ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2021 р. Справа №914/2381/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ України імені гетьмана Петра Сагайдачного №667 від 11.02.21 (Вх. № ЗАГС 01-05/605/20 від 15.02.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 08.10.2020 (суддя Стороженко О.Ф., повний текст складено 13.10.2020)

у справі № 914/2381/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група, м. Київ

до відповідача: Національної академії сухопутних військ України імені гетьмана Петра Сагайдачного, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Центрального автомобільного управління Збройних Сил України - Озброєння Збройних Сил України, м. Київ

про стягнення грошових коштів у сумі 5831,81грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

20.11.2019 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Українська страхова група звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Національної академії сухопутних військ України імені гетьмана Петра Сагайдачного про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 5831,81 грн.

На підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 23.01.2020 року залучено до участі у справі № 914/2381/19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Центральне автомобільне управління Збройних Сил України - Озброєння Збройних Сил України (а.с. 104-105).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.10.2020 року у справі №914/2381/19 (суддя О.Ф. Стороженко) позов задоволено повністю. Стягнуто з Національної академії сухопутних військ України імені гетьмана Петра Сагайдачного на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 5831,81грн, а також - витрати на судовий збір у сумі 1921,00 грн. (а.с. 241-243).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 30.11.2017 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспортного засобу марки (моделі) «Hyundai Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 21.01.2018 водій транспортного засобу марки «ЛАЗ 695» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) - ОСОБА_2 , здійснив наїзд на автомобіль марки «Hyundai Tucson» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та завдав йому технічних пошкоджень. Факт вчинення вказаного адміністративного правопорушення встановлено постановою Сихівського районного суду м.Львова від 02.02.2018 у справі №464/456/18. Суд вказав, що транспортний засіб марки «ЛАЗ-695» перебуває на балансі відповідача і належить йому на праві оперативного управління, а керування ним здійснював військовослужбовець Національної академії сухопутних військ України імені гетьмана Петра Сагайдачного, отже, суд дійшов висновку, що обов`язок з відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу марки «Hyundai Tucson» внаслідок ДТП, лежить на академії (яка володіє ТЗ марки ЛАЗ на праві оперативного управління).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки викладені в рішенні не відповідають обставинам справи. Скаржник стверджує, що власником транспортного засобу марки «ЛАЗ 695» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) є Держава в особі Міністерства оборони України, а за Національною академією даний транспортний засіб закріплений на праві оперативного управління. Таким чином, на думку скаржника в силу вимог ст. 1187 ЦК України обов`язок держави відшкодовувати шкоду, завдану майну інших осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та шкоду, яку заподіяно внаслідок незаконних дій та бездіяльності військовослужбовців при здійсненні ними своїх повноважень, покладається на Міністерство оборони України, як уповноважений орган державного управління. Просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 08.10.2020 року у справі № 914/2381/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач та третя особа не надала суду письмових відзивів на апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження у справі

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.03.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі № 914/2381/19 та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 08.10.2020 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Обставини справи

30.11.2017 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1301-17-00430. Відповідно до умов даного договору Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля марки (моделі) «Hyundai Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 11-16).

Згідно довідки про дорожньо-транспорту пригоду № 295724 Управління патрульної поліції у Львівській області, 21.01.2018 року о 12:05 год у м. Львові по вул. Любінська, 168, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки ЛАЗ 695 реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримуючись безпечного бокового інтервалу, здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 та завдав йому технічних пошкоджень (а.с. 9).

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 02.02.2018 у справі №464/456/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340,00 грн. (а.с.224-225).

ПАТ «СК «Українська страхова група» 22.01.2018 від потерпілої ОСОБА_1 поступила заява про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 17).

22 січня 2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) «Hyundai Tucson» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 20).

Відповідно до Заяви Страхувальника ОСОБА_1 від 22.01.2018 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, позивачем ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі вищезазначеного договору № 28-1301-17-00430 від 30.11.2017 здійснено виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у сумі 5831,81грн, - шляхом зарахування зазначеної суми «в рахунок несплаченої частини страхового платежу», що підтверджується меморіальним ордером № ПН3333 від 24.01.2018 та страховим актом № ЗСКА-7739 від 14.02.2018 (а.с. 24, 25).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За приписами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування) (ст. 980 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик це - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок це - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування»).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Аналогічна норма закріплена й у п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування».

Статтею 990 Цивільного кодексу України унормовано, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Аналогічна норма закріплена й у п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України унормовано, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 21.012018 о 12:05 год. у м. Львові по вул. Любінській, 168, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ЛАЗ 695», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Hyundai Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди працював водієм Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, відшкодування майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 (Страхувальнику) автомобіля марки «Hyundai Tucson» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди покладається на Національну академію Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що власником транспортного засобу марки «ЛАЗ 695» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) є Держава в особі Міністерства оборони України, а за Національною академією даний транспортний засіб закріплений на праві оперативного управління, відтак на думку скаржника, в силу вимог ст. 1187 ЦК України обов`язок держави відшкодовувати шкоду, завдану майну інших осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та шкоду, яку заподіяно внаслідок незаконних дій та бездіяльності військовослужбовців при здійсненні ними своїх повноважень, покладається на Міністерство оборони України, як уповноважений орган державного управління.

Факт експлуатації автобуса марки «ЛАЗ 695», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідачем підтверджується листом Центрального автомобільного управління Озброєння Командування Сил логістики Збройних Сил України № 718/2/250 від 03.08.2020 року, в якому Управлінням повідомлено, що балансоутримувачем транспортного засобу марки «ЛАЗ 695», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, яка здійснює первинний облік автомобільної техніки на підставі атестату. Водій транспортного засобу на момент скоєння ДТП був військовослужбовцем Національної академії та перебував у списках особового складу названої академії (а.с. 205).

Оскільки транспортний засіб марки «ЛАЗ-695» перебуває на балансі відповідача і належить йому на праві оперативного управління, а керування ним здійснював військовослужбовець Національної академії сухопутних військ України імені гетьмана Петра Сагайдачного, тому, згідно з нормами ч. 1 ст. 1172, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, обов`язок з відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу марки «Hyundai Tucson» внаслідок ДТП, лежить на академії (яка володіє ТЗ марки ЛАЗ на праві оперативного управління).

Враховуючи вищеописані норми права та фактичні обставини справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав про стягнення з відповідача суми сплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 5831,81 грн.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 08.10.2020 року у справі №914/2381/19.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Згідно з ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

У даній справі суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване судове рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому відсутні правові підстави для його скасування.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ України імені гетьмана Петра Сагайдачного залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 08.10.2020 у справі № 914/2381/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено і підписано 30.04.2021.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.