РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.04.2021Справа № 910/3242/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація», м. Київ

до Головного управління ДФС у м. Києві, м. Київ

про стягнення 9 589,21 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» (далі - КП «Київжитлоспецексплуатація»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві/відповідач) про стягнення 9 589,21 грн, у тому числі: 8 462,23 грн - основного боргу, 517,91 грн - пені, 316,50 грн - 3% річних та 292,57 грн - інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів №1980 від 23.01.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем у період з травня по вересень 2019 року включно надано ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві, правонаступником якого є відповідач, послуги на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів згідно з договором №1980 від 23.01.2013. Проте, відповідач за надані послуги не розрахувався, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.03.2021 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

31.03.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління ДФС України заперечило проти задоволення позову з огляду на те, що 25.10.2019 внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві. Оскільки позивачем не були заявлені кредиторські вимоги у встановлений законодавством строк та ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві не передавало свої зобов`язання відповідачу, відповідно у Головного управління ДФС у м. Києві відсутній обов`язок щодо відшкодування вартості наданих послуг.

13.04.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.01.2013 між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (далі - підприємство) та Державною податковою інспекцією у Оболонському районі м. Києва (правонаступником якої є Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві) (далі - споживач) укладено договір про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів №1980.

Предметом цього договору є надання послуг з теплопостачання та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої у гарячій воді теплової енергії та експлуатаційних витрат; обслуговування та утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів в нежилому приміщенні (будинку) за адресою: вул. Героїв Сталінграда, 56-Б літ А (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.2.2 договору підприємство зобов`язано, в тому числі, надавати послуги по розрахунковому обслуговуванню абонентів з енергопостачальною організацією за спожиту теплову енергію, проводити засобами дирекції технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення, ГВП, абонентських уводів згідно з доданою калькуляцією.

Згідно п. 2.3.6 договору споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати (сплачувати) вартість спожитої теплової енергії та технічного обслуговування теплоситеми.

У п. 2.3.7 договору сторони передбачили, що за несвоєчасну сплату передбачених цим договором нарахувань споживач на користь підприємства сплачує пеню у розмірі не нижче облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до п. 3.1.7 та п. 3.1.8 договору підприємство має право змінювати тарифи на теплову енергію згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації, повідомивши про це споживача письмово, змінювати вартість робіт по забезпеченню технічної експлуатації внутрішньобудинкових мереж ЦО, ГВП, абонентських уводів та технічного обслуговування вузла обліку теплової енергії згідно із затвердженою калькуляцією, письмово повідомивши про це споживача.

За умовами п. 6.1 та п. 6.4 договору цей договір набуває чинності з 01.01.2013 року та діє до 31.12.2013 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Порядок розрахунків погоджено сторонами у додатку № 2 до договору про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГПВ та їх абонентських уводів №1980 від 23.01.2013 року.

Відповідно до п. 1 додатку № 2 до договору «Порядок розрахунків» визначено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно у грошовій формі.

Пунктом 2 додатку № 2 до договору сторони погодили, що споживач щомісяця з 14 по 18 число самостійно отримує у підприємства по експлуатації нежилих будинків за адресою: вул. Артема, 58/2-Д, договірно-розрахунковий відділ, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки споживач повертає підприємству), розрахунок фактичного споживання теплової енергії за попередній період (за вимогою Споживача) та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії за поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду та акт виконаних робіт.

За умовами п. 3 та п. 3.1 додатку № 2 до договору, cплату за вказаними в п. 2 цього додатку документами споживач виконує не пізніше 23 числа поточного місяця, при цьому: в разі, якщо споживач розраховується за показниками приладів обліку, йому пред`являється до сплати фактична кількість спожитої теплової енергії згідно табуляграм МВРТ (на підставі показників теплолічильника) за попередній місяць.

У пункті 3.4. додатку № 2 до договору сторони передбачили, що у випадку несплати за користування послугами, вказаними у цьому договорі, до кінця розрахункового періоду (п.3 цього додатку) підприємство нараховує споживачу пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5 % за кожний день прострочки платежу по день фактичної сплати, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Крім сплати вартості спожитої теплової енергії споживач сплачує на рахунок підприємства вартість послуг по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових систем і інженерного обладнання відповідно до додатку №1 з оформленням актів виконаних робіт (Ф-2) (п.3.5 додатку №2 до договору).

Позивачем неодноразово направлялись на адресу відповідача листи з інформацією про зміну тарифів на теплову енергію та зміну вартості робіт по забезпеченню технічної експлуатації внутрішньобудинкових мереж ЦО, ГВП, абонентських уводів та технічного обслуговування вузла обліку теплової енергії згідно із затвердженою калькуляцією.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав послуги ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві з теплопостачання та технічного обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів, у період з травня по вересень місяць 2019 року на загальну суму 8 462,23 грн, що підтверджується актами прийому виконаного опалення та технічного обслуговування систем ЦО нежилих приміщень: №1980/1905 за травень 2019 року, №1980/1906 за червень 2019 року, №1980/1907 за липень 2019 року, №1980/1908 за серпень 2019 року, №1980/1909 за вересень 2019 року, № б/н за жовтень 2019 року, а також реєстрами видачі платіжних документів за травень-жовтень 2019 року.

За твердженням позивача, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві за надані послуги не розрахувалось, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 8 462,23 грн.

29.01.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. № 062/15/1/03-353, в якій вимагав сплатити заборгованість в сумі 9 589,21 грн, в тому числі: 8 462,23 грн - основного боргу, 517,91 грн - пені, 292,57 грн - інфляційних втрат та 316,50 грн - 3% річних.

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Внаслідок неналежного виконання ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві своїх зобов`язань за договором № 1980 від 23.01.2013 щодо оплати наданих послуг, КП "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до суду з цим позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, яке є правонаступником ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, про стягнення заборгованості в розмірі 9 589,21 грн, у тому числі: 8 462,23 грн - основного боргу, 517,91 грн - пені, 316,50 грн - 3% річних та 292,57 грн - інфляційних втрат.

Разом з тим, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державну реєстрацію юридичної особи - ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві припинено, про що внесено відповідний запис № 1032806 від 25.10.2019.

Водночас, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Головне управління ДФС у м. Києві з 01.08.2019 перебуває у стані припинення.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом встановлено, що між позивачем та Державною податковою інспекцією у Оболонському районі м. Києва, правонаступником якої є Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві, 23.01.2013 укладено договір про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів №1980, відповідно до якого позивачем у період з травня по вересень 2019 року були надані відповідні послуги на загальну суму 8 462,23 грн, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, судом також встановлено, що державна реєстрація юридичної особи - ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві припинена з 25.10.2019, про що внесено відповідний запис № 1032806 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, правонаступником всіх прав та обов`язків ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві є Головне управління ДФС у м. Києві.

Разом із тим, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Головне управління ДФС у м. Києві з 01.08.2019 перебуває у стані припинення.

Так, частиною 1 ст. 104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно ч. 5 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частинами 1-4 ст. 105 ЦК України встановлено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Згідно ч. 5 ст. 105 ЦК України строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Частиною 2 ст. 107 ЦК України передбачено, що після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 111 ЦК України під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред`явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи.

Частиною 3 ст. 112 ЦК України встановлено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними (ч. 5 ст. 112 ЦК України).

Судом вище встановлено, що державна реєстрація юридичної особи - ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві припинена з 25.10.2019, відтак, правонаступником всіх прав та обов`язків останнього є Головне управління ДФС у м. Києві.

Водночас, Головне управління ДФС у м. Києві також перебуває у стані припинення з 01.08.2019, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, ураховуючи, що відповідач знаходиться у стані припинення з 01.08.2019, відповідно до правовідносин, які склались між позивачем та відповідачем застосовуються положення Цивільного кодексу України щодо пред`явлення вимог кредитором ліквідаційній комісії боржника.

Таким чином, в силу положень ч. 5 ст. 105 ЦК України позивач повинен був не раніше ніж через два місяці та не пізніше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про припинення юридичної особи звернутися до ліквідаційної комісії з кредиторськими вимогами на суму 8 462,23 грн.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом із тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що КП «Київжитлоспецексплуатація» зверталося до ліквідаційної комісії відповідача з кредиторськими вимогами на суму 8 462,23 грн.

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься наказ Київської міської державної адміністрації № 190 від 23.09.2019 «Про прийняття у господарське відання КП «Київжитлоспецексплуатація» нежилих приміщень у будинку № 56-б літера А на просп. Героїв Сталінграда. Тобто, позивачу було відомо про те, що відповідач перебуває у стані припинення з вересня 2019 року, при цьому, позивач звернувся до відповідача з претензією про погашення заборгованості, яка виникла у ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві у період з травня по вересень 2019 року, лише 29.01.2021.

Судом не приймається до уваги наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків за 2019-2020 роки між КП «Київжитлоспецексплуатація» та Головним управлінням ДФС м. Києві, оскільки цей акт підписаний тільки представником позивача.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги встановлене вище, суд дійшов висновку, що позивач не дотримався порядку, встановленого ч. 5 ст. 105 Цивільного кодексу України щодо пред`явлення кредиторських вимог до боржника, який перебуває у стані припинення, що є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за надані послуги.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук