ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду за підсудністю

"22" квітня 2021 р. Cправа № 902/1001/20

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕРНУМ" (проспект Юрія Гагаріна, 17-В, м. Київ, 02094)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОСОК" (вул. Гнатенка, буд. 23, с. Тростянчик, Тростянецький район, Вінницька область, 24342)

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В.,

представників сторін:

позивача Білявський В.В. згідно ордеру;

відповідача 1 не з`явився;

відповідача 2 Шевченко А.В. згідно ордеру;

третьої особи не з`явився.

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/1001/20 за позовом Акціонерного товариства "Фінансова компанія "ВЕРНУМ" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОСОК" про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договорами іпотеки від 24.12.2015 та від 27.01.2016 в рахунок погашення заборгованості Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОСОК" перед Акціонерним товариством "Фінансова компанія "ВЕРНУМ" в розмірі 6 652 357,50 грн, яка виникла за Кредитним договором №КЮ-186 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24.12.2015.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на допущення Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛОСОК" порушення зобов`язань за Кредитним договором № КЮ-186 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24.12.2015 в частині повернення кредитних коштів, в результаті чого за останнім утворилась заборгованість, яка залишається не погашеною.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 24.12.2015 та Договором іпотеки від 27.01.2016, укладених між позивачем та відповідачами з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № КЮ-186 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24.12.2015.

Ухвалою суду від 29.01.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/1001/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 25.02.2021. Одночасно судом залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОСОК".

22.02.2021 на адресу суду надійшла заява б/н від 19.02.2021 (вх. № 01-34/1698/21) за підписом представника відповідача 2 - адвоката Шевченка А.В., в якій представник просить: відкласти підготовче засідання; зобов`язати позивача направити позовну заяву з додатками на поштову адресу відповідача 2; надати відповідачу 2 додатковий строк для підготовки та подачі відзиву на позовну заяву; всю поштову кореспонденцію направляти на поштову адресу АО "Всеукраїнське адвокатське об`єднання" - вул. Архітектора Артинова, 10, м. Київ, 03186.

24.02.2021 до суду надійшла заява б/н від 24.02.2021 (вх. № 01-34/1833/21) відповідача 1 про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 25.02.2021 відповідачу 2 - ОСОБА_2 продовжено процесуальний строк, встановлений судом для подачі відзиву на позов до 19.03.2021 та строк, встановлений позивачу для подачі відповіді на відзив до 23.03.2021; підготовче засідання відкладено на 25.03.2021.

23.03.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 19.03.2021 за підписом представника відповідача 2 ОСОБА_2 - адвоката Шевченка А.В.

24.03.2021 до канцелярії суду подано пояснення б/н від 24.03.2021 відповідача 1 - ОСОБА_1 щодо обставин справи.

25.03.2021 до канцелярії суду подано наступні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Шевченка А.В.:

- клопотання б/н від 25.03.2021 про залишення позовної заяви АТ ФК "Вернум" без розгляду;

- клопотання б/н від 25.03.2021 про заміну неналежного відповідача - ОСОБА_2 на належного відповідача - СТОВ "КОЛОСОК";

- клопотання б/н від 25.03.2021 про залучення СТОВ "КОЛОСОК" до справи в якості співвідповідача;

- клопотання б/н від 25.03.2021 про передачу справи № 902/1001/20 на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області.

При розгляді справи 25.03.2021 представником позивача подано заяву № 5 від 24.03.2021 про зміну найменування позивача.

Ухвалою суду від 25.03.2021 задоволено заяву № 5 від 24.03.2021 про зміну найменування позивача; здійснено процесуальне правонаступництво, а саме: замінено позивача по даній справі - Акціонерне товариство "Фінансова компанія "ВЕРНУМ" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕРНУМ"; розгляд поданих представником відповідача 2 клопотань про заміну неналежного відповідача, про залучення СТОВ "КОЛОСОК" до справи в якості співвідповідача, про передачу справи № 902/1001/20 на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області відкладено до наступного судового засідання; продовжено строк підготовчого провадження по справі № 902/1001/20 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 22.04.2021.

22.04.2021 до канцелярії суду подано клопотання № б/н від 22.04.2021 (вх. номер канц. суду 01-34/3741/21 від 22.04.2021) представника відповідача 2 - адвоката Шевченка А.В. про витребування доказів.

На визначену судом дату з`явились представники позивача та відповідача 2. Відповідач 1 та третя особа правом участі в засіданні суду не скористались. При цьому суд зважає, що про розгляд справи учасники справи повідомлені належним чином, ухвалою суду від 25.03.2021.

Під час судового засідання представником відповідача 2 - адвокатом Шевченком А.В. заявлено усне клопотання про залишення клопотання № б/н від 25.03.2021 про залучення СТОВ "КОЛОСОК" до справи в якості співвідповідача без розгляду.

Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, розглянувши матеріали справи та подане клопотання, дослідивши викладені в ньому обставини дійшов наступних висновків.

Пунктом 3 ч.1 ст.42 Господарського процесуального кодексу України визначено, що часники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч.10 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Згідно з п.5 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що представником відповідача 2 заявлено усне клопотання про залишення клопотання № б/н від 25.03.2021 про залучення СТОВ "КОЛОСОК" до справи в якості співвідповідача без розгляду до початку його розгляду та є формою реалізації прав останнього, суд задовольняє клопотання представника відповідача 2 - адвоката Шевченка А.В. та залишає вказане клопотання без розгляду.

Дослідивши клопотання № б/н від 22.04.2021 (вх. номер канц. суду 01-34/3741/21 від 22.04.2021) представника відповідача 2 - адвоката Шевченка А.В. про витребування доказів судом враховане таке.

Так, у клопотанні представник відповідача 2 - адвокат Шевченко А.В. просить витребувати від позивача оригінали довіреності від 18.12.2015 та договору застави обладнання № КЮ-301/30 від 28.12.2017.

Згідно статті 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність. Даний принцип також знайшов своє відображення у статті 13 ГПК України, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до приписів статті 81 Господарського процесуального кодексу учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні, з поміж іншого, повинно бути зазначено:

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

З огляду на положення зазначених норм господарського процесуального законодавства, клопотання про витребування доказів підлягає задоволенню лише у разі відсутності у заявника можливості самостійно надати такі докази та зазначення ним причин неможливості отримати їх.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд дослідивши подане представником відповідача клопотання про витребування доказів встановив, що останнє є необґрунтованим, оскільки обставини на які посилається представник відповідача не знайшли свого підтвердження у поданих матеріалах.

При розгляді справи 22.04.2021 судом в судовому засіданні двічі оголошувалась перерва в межах дня.

Після перерви представники сторін не з`явилися.

Розглядаючи клопотання б/н від 25.03.2021 представника відповідача 2 - адвоката Шевченка А.В. про передачу справи № 902/1001/20 на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України).

У ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суд зазначає, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.08.2019 у справі № 916/142/19.

У постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 760/6693/17-ц судом зазначено, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно, вимог іпотекодержателя.

Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 зазначила, що за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного Господарського процесуального кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 є визначальною для застосування норми частини третьої статті 30 ГПК України (виключної підсудності) до спорів, предметом яких є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що між позивачем та відповідачами були укладені Договір іпотеки від 24.12.2015 та Договір іпотеки від 27.01.2016 з метою забезпечення виконання зобов`язань Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОСОК" за Кредитним договором № КЮ-186 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24.12.2015, однак останнім порушено зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, в результаті чого утворилась заборгованість.

Разом з тим, вартість майна, яке знаходиться у власності ОСОБА_2 відповідно до оціночної вартості майна, яка зазначена у п. 1.3. Договору іпотеки становить - 8 584 478, 48 грн., оціночна вартість майна ОСОБА_1 відповідно до п. п. 1.3.1 Договору іпотеки від 24.12.2015 становить - 1 668 269, 00 грн.

З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, до спору у даній справі застосовуються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Відповідно до частини 3 статті 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Таким чином, оскільки оціночна вартість майна, яке знаходиться у власності Таран С.В. є більшою від оціночної вартості майна ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що такий спір повинен розглядатися за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою, тобто справа № 902/1001/20 належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ГПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно з ч. 6 ст. 31 ГПК України спори між судами щодо підсудності не допускаються.

Враховуючи викладене, передання справи за належною територіальною юрисдикцією не призводить до порушення прав позивача на доступ до суду та справедливий судовий розгляд, а є гарантією того, що рішення у справі буде ухвалене належним судом і законне та обґрунтоване рішення не буде в подальшому скасоване судом вищої інстанції, лише з підстав недотримання процесуальних норм щодо територіальної юрисдикції.

Окрім того, суд зазначає, що згідно із статтею 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 року (заява № 7360/76), висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Таким чином, складова верховенства права, закріплена у пункті 1 статті 6 Конвенції, передбачає, зокрема, розгляд справи належним судом, в даному випадку - судом, до територіальної юрисдикції якого відноситься поданий господарський позов.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 31, 42, 48, 232, 233, 234, 235, 240, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Задовольнити клопотання б/н від 25.03.2021 представника ОСОБА_2 - адвоката Шевченка А.В. про передачу справи № 902/1001/20 на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області.

2. Справу № 902/1001/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕРНУМ" () до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОСОК" () про звернення стягнення на предмет іпотеки - передати на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

3. Матеріали справи № 902/1001/20 направити до Господарського суду Дніпропетроської області не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

4. Згідно з приписами ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

5. За приписами п.8 ч.1 ст. 255 ГПК України ухвалу про передачу справи на розгляд іншого суду може бути оскаржено окремо від рішення суду до Північно - західного апеляційного господарського суду.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представника відповідача 2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 (Господарському суду Дніпропетровської області з матеріалами справи № 902/1001/20 не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення).

Дата складання повного тексту ухвали 27.04.2021.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - АТ "Фінансова компанія "ВЕРНУМ" (проспект Юрія Гагаріна, 17-В, м. Київ, 02094)

3 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

4 - АО "Всеукраїнське адвокатське об`єднання" для ОСОБА_2 (вул. Архітектора Артинова, 10, м. Київ, 03186).

5 - ТОВ "КОЛОСОК" (вул. Гнатенка, буд. 23, с. Тростянчик, Тростянецький район, Вінницька область, 24342).

6 - Господарський суд Дніпропетровської області (вул. Володимира Винниченка, 1, м. Дніпро, 49027)