ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021м. ДніпроСправа № 904/7155/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Жарої О.І., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НБС Технологія", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 1 340 929,30 грн.

Представники:

від позивача: Жук В.В.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НБС Технологія" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 1043 831,04 грн., що складають суму заборгованості за договором № 974/29 від 02.12.2019; 193 108,74 грн. - пені; 73 068,17 грн. - додаткового штрафу; 18 395,38 грн. - річних; 12 252,97 грн. - інфляції грошових коштів.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 974/29 від 02.12.2019 щодо своєчасної та повної оплати за отримані послуги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не погоджується із вимогами щодо стягнення пені та штрафу, вказуючи про те, що при укладенні спірного договору сторонами не було визначено їх розміру, а частина 6 статті 231 ГК України , на яку посилається позивач обґрунтовуючи вимоги щодо стягнення пені, не є такою нормою законодавства, яка встановлює обов`язок та умови сплати неустойки.

Заперечень відносно заявленої позивачем суми основного боргу, річних та суми інфляції грошових коштів, відзив не містить.

Ухвалою від 22.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду (суддя Петренко Н.Е.), відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від № 241 від 11.02.2021 2021 у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 з посади, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 904/7155/20

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2021 розгляд справи доручено судді Мельниченко І.Ф.

Ухвалою від 16.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду суддею Мельниченко І.Ф., відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.03.2021.

Ухвалою від 16.03.2021 підготовче засідання відкладено на 06.04.2021.

В підготовчому засіданні, що відбулось 06.04.2021 представник відповідача не з`явився, надіславши клопотання про відкладення розгляду справи, яке не було задоволено судом.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим господарський суд завершив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 20.04.2021 про що постановив ухвалу від 06.04.2021.

Представник відповідача в судове засідання, що відбулось 20.04.2021 не з`явився, надіславши клопотання про відкладення розгляду справи по суті.

Під час судового засідання 20.04.2021 господарський суд вислухавши вступне слово представника позивача відклав розгляд справи по суті до 27.04.2021, надавши відповідачу можливість бути присутнім в судовому засіданні.

У судове засідання представник відповідача не з`явися, надіславши до канцелярії суду 26.04.2021 письмові пояснення по суті спору та клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що заявлене відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи не містить обґрунтованих доказів на підтвердження того, що даний спір між сторонами буде врегулювання шляхом укладання мирової угоди, правові підстави для задоволення цього клопотання відсутні.

27.04.2021 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за отримані послуги.

02.12.2019 між Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі Відповідач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НБС Технологія" (далі Позивач, Виконавець) укладено договір № 974/29.

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується виконати роботи зазначені в п. 1.2 Договору, а Замовник прийняти і оплатити такі роботи.

В п. 1.2 Договору, сторонами узгоджено, що Виконавець зобов`язується виконати в порядку та на умовах даного Договору Роботи з капітального ремонту екскаватора ЕКГ-5А - Роботи з капітального ремонту електричної та механічної частини екскаватора ЕКГ-5А №1, інв..№1798900, (далі роботи) згідно дефектних актів (додатки №3; 4, які є невід`ємною частиною договору).

Роботи виконуються з запасних частин та матеріалів Виконавця (п.1.3 договору).

З огляду на наявний у матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

В п.1.4 сторони визначили, що місцем знаходження екскаватора ЕКГ-5А №1, (далі обладнання) є Інгулецька шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", дільниця ТК ДЗНР та ОШШВ (с. Неопалимівка, Кіровоградський район, Кіровоградська область).

В п. 3.1. договору сторони дійшли згоди про те, що вартість послуг з капітального ремонту механічної частини екскаватора визначається відповідно до договірної ціни ( додаток №1, який є невід`ємною частиною договору) та складає 1213048, 80 грн.

Вартість робіт з капітального ремонту електричної частини екскаватора визначається відповідно до договірної ціни ( додаток №2, який є невід`ємною частиною договору) та складає 278138, 40 грн. (п. 3.2. договору).

Загальна вартість робіт за договором складає: 14912187,20 грн. (в т.ч. ПНВ) (п.3.3. договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору роботи, які виконуються відповідно до цього Договору, сплачуються Замовником за погодженими цінами в національній валюті України.

В п.4.2 договору сторони дійшли згоди про те, що Замовник здійснює передоплату в розмірі 30% від загальної вартості робіт протягом 10 - ти робочих днів з дня отримання від Замовника письмового замовлення на виконання робіт.

Остаточний розрахунок Замовник здійснює по факту виконання робіт, з відстрочкою платежу 30 банківських днів від дати підписання акту здачі-приймання виконаних робіт (4.3.договору)

В п.4.4 договору сторони узгодили, що підставою для остаточної оплати виконаних робіт є акт здачі-приймання виконаних робіт, підписаний обома сторонами та рахунок доданий до нього.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 30.06.2020, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.11.1 договору).

Виконуючи зобов`язання, за договором №974/29 від 02.12.2019, позивач виконав роботи, передбачені його умовами, що підтверджується підписаними обома сторонами без заперечень та зауважень актами приймання виконаних робіт за квітень 2020 № 42-0-1-1 та № 42-0-1-3 на загальну суму 1491187,20 грн. (а.с. 64-86).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач зобов`язання з оплати наданих послуг за спірним договором виконав неналежним чином, здійснивши розрахунки частково, у вигляді попередньої оплати в сумі 447356,16 грн., що підтверджується пл. дорученням №1329 від 24.01.2020 та банківською випискою, копії яких залучено до матеріалів справи (а.с. 53-54).

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків в сумі 1043831,04 грн. за надані послуги, в строки передбачені умовами договору, як і документального підтвердження здійснення таких розрахунків на момент розгляду спору, відповідач не надав.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене вимоги позивача, щодо стягнення суми основного боргу, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача щодо стягнення річних та інфляції грошових коштів позивачем завищені, з огляду на невірно визначений початок періоду прострочення.

Так, позивач у позовній заяві позивач вказує, про те, що початком періоду прострочення виконання зобов`язання з оплати наданих послуг є - 14.05.2020 , в той час як із матеріалів справи вбачається, що акти виконаних робіт за квітень, не містять дати їх підписання, у зв`язку з чим слід прийти до висновку про те, що вказані акти були підписані в останній день квітня.

Відповідно до п.4.3. договору, остаточний розрахунок повинен бути здійснений Замовником по факту виконання робіт, з відстрочкою платежу 30 банківських днів від дати підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Отже, останнім здійснення остаточного розрахунку за надані послуги, є 16.06.2020.

Відповідно, вимоги щодо стягнення річних підлягають задоволенню за період з 17.06 по 14.11.2020, в сумі 15486,35 грн.; інфляція грошових коштів за період з липня по жовтень 2020 в сумі 7246,05 грн.

Вимоги щодо стягнення пені та штрафу задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 8.2 Договору сторони встановили, що за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, сторони несуть відповідальність відповідно до статті 231 ГК України, якою встановлено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України).

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті (ч. 3 ст. 231 Господарського кодексу України).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України).

У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 231 Господарського кодексу України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією (ч. 7 ст. 231 Господарського кодексу України).

Слід зазначити, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій. У свою чергу, передбачене частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України формування відповідальності за порушення грошових зобов`язань застосовується, якщо інше не узгоджено сторонами в договорі або не передбачено законом.

Сторонами у договорі не встановлено відповідальність у вигляді штрафу та пені, не визначено розмір та базу їх нарахування, а законодавчими актами не встановлено обов`язковості їх сплати у спірних відносинах.

При викладених обставинах у суду відсутні підстави для задоволення вимог, щодо стягнення штрафу та пені.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2; ідентифікаційний код 14309787) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НБС Технологія" (50005, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 21; ідентифікаційний код 33116297) 1 043 841,04 грн. - основного боргу, 15 486,35 грн. - річних, 7 246,05 грн. - інфляції грошових коштів та 15 998,60 грн. - витрат зі сплати судового збору.

В решті задоволення позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 30.04.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко