ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2021 р. Справа№ 920/783/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Поправка Юрія Васильовича

на рішення Господарського суду Сумської області від 29.10.2020 (повний текст рішення складено 09.11.2020)

у справі №920/783/20 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом фізичної особи-підприємця Поправка Юрія Васильовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж - Лайн"

про стягнення 42 175,08 грн, на підставі договору отримання послуг зберігання автомобільних транспортних засобів, оренди місця стоянки, КТП та оглядової ями від 20.04.2015, укладеного між сторонами,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Поправко Юрій Васильович звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж - Лайн" про стягнення заборгованості в сумі 42 175,08 грн, з яких: 24 800,00 грн основного боргу, 10 985,60 грн пені, 2 293,48 грн 3 % річних, 4096,00 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав договірні зобов`язання в частині оплати вартості отриманих послуг, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість. Разом з цим, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань відповідача, позивачем нараховано пеню, річні та інфляційні у відповідних розмірах.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Сумської області від 29.10.2020 у задоволенні позову відмолено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, фізична особа-підприємець Поправко Юрій Васильович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 29.10.2020 у справі №920/783/20 повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та покласти на відповідача судові витрати по справі в цілому.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції викладеної у апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також не з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Зокрема позивач наголошує на тому, що спірний договір є пролонгованим на той самий строк і на тих самих умовах з підстав ст. 764 Цивільного кодексу України, тому після дати закінчення строку спірного договору, позивач продовжував надавати послуги відповідачу по збереженню автобусів та нарахувати орендну плату.

Крім цього, позивач посилається на те, що місцевим господарським судом не було враховано того, факту що позивачем неодноразово направлялися відповідачеві рахунки-фактури на оплату наданих послуг за договором, акти виконаних робіт у період з 26.04.2017 по 03.06.2020, які відповідач отримував, але не підписував та не заперечував щодо їх правомірності.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2020 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Поправка Юрія Васильовича передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., судді Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Поправка Юрія Васильовича на рішення Господарського суду Сумської області від 29.10.2020 у справі №920/783/20 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

28.12.2020 на адресу Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків разом із копією листа ДП "Інформаційні судові системи", яким підтверджено зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Поправка Юрія Васильовича на рішення Господарського суду Сумської області від 29.10.2020 року у справі №920/783/20. Вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

20.04.2015 між фізичною особою-підприємцем Поправко Юрієм Васильовичем (за договором - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Престиж - Лайн" (за договором - замовник) укладено договір отримання послуг зберігання автомобільних транспортних засобів, оренди місця стоянки, КТП та оглядової ями (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого виконавець надає послуги стоянки, охорони та технічного обслуговування та ремонту автомобілів замовника: I-VAN державний номер НОМЕР_1 , I-VAN державний номер НОМЕР_2 .

Для цього виконавець передає, а замовник приймає у довгострокове платне користування місце стоянки, КТП (контрольно-технічний пункт) та оглядову яму (об`єкт оренди), які розташовані за адресою: м. Суми, вул. Чекаліна 2А, для зберігання та перевірки технічного стану транспортних засобів. Оглядова яма обладнана освітленням.

Зі змісту п. 1.2. договору вартість об`єкту оренди за домовленістю сторін складає 300,00 грн.

За умовами пунктів 2.1., 2.2. договору виконавець з дня підписання цього договору передає, а замовник приймає в користування об`єкт оренди. Замовник після завершення дії цього договору повертає, а виконавець приймає об`єкт оренди.

В силу вимог п. 3.1. договору за користування орендованим майном (відкритим місцем стоянки, КТП та оглядовою ямою) замовник сплачує щомісячно виконавцю орендну плату в розмірі 300,00 грн. Орендна плата перераховується платником на поточний банківський рахунок виконавця щомісячно не пізніше 5-ти днів з дати пред`явлення виконавцем замовнику рахунку на оплату.

Згідно пункту 5.1 договору за невиконання або неналежне виконання сторонами цього договору, вони несуть відповідальність до умов цього договору та чинного законодавства.

Пунктом 7.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного виконання. Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах, якщо жодна із сторін не направить іншій стороні попередження про розірвання договору за один календарний місяць до закінчення терміну дії цього договору.

Спір у даній справі виник, у зв`язку з тим, що на думку позивача, відповідач порушив умови укладеного між сторонами договору, а саме орендну плату не сплатив, і станом на 31.05.2020 заборгованість відповідача перед позивачем за вищевказаним договором за період з травня 2017 року по травень 2020 року складає 24 800,00 грн.

У зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачеві пеню в сумі 10 985,60 грн на підставі пункту 5.1 договору, 3 % річних в сумі 2 293,48 грн та інфляційні втрати в сумі 4096,00 грн на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 29.10.2020 у задоволенні позову відмолено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В силу вимог п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 759, 762 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до статей 526, 629 Цивільного кодексу України, пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України, сторони, відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять пункти (умови), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, усі умови договору навіть ті, що не є обов`язковими для того чи іншого виду договору, проте погоджені сторонами та містяться у договорі, є обов`язковими для виконання сторонами за договором.

Виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору вказаний договір є договором, що містить елементи договору на надання послуг та регулюється главою 63 Цивільного кодексу України "Послуги" та договору оренди.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частинами першою і другою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, зазначеними нормами встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

За умовами пункту 7.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного виконання. Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах, якщо жодна з сторін не направить іншій стороні попередження про розірвання договору за один календарний місяць до закінчення терміну дії цього договору.

З огляду на вищевказане сторони погодили у договорі умови та порядок припинення дії договору, зокрема шляхом направлення іншій стороні попередження про розірвання договору за один календарний місяць до закінчення терміну дії цього договору.

Як встановлено судом першої інстанції, 27.11.2015 відповідач надав позивачеві письмове попередження про розірвання договору від 20.04.2015, з якого чітко та однозначно зрозуміло, що відповідач не бажає отримувати послуги та користуватись стоянкою позивача. Вказане попередження було вручено позивачеві особисто, про що свідчить його власноручний напис на попередженні - "Получил, не возражаю" арк. справи 84.

Також як вбачається з матеріалів справи, факт отримання позивачем від відповідача письмового попередження про розірвання договору від 20.04.2015 визнавався позивачем у відповіді на відзив від 15.09.2020 б/н (вх. № 8354/20 від 17.09.2020).

Судова колегія зазначає, що відповідач в порядку, встановленому пунктом 7.1 договору за місяць до закінчення терміну дії договору здійснив попередження позивача про розірвання договору, у зв`язку з чим договір від 20.04.2015 фактично припинений з 31.12.2015, й твердження позивача про його автоматичну пролонгацію, є таким, що спростовується матеріалами справи.

Крім того, рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 01.12.2015 у справі № 592/9414/15-ц, яке набрало законної сили, договір оренди автобусів, зазначених в договорі від 20.04.2015, а саме: I-VAN державний номер НОМЕР_1 та I-VAN державний номер НОМЕР_2 , орендарем яких був відповідач - ТОВ "Престиж-Лайн", розірвано судом, тобто відсутні законні підстави користування останнім вказаним майном.

У відповідності до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу обставини, встановлені рішенням суду господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, ухвалюючи рішення у даній справі суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволені позовних вимог, оскільки з 31.12.2015 спірний договір розірвано тому, будь-які платежі нараховані після закінчення вищевказаного правочину не можуть стягуватися позивачем з відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Поправка Юрія Васильовича залишити без задоволення, рішення Господарського суду Сумської області від 29.10.2020 у справі №920/783/20 - без змін.

Матеріали справи №920/783/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна