити до суду, за місцем їх знаходження, мають бути заявлені учасниками судового процесу в строк установлений законом (статтею 80 ГПК України).

У свою чергу, суд констатує, що норми Господарського процесуального кодексу України, всупереч доводам представника відповідача Тихоновського Д.М., не обмежують слухання судової справи в відкритому судовому засіданні режимом роботи судової установи. При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що саме виступ представника відповідача Тихоновського Д.М., що тривав понад декілька годин, призвів до проведення судового засідання в справі після 17:00.

Доводи представника відповідача в заяві б/н від 28.04.2021 про відвід судді не відповідають дійсності, ним не доведено існування дійсних обставин, які викликають сумнів в об`єктивності або неупередженості судді Романенко А.В. та можуть бути підставою для відводу, відповідно до статей 35, 36 ГПК України, вони мають виключно суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу чи факту вчинення дій, які б свідчили про упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність судді, не наведено.

У контексті поданої заяви суд звертає увагу на приписи частини 4 статті 35 ГПК України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу, в даному випадку щодо залишення судом без розгляду клопотання представника відповідача про огляд речових доказів, яке в установлений статтею 80 ГПК України строк до суду не заявлялося.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом (частина 3 статті 13 ГПК України).

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи наведене, доводи представника відповідача Тихоновського Д.М. у заяві б/н від 28.04.2021 про відвід судді Романенко А.В. мають суб`єктивний характер, є незгодою з процесуальними рішеннями судді та не свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді. Кожна справа вирішується судом виключно на підставі наявних у матеріалах справи доказів, які не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а відтак заявлений відвід є необґрунтованим. Мотиви, викладені в заяві, є власними судженнями та суб`єктивними припущеннями сторони.

Зважаючи на викладене, підстави для задоволення заяви про відвід судді в справі №927/108/21 відсутні.

Частиною 1 статті 40 ГПК України встановлено, що в разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу. Відповідно, в разі відмови в задоволенні заяви про відвід - розгляд справи здійснюється тим самим складом суду (суддею), який здійснював розгляд такої справи до подачі стороною такої заяви.

Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Новгород-Сіверського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Новгород-Сіверськрайагролісгосп» () б/н від 28.04.2021 про відвід судді в справі №927/108/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.04.2021.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко