ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 Справа № 917/314/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», 03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А,

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван клік», 36000, м. Полтава, вул. Пушкіна, 47,

про стягнення 127 500,00 грн.

Суддя Мацко Оксана Сергіївна

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван клік» про стягнення страхового відшкодування в сумі 127 500,00 грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.03.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» було виплачено Фермерському господарству «Зоря» страхове відшкодування за договором майнового страхування, а отже, відповідач як страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, відповідальної за завдані під час дорожньо-транспортної пригоди збитки, зобов`язаний сплатити позивачу розмір страхового відшкодування в сумі 127 500,00 грн.

Крім того, позивач зазначає, що ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. та просить стягнути вказаний розмір витрат з відповідача.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії ухвали суду від 05.03.2021 р. міститься в матеріалах справи, а.с. 79).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

13.07.2020 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та Фермерським господарством «Зоря» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-2201-20-00345, предметом якого є страхування автомобіля BMW X5 xDrive 30d F15, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 6-16).

30.08.2020 року о 14:50 год. на 6 км. автодороги Гола Пристань Залізний Порт в с. Н Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області, вул. Центральна, в районі будинку № 84, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу BMW X5 xDrive 30d F15, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу ВАЗ 2105, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 29.09.2020 р. у справі № 553/2207/18 ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

31.08.2020 року Фермерське господарство «Зоря» звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 21-22) у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 28-2201-20-00345 від 13.07.2020 р.

30.09.2020 року позивачем складено страховий акт № ПСКА-11000 (а.с. 42), відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 157 702,76 грн.

10 травня 2018 року ТДВ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі страхового акту № ПСКА-11000 від 30.09.2020, рахунку № 3800 від 07.09.2020 р. (а.с. 30) та враховуючи дані, наведені в розрахунку від 30.09.2020 р. (а.с. 41), здійснило виплату Фермерському господарству «Зоря» страхового відшкодування в розмірі 157 702,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 24050 від 30.09.2020 р. (а.с. 43).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки ВАЗ 2105, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Ван клік» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів EP 124888717 (а.с. 44).

Полісом EP 124888717 встановлено ліміт відповідальності за шкоду майну у розмірі 130 000,00 грн., франшиза - 2 500,00 грн.

29.10.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Ван клік» було укладено договір про порядок взаємного врегулювання регресних вимог.

Згідно з вказаним договором регресні претензії та/або заяви - звернення (вимога), що подає страхова компанія, яка виплатила страхове відшкодування за договором добровільного страхування та відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» отримала право зворотної вимоги до страховика, особи винної у заподіянні шкоди.

У п. 1.1.1 договору сторони узгодили можливість подання регресних претензій/заяв про відшкодування витрат в електронному вигляді.

05.10.2020 року позивач у відповідності до зазначеного положення договору від 29.10.2019 р. направив на адресу відповідача заяву про страхове відшкодування № 11/20294 (а.с. 49), яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван клік» страхового відшкодування в сумі 127 500,00 грн.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-2201-20-00345 від 13.07.2020 р., поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів EP 124888717, постанова Корабельного районного суду міста Миколаєва від 29.09.2020 р. у справі № 553/2207/18, заява про виплату страхового відшкодування від 31.08.2020 р., страховий акт № ПСКА-11000 від 30.09.2020 р., рахунок № 3800 від 07.09.2020 р., розрахунок від 30.09.2020 р., платіжне доручення № 24050 від 30.09.2020 р., договір про порядок взаємного врегулювання регресних вимог від 29.10.2019 р. та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що Позивач відшкодував потерпілому - Фермерському господарству «Зоря» шкоду на суму 157 702,76 грн., завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу BMW X5 xDrive 30d F15, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вини водія автомобіля марки ВАЗ 2105, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Ван клік».

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Статтею 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Як зазначалося вище, у відповідності до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», а також укладеного між сторонами договору про порядок взаємного врегулювання регресних вимог від 29.10.2019 р. позивач звернувся до відповідача із заявою № 11/20294 від 05.10.2020 р. про виплату страхового відшкодування, здійсненого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь Фермерського господарства «Зоря», яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Таким чином, оскільки позивач виплатив застрахованій ним потерпілій особі страхові платежі за договором майнового страхування, що підтверджується матеріалами справи, до нього перейшло право вимоги щодо стягнення зі страховика особи, відповідальної за завдані збитки, вказаного страхового відшкодування в межах сум, зазначених у відповідному страховому полісі.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван клік» про стягнення страхового відшкодування в сумі 127 500,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 270,00 грн.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне:

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Як було зазначено вище, позивач просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Ван клік» понесені Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн.

До позовної заяви Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» було надано належним чином засвідчені копії договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 05.11.2018 р., укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та Адвокатським бюро «Гедз», в особі Керуючого Бюро Гедз Юлії Володимирівни, додатку № 4 від 09.09.2020 р. до вказаного договору, довіреності Гедз Юлії Володимирівни на вчинення дій від імені ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» № 0120-103 від 30.10.2020 р. та свідоцтва № КВ 6153 від 09.08.2018 р. про право Гедз Юлії Володимирівни на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 05.11.2018 р. Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

За надання правової (правничої) допомоги Адвокатським бюро Клієнт оплачує гонорар, розмір якого визначається додатком до договору, який є його невід`ємною частиною.

Також додатком № 4 від 09.09.2020 р. сторони доповнили пункт 3 Додатку № 3 від 7 вересня 2020 року до договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 5 листопада 2018 року наступними словами: «На виконання п. 5.1 розділу 5 Договору № 1 про надання правничої допомоги від 5 листопада 2018 року за надання правової (правничої) допомоги Адвокатським бюро у справах, де Клієнт виступає в якості позивача, Клієнт перераховує на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро гонорар, розмір якого становить 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок за кожну справу. Клієнт перераховує гонорар Адвокатському бюро не пізніше 3-х (трьох) робочих днів після надання Адвокатським бюро акту виконаних робіт та рахунку до нього».

В матеріалах позовної заяви також міститься копія акта від 24.02.2021 р. до договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 05.11.2018 р. з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, у якому, зокрема, зазначено, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» сплачує Адвокатському бюро «Гедз» гонорар в загальному розмірі 33 000,00 грн., в т.ч. 3 000,00 грн. за представництво позивача у даній справі, та копія платіжного доручення № 3469 від 24.02.2021 р. про сплату позивачем Адвокатському бюро «Гедз» 33 000,00 грн. за надання правової допомоги згідно з договором.

Суд дійшов висновку, що вказаний розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України. Клопотань про зменшення розміру витрат від відповідача до суду не надходило.

Таким чином, беручи до уваги те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, враховуючи те, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» у даній справі задоволено в повному обсязі, а витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені у розмірі 3 000,00 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван клік» (36000, м. Полтава, вул. Пушкіна, 47, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», 03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, ) 127 500,00 грн. страхового відшкодування, 2 270,00 грн. судового збору, 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 27.04.2021 р.

Суддя О.С. Мацко