ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року м.Дніпро Справа № 908/3350/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.,

судді: Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.

Секретар судового засідання Григоренко А.А.

Представники сторін:

від позивача: Олексюк М. М., довіреність № 1/21-Н від 05.01.2021 р., адвокат;

інші представники сторін не з`явились.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.12.2020 (суддя Проскуряков К.В.) у справі

за позовом: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9; поштова адреса: 73003, м. Херсон, пр. Ушакова, буд. 53; )

до відповідача-1: Приватного сільськогосподарського підприємства «Кузьмич» (72150, Запорізька область, Приморський район, с. Новопавлівка, вул. Гагаріна, буд. 50; )

до відповідача-2: Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 1 128 791,57 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.12.2020 відмовлено у відкритті провадження у справі №908/3350/20 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, відповідно до якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.12.2020 у справі №908/3350/20 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПСГП «Кузьмич», як до боржника, про стягнення заборгованості за кредитним договором, та позовні вимоги AT «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , як до поручителя, про стягнення заборгованості за кредитним договором не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, а тому дійшов до висновку щодо відмови у відкритті провадження у справі з порушенням норм процесуального права.

Зауважує, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом, у якому заявило позов до фізичної особи, як поручителя за договором поруки укладеним на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто між позивачем та відповідачем-2 ОСОБА_1 наявний спір щодо правочину. укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2021 розгляд скарги призначений у судове засідання на 09.03.2021.

В судовому засіданні від 09.03.2021 оголошувалась перерва до 01.04.2021.

В судовому засіданні від 01.04.2021 колегя суддів оголосила вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржувану ухвалу - скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» № 114/5-204432 від 11.12.2020 (вх. № 3613/08-07/20 від 24.12.2020) до відповідачів: 1 Приватного сільськогосподарського підприємства «Кузьмич», 2 фізичної особи ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 1 128 791,57 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані посиланням на те, що відповідачем-1 та відповідачем -2 не виконуються взяті на себе зобов`язання передбачені договорами а саме : Кредитний договір від 29.11.2017 № 011/10892/378610 та Договір поруки №12/Д4-0-0-0/138/2258.

Позов стосується укладеного між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (позивач, Банк) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Кузьмич» (відповідач-1, Позичальник) кредитного договору № 011/10892/378610 від 29.11.2017 (Кредитний договір), на виконання якого Банк надав, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 18,00% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 29.11.2017 між Банком та громадянином України ОСОБА_1 (відповідач-2, Поручитель) укладено договір поруки № 12/Д4-0-0-0/138/2258 (Договір поруки), відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язанням Боржника, які виникають з умов Кредитного договору № 011/10892/378610 від 29.11.2017, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користуванняё комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф) у розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі.

В порушення умов Кредитного договору та договору поруки, відповідачі 1 та 2 кредитні кошти позивачу не повернули.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.12.2020 відмовлено у відкритті провадження у справі №908/3350/20.

Вказана ухвала мотивована тим, що цей спір не підвідомчій Господарським судам України та згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, вказаний позов відноситься до компетенції загальних судів, зокрема, до Приморського районного суду Запорізької області А тому, суд першої інстанції у відкритті провадження відмовив.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та, 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 Цивільного кодексу України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто договір поруки укладається кредитором і поручителем для забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» як кредитор звернувся до господарського суду з позовом до фізичної особи як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто між позивачем та відповідачем існує спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи викладене, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Відтак, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України є необґрунтованими та таким, що не відповідає наведеним вище нормам процесуального права, а відтак і оскаржувана ухвала є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) та від 19 березня 2019 року у справі № 904/2530/18 (провадження № 12-253гс18).

Відповідно до частин 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правоскасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про постановлення оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню з переданням справи на для вирішення питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції, а апеляційна скарга відповідно підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.12.2020 у справі №908/3350/20 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.12.2020 у справі №908/3350/20 - скасувати.

Справу направити до Господарського суду Запорізької області від 28.12.2020 для вирішення питання про відкриття провадження у справі №908/3350/20.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному в порядку в строки визначені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.04.2020р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв