ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.04.2021 Справа № 905/1677/20

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Юрлагіній В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", м. Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Покровськ Донецької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Покровськ Донецької області

про звернення стягнення на рухоме майно шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною на рівні заставної вартості у розмірі 279 217 674 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011 у сумі 3 438 551,35 грн., -

таза зустрічним позовом: Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Покровськ Донецької області

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", м. Київ

про визнання недійсним договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012, -

За участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним): Хорошилов І.І. (за довіреністю №09/12/49 від 07.07.2021)

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним): не з`явився

від третьої особи за первісним позовом: не з`явився

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Покровськ Донецької області про звернення стягнення на рухоме майно шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною суб`єктом оціночної діяльності в рахунок погашення заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011 у розмірі 3 438 551,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "САВІ" грошових зобов`язань за договором про відкриття траншевої кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011, забезпеченого договором застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012, укладеним між позивачем та відповідачем, внаслідок чого позивач наполягає на зверненні стягнення на предмети застави.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 589, 590 Цивільного кодексу України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 24, 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень», ст.ст. 4, 27, 50, 51, 58-61, 75, 161-164, 171 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1677/20 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.09.2020 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1677/20 за правилами загального позовного провадження, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Саві".

06 жовтня 2020 року на адресу господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив б/н від 04.10.2020, в якому останній заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що позивачем фактично не надано доказів на підтвердження заборгованості за кредитним договором, оскільки рішення господарського суду Донецької області від 07.05.2018 у справі №905/392/18 не є належним доказом встановлення розміру заборгованості. Разом з цим, відповідач зазначає про порушення позивачем принципу справедливості та законності в частині вимог про звернення стягнення на майно, передане в заставу, вартість якого значно перевищує розмір грошових вимог, підтверджених рішенням господарського суду Донецької області від 07.05.2018 у справі №905/392/18.

Крім того, відповідач зазначив про відсутність предмету спору внаслідок відсутності звернення до відповідача з вимогою про виконання обов`язку щодо передачі предмета застави.

09.10.2020 року через канцелярію господарського суду Донецької області від Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Покровськ Донецької області надійшла зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", м. Київ про визнання недійсним договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" та Приватним акціонерним товариством "Шахтоуправління "Покровське".

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач посилається на відсутність нотаріального посвідчення договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012, укладеного між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" та ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське", предметом якого є, зокрема, механічні транспортні засоби, які підлягають реєстрації, у зв`язку з чим, в силу положень ст.220 Цивільного кодексу України, спірний правочин є нікчемним.

Нормативно свої зустрічні вимоги відповідач обґрунтовує ст.ст. 203, 209, 215, 216, 220 Цивільного кодексу України, ст.ст.13, 14 закону України «Про заставу», ст.180 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 12.10.2020 прийнято зустрічний позов Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Покровськ Донецької області до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", м. Київ про визнання недійсним договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012.

Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Крім того, 09.10.2020 до канцелярії господарського суду Донецької області від Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Покровськ Донецької області надійшла зустрічна позовна заява б/н б/д до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", м. Київ про тлумачення змісту пп.3.1.4. п.3.1. договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" та Приватним акціонерним товариством "Шахтоуправління "Покровське".

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.10.2020 зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Покровськ Донецької області залишено без руху.

12.10.2020 року на електронну пошту господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява №09-6/1519 від 12.10.2020 про залишення позову без розгляду в порядку ст.226 ГПК України.

16.10.2020 року від позивача надійшла заява №09-6/1524 від 16.10.2020 про відкликання заяви №09-6/1519 від 12.10.2020 про залишення позову без розгляду.

Враховуючи викладене, питання щодо розгляду заяви позивача №09-6/1519 від 12.10.2020 про залишення позову без розгляду в порядку ст.226 ГПК України судом не розглядалась.

27.10.2020 року на адресу господарського суду Донецької області від позивача за первісним позовом - Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", м. Київ надійшла заява про зміну предмету позову в рахунок звернення стягнення на рухоме майно шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною на рівні заставної вартості у розмірі 279 217 674,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Однак, суд зазначає, що надана Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", м. Київ заява за своєю суттю не є заявою про зміну предмету позову, оскільки позивачем лише уточнено початкову ціну реалізації предмету застави, а предметом позову залишається вимога про звернення стягнення на рухоме майно шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

Таким чином, суд розглядає первісні позовні вимоги з урахуванням їх уточнення.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2020 повернуто без розгляду зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Покровськ Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.11.2020 зупинено провадження у справі №905/1677/20 до повернення матеріалів справи до господарського суду Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.12.2020 поновлено провадження у справі №905/1677/20.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.01.2021 зупинено провадження у справі №905/1677/20 до повернення матеріалів справи до господарського суду Донецької області.

26 лютого 2021 року матеріали справи №905/1766/20 повернулись на адресу господарського суду Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.03.2021 поновлено провадження у справі №905/1677/20 та призначено підготовче засідання на 17.03.2021 року.

У підготовчому судовому засіданні 17.03.2021 судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/1677/20 до розгляду по суті на 14.04.2021 року.

У судовому засіданні 14.04.2021 представник позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням їх змін, проти зустрічних вимог заперечив повністю.

Представник відповідача за первісним позовом у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи по суті повідомлений належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи по суті повідомлений належним чином.

Заслухавши представника позивача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в порядку ст.210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Саві» (далі - позичальник) укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії №20-3288/2-1.

Договорами про внесення змін №20-3256/2-1 від 13.09.2012 від 13.09.2012, №20-3590/2-1 від 19.10.2012, №20-4193/2-1 від 21.12.2012, №20-2277/2-1 від 26.07.2013, №20-0209/2-1 від 28.01.2014, №20-1639/2-1 від 18.06.2014, №20-1923/2-1 від 04.08.2014, №2336/2-1 від 26.09.2014, №20-3090/2-1 від 24.12.2014, №20-0359/2-1 від 13.03.2015, №20-0631/2-1 від 30.04.2015, №20-0757/2-1 від 02.06.2015, №20-3288/21-29062016/1 від 29.06.2016 та №20-3288/2-1-29062016 від 29.06.2016 змінювались умови кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011.

За умовами п. 1.1 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 43 000 000,00 доларів США (ліміт кредитної лінії), на умовах, встановлених цим договором, далі кредит, або кредитна лінія, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

Відповідно до п.3.1 кредитного договору кредит надається банком позичальнику шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в банку, код банку 300012, на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 , відкритого в філії «Головне управління ПАТ Промінвестбанк в Донецькій області», код банку 334635, протягом дії цього договору на підставі заяви б/н від 25.11.2011 на отримання кредитних коштів, відповідно до цільового призначення кредиту.

На підтвердження видачі кредиту в розмірі 43 000 000,00 доларів США позивачем надано меморіальний валютний ордер №01 від 28.11.2011.

Відповідач здійснював часткове погашення заборгованості, що підтверджується банківськими виписками по рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «Саві».

17.03.2015 позивачем додатково перераховано відповідачу 2 702 870,50 доларів США в межах кредитного ліміту, що підтверджується меморіальним валютним ордером №145602 від 17.03.2018.

Уклавши договір про внесення змін №20-3288/2-1-29062016 від 29.06.2016 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011, сторони визначили наступне.

Банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття траншевої кредитної лінії зі встановленням максимального ліміту кредитної лінії 36 000 000,00 доларів США (п.2.1. договору).

Існуючу у позичальника заборгованість за кредитом в сумі 32 272 950,12 доларів США сторони домовились вважати Траншем 1, з наступними користування кредитом (п.2.1.1.)

Проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 9,0% + LIBOR USD 3m. річних, але не більше 12% річних. Розмір LIBOR фіксується банком на 29.05.2015 та використовується протягом строку дії цього договору.

Нарахування та сплата процентів, а також зміна розміру процентної ставки відбувається у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Проценти за неправомірне користування кредитом сплачуються позичальником у випадку порушення строку повернення одержаного кредиту (його частини), на частину кредиту, що є простроченою до сплати, виходячи із процентної ставки у 10,0% + LIBOR USD 3m. річних (п.2.1.2. договору).

В п.2.1.3. сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту, наданого в межах Траншу 1 - 01.07.2016. Строк кредитування продовжується автоматично на 1 місяць терміном до 01.12.2016 (включно), за умови відсутності у позичальника порушеної справи про банкрутство.

Строк дії ліміту кредитної лінії по 01.12.2016 (включно). При цьому строк кредитування, встановлений в межах кожного окремого траншу повинен закінчуватись не пізніше дати, вказаної в цьому пункті договору (п.2.5. договору).

Порядок нарахування процентів за користування кредитом визначено у Розділі 4 договору про внесення змін №20-3288/2-1-29062016 від 29.06.2016.

За користування кредитом в рамках встановлених траншів, позичальник повинен сплачувати банку проценти. Проценти нараховуються до повного погашення заборгованості по кредиту.

Розмір процентів за користування кредитом і процентів за неправомірне користування кредитом встановлюється у договорах про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування. При цьому сторони домовились, що розмір процентів не може перевищувати 12,0% річних.

Проценти нараховуються банком у розмірі, встановленому договорі про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом.

Проценти нараховуються у валюті кредиту. При розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, по заборгованості в іноземній валюті використовується метод «факт/360», виходячи із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році.

Банк нараховує проценти на кредит кожного робочого дня на фактичний залишок заборгованості за кредитом на кінець дня.

Проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються щомісячно 1-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів, а при настанні дати сплати (повернення) кредиту - в цю дату.

При цьому сторони встановлюють, що зобов`язання позичальника по сплаті нарахованих процентів не вважається простроченим по 4-те число включно місяця наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів (кінцева дата сплати процентів). Проценти, що нараховані за останній календарний місяць строку дії кредиту, не вважаються простроченими протягом наступних 4-х календарних днів з дати вказаної у п.2.5. цього договору або п.5. договору про надання траншу.

Проценти, які нараховуються на кредит після настання кінцевого терміну його повернення (дата повернення кредиту, отриманого в межах траншу, або його останньої частини, згідно встановленого графіку погашення), сплачуються позичальником з наступного робочого дня, за датою виникнення простроченої заборгованості, і надалі щоденно, виходячи із залишку заборгованості на кінець попереднього операційного дня.

При цьому, якщо вихідні та неробочі дні починаються в поточному та закінчуються в наступному місяці, тоді нарахування за вихідні дні та неробочі дні поточного місяця здійснюються в останній робочий день поточного місяця, а нарахування за вихідні та неробочі дні наступного місяця здійснюються в перший робочий день наступного місяця.

Якщо договором встановлено проценти за неправомірне користування кредитом, то вони нараховуються щодення, при цьому, якщо дата погашення, що визначена у договорі, припадає на робочий день, то проценти за неправомірне користування кредитом, починають нараховуватись з дати погашення, яка визначена у договорі. Якщо дата погашення, що визначена у договорі припадає на вихідний та/або святковий день, то проценти за неправомірне користування кредитом починають нараховуватись:

- у випадку остаточного погашення згідно вимог п.2.5. або строку передбаченого п.5. договору про надання траншу - з дати погашення, яка визначена у договорі;

- при погашенні відповідно до графіку згідно вимог п.2.1. цього договору - з першого робочого дня після дати погашення, яка визначена у договорі;

- у випадку, коли погашення траншу співпадає з строками зменшення ліміту відповідно до графіку згідно вимог п.2.1. цього договору - з дати погашення, яка визначена у п.5. договору про надання траншу.

- Позичальник сплачує проценти, шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_3 , код банку 300012.

Проценти, нараховані з 01.05.2016 по день остаточного повернення всіх сум кредиту, сплачуються позичальником не пізніше останнього дня строку кредитування, зазначеного в п.2.1.3. цього договору.

У період з 01.11.2015 по 30.06.2016 процентна ставка нараховується у розмірі 9,0% + LIBOR USD 3m. Річних.

Проценти за користування кредитом в розмірі 50 000,00 доларів США сплачуються позичальником не пізніше ніж за п`ять банківських днів до останнього дня строку кредитування, зазначеного в п.2.1.3. цього договору. При продовженні строку кредитування дане положення діє на весь період кредитування.

Договором про внесення змін №20-3288/2-1-29062016/1 від 29.06.2016 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011, сторони домовились викласти п.2.1.1. в наступній редакції:

« 2.1.1. Банк в межах ліміту кредитної лінії надає позичальнику кредитні кошти в розмірі 3 534 793,74 доларів США для здійснення сплати процентів нарахованих на 01.05.2016. Існуюча заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 272 950,12 є невід`ємною частиною Траншу 1. Загальний розмір Траншу становить 35 807 743,86 доларів США».

21 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» (далі - заставодержатель) та Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (далі - заставодавець) укладено договір застави №20-4197/3-1 (далі - договір застави) за умовами п.1.1. якого (в редакції договору про внесення змін №20-3288/2-1-29062016/з2 від 29.06.2016) цей договір забезпечує вимоги Заставодержателя, що випливають з Договору про відкриття траншевої кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011, а також всіх інших договорів про внесення змін, що можуть бути укладені до нього в подальшому (далі - Кредитний договір), укладеного між Заставодержателем та Заставодавцем, за умовами якого останній зобов`язаний повернути Заставодержателю кредит, отриманий в межах ліміту кредитної лінії в сумі 36 000 000 (тридцять шість мільйонів) доларів США 00 центів, з кінцевим терміном повернення до 01.12.2016 (включно), сплатити проценти за користування кредитом і проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що не перевищує 12,0 (чотирнадцять) % річних (максимальна процентна ставка), сплатити проценти у розмірі, при настанні умов та у випадках, передбачених Кредитним договором; сплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати Заставодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання Позичальником умов Кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором.

Крім цього заставою забезпечені інші зобов`язання, що виникають в силу Кредитного договору, договорів про внесення змін до них та даного договору.

У випадку збільшення розміру основного зобов`язання, процентів або іншої плати за Кредитним договором, продовження строків виконання зобов`язань за Кредитним договором (шляхом укладення окремих договорів про внесення змін до нього), дія застави, передбаченої цим Договором, зберігається до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до п.1.2. договору застави (в редакції договору про внесення змін №20-0211/3-1 від 28.01.2014) Предметом застави є основні засоби - обладнання, перелік яких викладено в Додатку №1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною, далі - "Майно". Відповідно до бухгалтерської довідки б/н від 28.01.20143аставодавця станом на 01.01.2014 залишкова балансова вартість Майна, яке передається в заставу, складає 195 621 266,73 (сто дев`яносто п`ять мільйонів шістсот двадцять одна тисяча двісті шістдесят шість гривень 73 коп.).

Згідно з п.1.4. договору застави (в редакції договору про внесення змін №20-0211/3-1 від 28.01.2014) Сторони оцінюють Майно, яке передається в заставу в 279 217 674 (двісті сімдесят дев`ять мільйонів двісті сімнадцять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні 00 коп.

За приписами п.3.1.4. договору застави Заставодержатель має право за умови настання, зокрема, невиконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором щодо повернення кредиту або його частини в строк, передбачений Кредитним договором, та/або сплати процентів, та/або виконання будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором, Заставодержатель має право звернути стягнення на Майно в повному обсязі, здійснити його реалізацію та сумою, вирученою від продажу Майна, задовольнити свої вимоги за Кредитним договором в повному обсязі.

Розділом 5 договору застави визначено порядок звернення стягнення на майно та його реалізації.

Так, умовами п.5.1. визначено, що Заставодержатель набуває право звернення стягнення на Майно та його реалізацію у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у строк, передбачений п. 2.2. Кредитного договору та у встановлені відповідно до графіку погашення кредиту, передбаченого п. 2.2. Кредитного договору, строки сум кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Кредитним договором строки сум процентів за користування кредитом; та/або при несплаті процентів за неправомірне користування кредитом, та/або при несплаті комісійної винагороди за надання кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені Кредитним договором; незалежно від настання строку виконання Позичальником будь-яких зобов`язань за Кредитним договором - при ліквідації чи реорганізації у будь-який спосіб Заставодавця або порушення відносно останнього справи про банкрутство; незалежно від настання строку виконання Позичальником будь-яких зобов`язань за Кредитним договором - при настанні випадків, вказаних у п. 3.1.4. цього Договору.

Пунктом 5.2. договору застави Сторони узгодили, що звернення стягнення на Майно відбувається на підставі рішення господарського суду (суду) або в позасудовому порядку.

Звернення стягнення на Майно може здійснюватися будь-яким із наступних позасудових способів на вибір Заставодержателя:

- продаж Заставодержателем Майна третій особі шляхом укладення від імені Заставодавця договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем за ціною, що відповідає заставній вартості Майна, визначеній цим договором, або відповідно до оцінки Майна, здійсненої незалежним суб`єктом оціночної діяльності, у випадку зменшення вартості Майна з урахуванням зносу, ринкової ситуації, або на публічних торгах;

- передача Майна у власність Заставодержателю в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов`язання за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки Майна суб`єктом оціночної діяльності;

- іншим способом, що не суперечить чинному законодавству на момент реалізації Майна.

Заставодавець зобов`язується протягом 30 календарних днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення передати Майно у володіння Заставодержателя на його вимогу та оригінали правовстановлювальних документів на Майно.

У випадку звернення стягнення на Майно в судовому порядку майно реалізується відповідно до однієї з процедур, передбачених вище, що може бути визначена судом, або шляхом проведення публічних торгів державним виконавцем у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

За умовами п.7.2. та 7.3. цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Цей Договір діє до повного виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором (з урахуванням усіх змін та доповнень до нього) або до припинення права застави у випадках, що прямо передбачені чинним законодавством.

Договір підписаний між Сторонами у встановленому чинним законодавством порядку.

Також Сторонами у Додаток №1 «Майно Застоводавця, що розташоване за адресою: Донецька обл., Красноармійський р-н, смт Удачне, вул. Восточна, 108-108/39» визначили предмет застави (а.с.66-68 том І).

03.03.2017 року за №16171566 зареєстровано приватне обтяження - застава рухомого майна, а саме основні засоби - обладнання (гірнично-шахтне обладнання), перелік якого викладено у додатку №1 до договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012; боржник - ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; обтяжувач - ПАТ «комерційний промислово-інвестиційний банк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №67827301 від 01.09.2020 (а.с.78 том І).

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.05.2018 у справі №905/392/18 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ" про стягнення 41 573 246,26 доларів США та 353 373 007,65 гривень - задоволено частково.

Вирішено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «САВІ» на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 35 807 743,86 доларів США заборгованість по кредиту, 5 765 502,40 доларів США заборгованість по процентам, 33 964 142,58 гривень 3% річних по тілу кредиту, 3 438 551,35 гривень 3% річних по процентам, а також 596 977,95 гривень судового збору.

Вказаним рішенням суду встановлено існування заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Саві» перед Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» за договором про відкриття кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011 року.

Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) №68543685 від 07.10.2020 позивачем зареєстровано звернення стягнення 07.10.2020 (а.с.29 том ІІ).

Посилаючись на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "САВІ" грошових зобов`язань за договором про відкриття траншевої кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011, забезпеченого договором застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012, укладеним між позивачем та відповідачем, позивач наполягає на примусовому зверненні стягнення на предмети застави, в той час, як відповідач, обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, посилається на нікчемність договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012 згідно ч.1 ст. 220 Цивільного кодексу України через недодержання вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного правочину, оскільки предметом застави є, зокрема, механічні транспортні засоби, що суперечить вимогам ст.13 Закону України «Про заставу».

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги первісного позивача та зустрічні позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність первісного позову полягає у примусовому зверненні стягнення на предмет застави за договором №20-4197/3-1 від 21.12.2012 внаслідок порушення вимог позивача, що випливають з Договору про відкриття траншевої кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За приписами ст.572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Як зазначено раніше, рішенням господарського суду Донецької області від 07.05.2018 у справі №905/392/18 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ" про стягнення 41 573 246,26 доларів США та 353 373 007,65 гривень - задоволено частково. Вирішено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «САВІ» на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 35 807 743,86 доларів США заборгованість по кредиту, 5 765 502,40 доларів США заборгованість по процентам, 33 964 142,58 гривень 3% річних по тілу кредиту, 3 438 551,35 гривень 3% річних по процентам, а також 596 977,95 гривень судового збору.

Вказаним рішенням суду встановлено факт порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Саві» грошового зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» за договором про відкриття кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011 року.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у справі №905/392/18, факт порушення прав позивача як позикодавця за договором про відкриття кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011 не підлягає доказуванню при розгляді даної справи.

Згідно із ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

За змістом ст.20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Частиною 6 статті 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави.

Згідно з частиною 1 статті 24 спеціального для застосування до спірних правовідносин Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відповідно до якої звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Порядок реалізації предмета забезпечувального обтяження за рішенням суду визначений в статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Згідно з частиною 1 статті 591 Цивільного кодексу України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Інше передбачене пунктом 4 частини 2 статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відповідно до якої у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються в тому числі спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Слід зазначити, що статтею 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначені позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяженні.

Пунктом 5.2. договору застави визначено, що звернення стягнення на Майно відбувається на підставі рішення господарського суду (суду) або в позасудовому порядку.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №910/21156/16.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що позивач - ПАТ "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" як заставодержатель дотримався вказаних імперативних вимог Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

При цьому, судом не приймається до уваги наданий позивачем Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) №68543685 від 07.10.2020 в підтвердження факту реєстрації звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, оскільки така реєстрація відбулась лише - 07.10.2020, тобто під час розгляду цієї справи, а не до початку процедури звернення стягнення.

Відсутність реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважається порушенням, яке унеможливлює подальше вчинення дій, направлених на звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави пов`язується саме з реєстрацією у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісних позовних вимог.

Щодо зустрічних позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Покровськ Донецької області до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", м. Київ про визнання недійсним договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1,2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Так, обґрунтовуючи свої зустрічні вимоги, відповідач зазначає, що оскільки предметом спірного договору, зокрема, є механічні транспортні засоби, які підлягають реєстрації, договір застави, відповідно до положень ст.13 Закону України «Про заставу» підлягав нотаріальному посвідченню, проте спірний правочин нотаріально не засвідчено, що зумовлює його нікчемність в силу приписів ч.1 ст.220 Цивільного кодексу України.

Застава, виходячи з положень ст.546 ЦК України, є способом забезпечення виконання зобов`язання, що також кореспондується зі статтею 1 Закону України «Про заставу».

За приписами ч.1 ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Аналогічні вимоги щодо форми договору застави закріплені в ч.1 ст.13 Закону України «Про заставу».

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2012 позивачем та відповідачем укладено договір застави №20-4197/3-1, яким забезпечено вимоги позивача як заставодержателя, що випливають з Договору про відкриття траншевої кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011.

Згідно ст.4 Закону України «Про заставу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про заставу» у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об`єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об`єктів - за місцем реєстрації цих об`єктів.

Згідно ч.1 ст.209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Частиною ст.577 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом.

Отже, з аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що нотаріальне посвідчення договору застави обов`язкове лише за умови передачі в заставу нерухомого майна, космічних об`єктів, транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, в усіх інших випадках, коли предметом застави є інше майно, нотаріальне посвідчення такого правочину не вимагається.

Водночас, угодою сторін може бути передбачено нотаріальне посвідчення договору застави і в тих випадках, коли це є не обов`язковим в силу законодавства України, але на цьому наполягає одна із сторін (ч.4 ст.13 ЗУ «Про заставу»).

Частиною 1 ст.220 Цивільного кодексу України встановлено імперативну норму, згідно якої у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Згідно приписів ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Однак, як встановлено судом та вбачається зі змісту умов договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012, предметом застави, відповідно до п.1.2. цього договору, є основні засоби - обладнання, а саме гірнично-шахтне обладнання, перелік якого викладено у додатку №1 до договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012.

При цьому, належні, у розумінні ст.76 ГПК України, докази передачі відповідачем згідно договору №20-4197/3-1 від 21.12.2012 в заставу механічних транспортних засобів, як про це зазначає останній, в матеріалах справи відсутні.

Не містять й умови договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012 домовленості між сторонами щодо обов`язкового нотаріального посвідчення спірного правочину.

Згідно вимог п.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, відповідачем, всупереч вимогам ч. 3 ст. 13 ГПК України, не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог в частині визнання недійсним договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість зустрічних вимог відповідача, з огляду на що підстави для задоволення зустрічного позову - відсутні.

У відповідності до вимог ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за первісним позовом відносяться на рахунок Позивача за первісним позовом у повному обсягу, а за зустрічним позовом - покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісних позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", м. Київ до Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Покровськ Донецької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Покровськ Донецької області про звернення стягнення на рухоме майно шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною на рівні заставної вартості у розмірі 279 217 674 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії №20-3288/2-1 від 28.11.2011 у сумі 3 438 551,35 грн. - відмовити повністю.

У задоволенні зустрічних позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Покровськ Донецької області до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", м. Київ про визнання недійсним договору застави №20-4197/3-1 від 21.12.2012 - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 26.04.2021 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/