РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2021Справа № 910/16927/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ"

до Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 63 981 217,78 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники:

від позивача: Червона О.В. за довіреністю № 06/24/2 від 24.06.2020

від відповідача: Стилик О.Ю. за довіреністю № 65 від 16.12.2020; Саква Д.Ю., за довіреністю № 64 від 16.12.2020

від третьої особи-1: Лісовенко О.О.

від третьої особи-2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (далі - позивач, ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" (далі - відповідач, ДП "ЕНЕРГОРИНОК") з вимогами про стягнення залишку несплаченої заборгованості за Договором від 29.12.2018 № 16284/01/98 (далі - Договір) в сумі 60 047 276,24 грн, а також інфляційних втрат в сумі 1 633 185,58 грн та 3 % річних в сумі 2 300 755,96 грн .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Договору в період з 01.01.2019 по 30.06.2019 позивач щомісячно передавав відповідачу електроенергію, а відповідач отримав у власність такий товар, що підтверджується підписаними сторонами протягом вказаного періоду актами купівлі-продажу електроенергії. Позивач стверджує, що в порушення умов Договору відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі розрахувався за отриману в січні, березні, травні та червні 2019 року електроенергію, у зв`язку з чим обліковується заборгованості відповідача перед позивачем за поставлену електроенергію на загальну суму 60 047 276,24 грн. Крім того, на думку позивача, порушення відповідачем зобов`язань по оплаті поставленої електроенергії є підставою для нарахування відповідачу сум інфляційних втрат та 3% річних за період з 20.07.2019 по 28.10.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 залишено позовну заяву ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

25.11.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом з доданими до неї копіями актів купівлі-продажу електроенергії за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 та банківської виписки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання у справі на 14.12.2020 о 12:20 год., зобов`язано позивача надати суду докази.

11.12.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист з доказами на виконання вимог ухвали суду від 30.11.2020.

14.12.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

У підготовче засідання, призначене на 14.12.2020, з`явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні, призначеному на 14.12.2020, суд розпочав вчинення дій, визначених частиною другою статті 182 ГПК України, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Суд долучив до матеріалів справи супровідний лист позивача з доказами на виконання вимог ухвали суду від 30.11.2020 та зобов`язав позивача надати докази на підтвердження направлення цього супровідного листа з долученими до нього доказами відповідачеві з невідкладним наданням суду доказів на підтвердження здійснення такого направлення.

Позивач у підготовчому засіданні зазначив, що відзив на позовну заяву не отримав та повідомив про необхідність надання часу для ознайомлення з ним та підготовки відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні, призначеному на 14.12.2020, представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів.

Клопотання судом задоволене, залучене до матеріалів справи та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 постановлено продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкласти підготовче засідання у справі на 18.01.2021 о 15:00 год.

28.12.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

30.12.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

13.01.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі № 910/16927/20 Кабінету Міністрів України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

13.01.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі № 910/16927/20 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Підготовче засідання, призначене на 18.01.2021, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Гумеги О.В. на лікарняному.

З 16.01.2021 по 22.02.2021 суддя Гумега О.В. перебувала на лікарняному.

Після виходу судді Гумеги О.В. з лікарняного суд дійшов висновку про призначення розгляду даної справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 призначено підготовче засідання у справі на 10.03.2021 о 11:00 год.

У підготовче засідання, призначене на 10.03.2021, з`явились представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 10.03.2021 суд долучив до матеріалів справи відповідь на відзив, подану представником позивача 28.12.2020 через відділ діловодства суду.

У підготовчому засіданні 10.03.2021 суд долучив до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив та клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, подані представником відповідача 30.12.2020 та 13.01.2021 через відділ діловодства суду

Представник позивача у підготовчому засіданні 10.03.2021 підтримав клопотання, подані 13.01.2021 через відділ діловодства суду, про залучення до участі у справі № 910/16927/20 Кабінету Міністрів України та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Представник відповідача заперечував проти клопотань відповідача про залучення до участі у справі № 910/16927/20 третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

У підготовчому засіданні 10.03.2021 суд, ознайомившись з обставинами, викладеними відповідачем у клопотаннях про залучення до участі у справі третіх осіб, якими відповідач обґрунтовував необхідність їх залучення, дійшов висновку про наявність підстав для залучення до участі у справі Кабінету Міністрів України та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в якості третіх осіб-1, 2, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2021 відкладено підготовче засідання у справі на 05.04.2021 о 10:40 год., залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Кабінет Міністрів України, залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП).

17.03.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов супровідний лист з доказами направлення третім особам-1, 2 копій відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив.

29.03.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист, направлений засобами електронного зв`язку, з доказами направлення третім особам-1, 2 копій позовної заяви, відповіді на відзив та заяви про усунення недоліків позовної заяви.

30.03.2021 через відділ діловодства суду від представника третьої особи-2 (НКРЕКП) надійшли пояснення по справі, які, в тому числі, містять клопотання про розгляд справи без участі третьої особи-2.

30.03.2021 через відділ діловодства суду від представника третьої особи-1 (Кабінету Міністрів України) надійшли пояснення по справі, згідно яких третя особа-1 просить суд вирішити справу відповідно до законодавства України.

01.04.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

02.04.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на пояснення НКРЕКП, направлена засобами електронного зв`язку.

02.04.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання, направлене засобами електронного зв`язку, про відкладення розгляду справи, у зв`язку з хворобою представника відповідача.

У підготовче засідання, призначене на 05.04.2021, з`явились представники позивача та третьої особи-1.

Представники відповідача та третьої особи-2 у підготовче засідання, призначене на 05.04.2021, не з`явились, про дату, час і місце цього засідання були належним чином повідомлені, що підтверджується матеріалами справи.

Разом з цим, представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, представник третьої особи-2 - згідно поданих пояснень по справі просив суд здійснювати розгляд справи без участі третьої особи-2.

Клопотання представника відповідача, направлене до суду 02.04.2021 засобами електронного зв`язку, про відкладення розгляду справи судом відхилено, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2021 явка учасників справи у судове засідання не визнана обов`язковою.

У підготовчому засіданні, призначеному на 05.04.2021, суд долучив до матеріалів справи докази направлення позивачем та відповідачем заяв по суті справи третім особам, пояснення по справі третіх осіб, додаткові пояснення у справі відповідача, відповідь позивача на пояснення третьої особи-2.

У підготовчому засіданні, призначеному на 05.04.2021 суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 26.04.2021 о 14:20 год.

06.04.2021 через відділ діловодства суду від представника третьої особи-1 надійшли пояснення щодо позовної заяви про стягнення заборгованості у справі № 910/16927/20.

23.04.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі № 910/16927/20.

У судове засідання, призначене на 26.04.2021, з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи-1.

Представник третьої особи-2 у судове засідання, призначене на 26.04.2021, не з`явився, про дату, час і місце цього засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 26.04.2021 судом здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні судом було заслухано вступне слово позивача, відповідача та третьої особи-1.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Представник третьої особи-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 26.04.2021 судом з`ясовано обставини справи та досліджено докази, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Представники позивача, відповідача та третьої особи виступили у судових дебатах з промовою (заключним словом).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, суд

УСТАНОВИВ:

29.12.2018 року між позивачем (ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ") та відповідачем (ДП "ЕНЕРГОРИНОК") укладено Договір №16284/01/98 (далі - Договір), згідно умов п. 1.1 якого позивач зобов`язувався продавати, а відповідач - купувати електроенергію, вироблену позивачем, та оплачувати її відповідно до умов Договору.

Строк дії Договору визначений п. 8.6 Договору з 01.01.2019 - по 30.06.2019.

Враховуючи, що взаємовідносини позивача і відповідача відбувалися в сфері електроенергетики, Договір містив ряд особливостей, притаманних таким відносинам.

Так, сторони Договору визнавали свої зобов`язання по договору між членами оптового ринку електроенергії (ДЧОРЕ) України та керувалися при виконанні Договору і умовами ДЧОРЕ, при чому умови ДЧОРЕ визнавалися сторонами пріоритетними за умови Договору (п. 2.1 Договору).

Вартість електроенергії, яку за Договором позивач продавав відповідачу, визначалася на підставі тарифу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) та фактичних обсягів проданої і купленої за Договором електроенергії (п. 2.3 та 2.4 Договору).

Обсяг фактично проданої та купленої електроенергії визначався згідно Інструкції про порядок здійснення розрахунків на Оптовому ринку електроенергії України (ОРЕ) з використання погодинних даних, отриманих з автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (п. 3.1 Договору).

Статтею 4 Договору визначений порядок розрахунків, який передбачав здійснення розрахунків грошовими коштами на поточний рахунок позивача кожного дня шляхом здійснення платежів із поточного рахунку відповідача із спеціальним режимом використання відповідно до алгоритму ОРЕ, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг (п. 4.1 та 4.2 Договору).

Пунктом 5.5 Договору для відповідача визначені обов`язки по Договору, зокрема щодо здійснення своєчасних розрахунків за куплену у позивача електроенергію грошовими коштами. При цьому, зобов`язання відповідача щодо сплати грошовими коштами за куплену електроенергію чітко обмежуються наявними на поточному рахунку із спеціальним режимом використання відповідача грошовими коштами, які відповідно до алгоритму ОРЕ підлягають перерахуванню позивачу.

Пунктом 5.6 сторони Договору визначили, що при порушеннях відповідачем алгоритму розподілу коштів для позивача відповідно до алгоритму розподілу коштів ОРЕ, який затверджується НКРЕКП, відповідачу може нараховуватися пеня в розмірі 0,2% від неоплаченої згідно з таким алгоритмом суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день ненадходження коштів на рахунок позивача. При цьому, нарахування пені за порушення відповідачем розподілу коштів припиняється через один календарний місяць від дня, коли порушення було здійснене. З відповідача може стягуватися додатково штраф у розмірі 100 грн за ненадходження на рахунок позивача належних коштів відповідно до алгоритму розподілу коштів ОРЕ понад 30 днів. Сплата пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків відповідача на поточні рахунки позивача.

У зв`язку із несвоєчасним та не в повному обсязі розрахунком відповідача з позивачем за продану позивачем електроенергію утворилася заборгованість в розмірі 60 047 276,24 грн, з яких за січень 2019 - 6 272 131,10 грн; за березень 2019 - 13 207 261,57 грн; за травень 2019 - 5 977 771,03 грн; за червень 2019 - 34 590 112,54 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем за Договором підтверджена підписаним позивачем і відповідачем актами купівлі-продажу електроенергії від 31.01.2019, від 28.02.2019, від 31.03.2019, від 30.04.2019, від 31.05.2019, від 30.06.2019; рахунками-фактурами за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2019 року; платіжними дорученнями за січень-червень 2019 року; виписками по рахунку позивача за лютий-червень 2019 року та підписаним позивачем і відповідачем актом звірки розрахунків відповідача з позивачем від 06.10.2020 року №01/32-4485 станом на 30.09.2020 року.

Позивач (ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ") вважає, що відповідачем порушено умови Договору щодо своєчасного та повного розрахунку за продану електроенергію, та просить суд на підставі положень статей 16, 525, 526, 610, 612, 614, 625, 629, 691, 692 ЦК України стягнути із відповідача заборгованість в розмірі 60 047 276,24 грн та інфляційні втрати в розмірі 1 633 185,58 грн і 3% річних в розмірі 2 300 755,96 грн.

Додатково позивач звернув увагу суду на те, що до 01.07.2019 року діяв Закон України «Про електроенергетику», відповідно до положень якого функціонувала дворівнева система енергоринку в Україні. На першому рівні цієї системи діяв відповідач як учасник оптового ринку електроенергії на підставі ліцензії на оптове постачання електроенергії. Відповідач здійснював продаж усієї виробленої в Україні електроенергії постачальникам на відповідних територіях, які і здійснювали електропостачання кінцевих споживачів.

Викуп виробленої електроенергії здійснювався на підставі укладених із виробниками електроенергії господарських договорів, які передбачали здійснення розрахунків із застосуванням рахунків із спеціальним режимом використання відповідача та алгоритму розподілу коштів, який щомісячно затверджувався НКРЕКП і на підставі якого проводилися розрахунки. Такий порядок розрахунків узгоджувався із чинним на той час Законом України «Про електроенергетику». На рахунки із спеціальним режимом використання відповідача не могло бути звернуто стягнення, що не давало, зокрема позивачу, можливості реального захисту своїх прав при наявності заборгованості відповідача перед ним.

З 01.07.2019 набули чинності положення Закону України «Про ринок електричної енергії», які встановили в Україні функціонування нової моделі енергоринку, без раніше діючої дворівневої системи відносин, а Закон України «Про електроенергетику» втратив чинність.

Положеннями п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» діяльність відповідача була обмежена терміном до початку діяльності Гарантованого покупця як окремого підприємства. Такий Гарантований покупець був утворений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №324 «Про утворення державних підприємств «Гарантований покупець» та «Оператор ринку». Також, постановою НКРЕКП від 25.06.2019 року №1215 відповідачу було відмовлено у видачі ліцензії на право провадження господарської діяльності із здійснення функцій Гарантованого покупця.

Позивач вважає, що щонайменше з 17.04.2019 діяльність відповідача в умовах нової моделі енергоринку в статусі його учасника є припиненою через відсутність законних підстав для її проведення і відповідач, відповідно, не користується гарантіями діяльності електропостачальника щодо заборони звернення стягнення на кошти (рахунки) відповідача.

Позивач наголошує, що з 01.07.2019 (набули чинності положення Закону України «Про ринок електричної енергії») відносини сторін не регулюються Законом України «Про електроенергетику» чи ДЧОРЕ, які передбачали розрахунки через рахунки зі спеціальним режимом використання на підставі алгоритму розподілу коштів.

Тому позивач вважає наявність підстав для стягнення із відповідача заборгованості та штрафних санкцій відповідно до положень цивільного законодавства.

Відповідач (ДП "ЕНЕРГОРИНОК") проти позову заперечує в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 92 Конституції України засади організації та експлуатації енергосистеми визначаються Законами України. Таким законом до 01.07.2019 року був Закон України «Про електроенергетику» (далі - Закон) і на підставі цього Закону регулювалися взаємовідносини між відповідачем та позивачем.

Ст. 15 Закону України «Про електроенергетику» встановлювалося, що купівля усієї електричної енергії та весь її оптовий продаж здійснювалися на Оптовому ринку електричної енергії (ОРЕ), що був створений на підставі договору між членами ОРЕ (ДЧОРЕ). Функціонування інших оптових ринків електроенергії в Україні заборонялося.

З метою функціонування ОРЕ державою в особі Кабінету Міністрів України було засноване ДП "ЕНЕРГОРИНОК" (відповідач), головною метою якого стала необхідність оптимізації та вдосконалення механізмів організації ОРЕ та поліпшення стану справ із розрахунками за електроенергію.

Відповідач не мав ринкової влади, його діяльність була строго регламентована (обмежена) Законом, рішеннями Уряду, постановами НКРЕКП, умовами та Правилами здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії, наказами Міністерства енергетики та захисту довкілля України, ДЧОРЕ, статутом, рішеннями Ради ОРЕ, тобто спеціально створеною системою стримань і противаг, яка виключала можливість для прийняття відповідачем самостійного на власний розсуд будь-якого юридично значимого рішення.

Ст. 151 Закону України «Про електроенергетику» передбачався особливий порядок здійснення розрахунків за куплену електроенергію на ОРЕ шляхом використання поточних рахунків із спеціальним режимом використання. Такі рахунки, відкриті у визначеній Кабінетом Міністрів України та Національним банком України банківській установі, призначалися виключно для накопичення коштів, отриманих за електроенергію від споживачів, та для розрахунків з учасниками ОРЕ, за алгоритмом, який встановлювався НКРЕКП. На такі рахунки не могло бути звернуто стягнення за зобов`язаннями учасників ОРЕ.

Таким чином, порядок проведення розрахунків на ОРЕ був можливий лише через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, виключно на підставі алгоритму розподілу коштів, який встановлювався НКРЕКП. Для відповідача, як розпорядника коштів ОРЕ, встановлений порядок проведення розрахунків на ОРЕ був обов`язковим.

Між відповідачем та позивачем на підставі положень ст. 15 Закону України «Про електроенергетику» був укладений Договір. Пункт 4.2 Договору передбачав здійснення платежів за отриману відповідачем від позивача електроенергію кожного дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання відповідно до алгоритму ОРЕ, затвердженого НКРЕКП. Також умовами Договору передбачалося визнання відповідачем та позивачем своїх зобов`язань за ДЧОРЕ.

Пункт 3.6 ДЧОРЕ (знаходиться у загальному доступі за посиланням : http://www.er.gov.ua/doc. php?c=1285) передбачав порядок здійснення розрахунків на ОРЕ за тими ж умовами, які були законодавчо встановлені та визначені у Договорі.

Тому відповідач жодним чином не міг впливати ні на перерахування коштів та їх обсяг, ні на алгоритм ОРЕ.

У спірний період (січень, березень, травень, червень 2019 року) діяв затверджений НКРЕКП алгоритм розподілу коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання, який передбачав, що у кожному розрахунковому періоді (місяці) забезпечується оплата вартості електроенергії у рівному відсотку кожній енергогенеруючій компанії та ДП «НЕК «Укренерго». Відтак, відповідач як при купівлі електроенергії у позивача, так і при погашенні заборгованості позивачу, не міг самостійно, на власний розсуд обирати джерела сплати, в яких обсягах та за якою ціною купувати електроенергію, як і не міг погашати заборгованість в порядку, який не встановлений алгоритмом НКРЕКП.

За таких особливих умов функціонування ринку електроенергетики у відповідача перед виробниками електроенергії утворилася заборгованість на суму понад 27 млрд. грн. А оскільки у відповідача відсутні власні джерела для погашення, то це питання вимагало державного врегулювання.

17.06.2020 Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії», який набув чинності з 16.07.2020. Цим Законом визначено спеціальний режим погашення заборгованості, яка виникла на ОРЕ.

Відтак, на думку відповідача, погашення заборгованості відповідача перед позивачем має здійснювати відповідно до вимог Закону України «Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії» виключно через рахунки зі спеціальним режимом використання відповідно алгоритму ОРЕ, затвердженого НКРЕКП.

Відповідач не заперечує та визнає заборгованість перед позивачем по Договору, в тому числі й в розмірі, зафіксованому в підписаному позивачем і відповідачем акті звірки розрахунків від 06.10.2020 року №01/32-4485 станом на 30.09.2020 року. Однак відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки не має жодного факту порушення відповідачем спеціального законодавства.

Крім того, оскільки в період чинності Закону України «Про електроенергетику» відповідачем не було порушено алгоритм розподілу коштів, встановлений НКРЕКП, тобто не порушено порядок виконання своїх зобов`язань з оплати вартості купованої електричної енергії, не порушено Закону України «Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії», тому відповідач вважає, що відсутні правові підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач також зазначив, що органами державної влади з метою подолання енергетичної кризи в державі вживаються невідкладні заходи, направлені на забезпечення виконання приписів Закону України «Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії». Так, постановою Кабінету Міністрів України № 98 «Про визначення уповноваженого банку, який обслуговує поточні рахунки зі спеціальним режимом використання і додаткові поточні рахунки зі спеціальним режимом використання учасників процедури погашення заборгованості, що утворилась на оптовому ринку електричної енергії», визначено уповноваженим банком Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Постановою НКРЕКП від 14.04.2021 №639 затверджено перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії (ДП «Енергоринок»), постановою НКРЕКП №640 встановлено алгоритм перерахування отриманих оптовим постачальником електричної енергії коштів. Наведеними постановами НКРЕКП забезпечується реалізація механізму з погашення заборгованості за електричну енергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання за алгоритмом, що затверджується НКРЕКП, який відповідно є аналогічним механізму, передбаченим Законом України «Про електроенергетику».

Третя особа-1 (Кабінет Міністрів України) у поясненнях щодо позову зазначила, що ДП "ЕНЕРГОРИНОК" під час здійснення закупівлі електричної енергії у "Кременчуцька ТЕЦ" не могло самостійно, на власний розсуд обирати, з якого джерела, в яких обсягах та за якою ціною купувати електричну енергію, оскільки у своїй діяльності керувалося законодавством України, ДЧОРЕ та статутом, а також не вправі було проводити розрахунки за електричну енергію, у тому числі погашати заборгованість іншим чином, ніж це визначено законодавством, а саме відповідно до алгоритму, встановленого НКРЕКП. Третя особа-1 просила суд врахувати доводи щодо порядку виконання спеціальних обов`язків, покладених на учасників ринку електричної енергії, та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа-2 (НКРЕКП) у поясненнях щодо позову зазначила, що Закон України «Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії» та нормативно-правові акти, прийняття яких передбачено цим законом, встановлюють вичерпні механізми врегулювання заборгованості за куповану/продану електричну енергію, що утворилась на ОРЕ.

Спір у справі стосується питання належного виконання відповідачем Договору, укладеного в сфері електроенергетики, за яким, як зазначалося вище, позивач зобов`язувався продавати, а відповідач зобов`язувався купувати електроенергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору (п. 1.1 Договору).

Договір, стягнення за яким є предметом спору у справі, укладено у період дії Закону України "Про електроенергетику" та нормативно-правових актів, які приймалися на його виконання.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про електроенергетику" (чинного на час дії Договору) було визначено, що регулювання відносин в електроенергетиці має особливості, визначені цим Законом. Ці особливості викликані об`єктивними умовами функціонування галузі, зокрема постійним і безперервним збалансуванням виробництва і споживання електричної енергії.

Одним із принципів державної політики в електроенергетиці було державне регулювання діяльності в цій сфері (ст. 5 Закону України "Про електроенергетику").

У рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 45 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про електроенергетику" (справа про електроенергетику) від 12.02.2002 №3-рп/2002 зазначено, що електроенергетика має стратегічне значення для стабільного функціонування економіки держави.

За приписами ст. 15 Закону України "Про електроенергетику" оптовий ринок електричної енергії в Україні функціонував, зокрема з додержанням таких умов:

всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб`єктом господарської діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії;

у кожному розрахунковому періоді (місяці) забезпечується оплата вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії, у рівному відсотку кожній енергогенеруючій компанії (за винятком суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - мікро-, міні- та малим гідроелектростанціям) та підприємству, яке здійснює централізоване диспетчерське управління об`єднаною енергетичною системою України і передачу електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами. Ця оплата забезпечується з урахуванням остаточних платежів відповідно до договору, на підставі якого створено оптовий ринок електричної енергії.

Порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії було врегульовано у ст. 151 Закону України "Про електроенергетику".

Аналіз положень зазначеної норми підтверджує правильність доводів відповідача щодо встановлення законодавцем спеціального порядку проведення розрахунків, який був обов`язковим для усіх учасників цього ринку.

Для проведення розрахунків оптовий постачальник електричної енергії (відповідач) відкривав в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Спеціальний режим використання поточних рахунків для оплати вартості електричної енергії полягав в тому, що перерахування грошових коштів з таких рахунків здійснювалося уповноваженим банком за алгоритмом, який встановлювався НКРЕКП. Тобто, порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії України можливий був лише через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, виключно на підставі алгоритму розподілу коштів, який встановлювався НКРЕКП та був обов`язковим для виконання відповідачем як розпорядника коштів ОРЕ. Такі доводи відповідача ґрунтуються на положеннях Договору (п. 4.2 Договору), нормах чинного на час його дії законодавства (Закон України "Про електроенергетику") та власне не заперечуються позивачем.

При цьому у п. 5.5.2 Договору погоджено, що обов`язки відповідача щодо сплати за куплену електроенергію чітко обмежуються наявними на поточному рахунку відповідача із спеціальним режимом використання грошовими коштами, які відповідно до алгоритму ОРЕ підлягають перерахуванню позивачу.

Конституційний суд України у рішенні від 12.02.2002 №3-рп/2002 вказував, що особливістю функціонування об`єднаної енергетичної системи є безперервність процесу виробництва, накопичення, розподілу і споживання електричної енергії, що вимагає збалансованих, синхронних дій, централізованого диспетчерського управління та єдиного системного обліку електроенергії на всіх стадіях виробничого процесу. З огляду на це Національна комісія регулювання електроенергетики України встановлює алгоритм, тобто порядок розподілу уповноваженим банком коштів, отриманих за електричну енергію, а Державне підприємство "Енергоринок" (відповідач) готує щодобові звіти про фінансові розрахунки для усіх членів оптового ринку. У разі виникнення стосовно платежів спірних питань їх можуть вирішувати такі внутрішні, функціонально адаптовані до специфіки енергетичної галузі структури, як постійно діюча відомча Арбітражна комісія, Рада оптового ринку, загальні щорічні або позачергові збори суб`єктів Договору, НКРЕ, що мають повноваження і юридичні ресурси. В разі необхідності будь-який суб`єкт таких відносин може захистити свої інтереси також у судовому порядку. Ці майнові відносини є, по суті, складовою частиною особливих виробничих відносин.

Тобто, особливістю розрахунків за Договором між сторонами спору було те, що розпорядження коштами, що накопичувалися на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання відповідача, здійснювалося НКРЕКП в межах наданих їй повноважень шляхом затвердження обов`язкових для виконання постанов, якими встановлювався алгоритм розподілу коштів. Відповідач самостійно не приймав рішень щодо розпорядження такими грошовими коштами.

Позивачем не надано доказів порушень відповідачем алгоритму розподілу коштів, встановленого НКРЕКП, чи допущених відповідачем інших порушень умов Договору щодо розрахунків з позивачем. З наявних у матеріалах справи доказів не вбачається недотримання відповідачем встановленого алгоритму використання коштів оптового ринку електричної енергії та порушення ним прав позивача на одержання спірних коштів за Договором.

Отже, до 01.07.2019 відповідач у відносинах з позивачем діяв згідно з умовами Договору та вимогами чинного на той час законодавства, здійснюючи розрахунок з позивачем відповідно до затверджених НКРЕКП алгоритмів.

З 01.07.2019 набули чинності положення Закону України «Про ринок електричної енергії», які встановили в Україні функціонування нової моделі енергоринку, а Закон України «Про електроенергетику» втратив чинність.

Відповідач не заперечує факту існування договірних відносин між сторонами спору та належного виконання позивачем його умов. Відповідач визнає заборгованість перед позивачем по Договору. Натомість, позиція відповідача цілком переконливо ґрунтується, перш за все, на необхідності врахування у цій справі особливостей регуляторного та державницького впливу на відносини, що склалися у сфері енергопостачання.

Правовідносини між сторонами спору як до 01.07.2019, так і після набрання чинності Законом України «Про ринок електричної енергії» зазнають імперативного регулятивного впливу держави, яка приймає відповідні нормативно-правові акти, спрямовані на регулювання ринку енергопостачання, які є обов`язковими як для позивача, так і для відповідача - державного підприємства, засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України. Приймаючи відповідні нормативно-правові акти, держава змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами спору на підставі укладеного Договору.

Обґрунтованим є твердження відповідача щодо необхідності врахування у цій справі положень Закону України «Про ринок електричної енергії» в частині особливостей погашення заборгованості відповідача на оптовому ринку електричної енергії в Україні.

Так, відповідно до п. 2 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01.07.2019 почав діяти балансуючий ринок та ринок допоміжних послуг, ринок "на добу наперед" та внутрішньодобовий ринок, двосторонні договори (далі - новий ринок електричної енергії).

Оптовий постачальник електричної енергії (тобто ДП «Енергоринок», відповідач) провадить діяльність до повного погашення своєї кредиторської та дебіторської заборгованості за електричну енергію (п. 15 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Кабінет Міністрів України згідно з приписами п. 16 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» повинен був протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом розробити та внести на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо особливостей погашення заборгованості за електричну енергію, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії.

Тобто, запровадивши новий ринок електричної енергії, держава закріпила спеціальні умови (обов`язкові для позивача та відповідача) щодо погашення заборгованості відповідача в порядку, визначеному окремим законом.

Таким законом є ухвалений Верховною Радою України 17.06.2020 Закон України «Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії» №719-IX, який набрав чинності з 16.07.2020 року (далі - Закон про погашення). Метою цього Закону є повне погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії України, тобто погашення заборгованості, що виникла до 01.07.2019, підтверджена учасниками та підлягає сплаті відповідно до укладених договорів і судових рішень.

Положеннями цього Закону визначено як шляхи погашення заборгованості, так і механізми проведення розрахунків.

Відповідно до ст. 1 Закону про погашення визначено:

- заборгованість - сума коштів, що виникла до 1 липня 2019 року, підтверджена учасниками та підлягає сплаті відповідно до укладених договорів і судових рішень (п. 3 ч. 1);

- процедура погашення заборгованості - комплекс необхідних заходів, спрямований на остаточне врегулювання кредиторської та дебіторської заборгованості на оптовому ринку електричної енергії, а також припинення діяльності оптового постачальника електричної енергії (п. 8 ч. 1);

- оптовий постачальник електричної енергії - державне підприємство "Енергоринок", утворене для забезпечення функціонування оптового ринку електричної енергії України (п. 4 ч. 1);

- учасники процедури погашення заборгованості - учасники (члени) оптового ринку електричної енергії України (суб`єкти господарювання, які до дати початку дії ринку електричної енергії були стороною Договору між членами Оптового ринку електричної енергії України від 15 листопада 1996 року та здійснювали (здійснюють) господарську діяльність, пов`язану з диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням об`єднаною енергетичною системою України, виробництвом електричної енергії, передачею, постачанням, розподілом, оптовим постачанням електричної енергії тощо), їх кредитори та дебітори та інші суб`єкти господарювання, визначені цим Законом (п. 10 та п. 11 ч. 1).

Таким чином, і відповідач, і позивач є суб`єктами, взаємовідносини між якими з питань погашення кредиторської/дебіторської заборгованості регулюються нормами Закону про погашення.

Статтями 2, 3, 5, 6 Закону про погашення передбачено ряд паралельних і послідовних процедур щодо погашення заборгованості на ОРЕ як учасниками ринку відповідачу, так відповідачем учасникам ринку.

Кредиторська або дебіторська заборгованість ДП "Енергоринок", що залишилася після проведення процедури погашення заборгованості, списується учасниками, після чого Кабінет Міністрів України приймає рішення щодо припинення державного підприємства "Енергоринок" (ч. 1 ст. 6 Закону про погашення).

Тобто заборгованість відповідача перед позивачем, що утворилася за Договором, підлягає погашенню у спеціальному порядку, визначеному державою.

Суд також зауважує, що п. 9 ст. 2 Закону про погашення встановлено, що на кошти, що знаходяться на рахунках зі спеціальним режимом використання оптового постачальника, не може бути звернено стягнення, п. 10 ст. 2 Закону про погашення встановлено, що на період дії Закону про погашення підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо оптового постачальника електричної енергії, що унеможливлює примусове виконання судових рішень щодо відповідача.

Отже, запровадивши з 01.07.2019 новий ринок електричної енергії держава змінила характер регулювання спірних правовідносин, що склалися між сторонами спору на підставі укладеного Договору. Тому, не зважаючи на те, що правовідносини між сторонами спору виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між позивачем та відповідачем регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема Законом України "Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії".

Закон України "Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії" є спеціальною нормою права, яка встановлює порядок погашення заборгованості відповідача перед позивачем.

Позивачем не заявлено вимог про захист його прав та інтересів при здійсненні заходів по погашенню заборгованості згідно вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії". Відповідно, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості на підставі і в межах, визначених цивільним і господарським кодексами як загальними нормами права, без урахування особливостей встановлених Законом України "Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії" як спеціальною нормою права, не відповідає приписам закону.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи спір по суті, суд повинен установити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд вважає, що державою шляхом прийняття Закону України "Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії" встановлено особливий спосіб захисту майнових інтересів учасників ОРЕ з погашення заборгованості на ОРЕ, що виникла до 01.07.2019 року.

Відтак, позивач має право на погашення боргу в порядку, встановленому Законом України "Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії".

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 60 047 276,24 грн поза межами процедур, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії", відсутні.

У зв`язку із відсутністю правових підстав для стягнення заборгованості, відсутні підстави і для стягнення похідних від основної вимоги вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 1 633 185,58 грн і 3% річних в розмірі 2 300 755,96 грн.

Отже, у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем у позові визначено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 735 700,00 грн.

Відповідачем попередній (орієнтовний) розмір судових витрат не заявлявся.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та відмову у задоволенні позову, судовий збір у сумі 735 700,00 грн покладається на позивача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 28.04.2021.

Суддя Гумега О.В.