За заявою Приватного підприємства "Альтенер"
про ухвалення додаткового рішення
за позовом Приватного підприємства "Альтенер"
до Державного підприємства "Гарантований покупець"
про стягнення 3 487 549,15 грн
Суддя Удалова О.Г.
Секретар судового засідання Бортнюк М.В.
Представники учасників справи:
від позивача (заявника) Ігнатенко С.С. адвокат за ордером АС № 1020527 від 15.12.2020
від відповідача Коваль О.С. адвокат за довіреністю № 54-Д від 31.12.2020
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне підприємство "Альтенер" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі-відповідач) про стягнення 3 487 549,15 грн (1 034 426,61 грн - пені, 257 010,14 грн - 3% річних, 285 245,03 грн - інфляційних втрат, 1 910 867,37 грн).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 24.12.2020.
У судовому засіданні 25.03.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення про часткове задоволення позову (повний текст рішення складено 12.04.2021).
07.04.2021 через відділ діловодства суду від Приватного підприємства "Альтенер" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, яким позивач просив стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" 18 050,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що вищезазначену заяву було скеровано до Господарського суду міста Києва 30.03.2021, що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв`язку, тобто з дотриманням процесуальних строків відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.
12.04.2021 через відділ діловодства суду від Приватного підприємства "Альтенер" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення Easycon у порядку ст. 197 Господарського процесуального кодексу України.
19.04.2021 Державне підприємство "Гарантований покупець" через відділ діловодства суду подало заперечення на заяву Приватного підприємства "Альтенер" про розподіл судових витрат, в яких, серед іншого, зазначено, що позивачем до заявленого розміру витрат на правову допомогу адвоката включено вартість складання і подання заяв/ клопотань, які є суто технічними, шаблонними, заявлені вимоги обґрунтовані первинними і бухгалтерськими документами позивача, отримання їх не потребувало значних зусиль та витрачено часу; подання заяви про зменшення позовних вимог зумовлене помилками представника позивача при здійсненні розрахунку. Посилаючись на вказані обставини, учасник справи з мотивів завищення вартості витрат на оплату послуг адвоката у порівнянні з ринковою вартістю послуг адвокатів у м. Києві, невідповідність критерію розумності, справедливості та співмірності, просив відмовити у задоволенні клопотання про розподіл цих витрат, або їх зменшення до 1 гривні.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України), якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною 3 ст. 221 ГПК України встановлено, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач у позовній заяві зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у т.ч. 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до поданого клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі позивачем зазначено, що розмір фактично понесених витрат становить 18 050,00 грн, які він просить покласти на відповідача.
Судом встановлено, що представник позивача - Ігнатенко С.С. є адвокатом, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру адвокатів, повноваження підтверджено ордером АС № 1020527 від 15.12.2020, виданим АО "Греца і Партнери".
На підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи:
- копію ордера АС №1020527 від 15.12.2020, виданого АО "Греца і Партнери" адвокату Ігнатенку С.С. на представлення інтересів Приватного підприємства "Альтенер" на підставі договору про надання правової допомоги від 10.03.2020;
- копію Статуту АО "Греца і Партнери", затвердженого Загальними Зборами АО, протокол № 28/10/19 від 28.10.2019, відповідно до п. 11.2.3 якого адвокат Ігнатенко С.С. є учасником-партером;
- копію договору про надання правової допомоги від 10.03.2020, укладеного між АО "Греца і Партнери" (виконавцем за договором) та Приватним підприємством "Альтенер" (клієнтом);
- копії рахунків № 000522 від 14.12.2020, № 000663 від 01.02.2021, № 000800 від 26.03.2021, виставлених АО "Греца і Партнери" для оплати Приватному підприємству "Альтенер";
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до п. 5.1 договору про надання правової допомоги від 10.03.2020 визначено, що за послуги згідно з цим договором клієнт сплачує виконавцю гонорар - 1000 грн за одну годину роботи партнера об`єднання.
Згідно з п. 5.3 договору узгоджено, що надані послуги оформляються актами виконаних робіт, що готує виконавець або щомісячно протягом дії цього договору, або по факту виконання конкретного замовлення (послуги) чи участі в конкретній судовій справі. Такі акти клієнт негайно зобов`язаний підписувати та направляти на адресу виконавця.
Послуги вважаються прийнятими клієнтом без зауважень та у повному обсязі у разі надання (надіслання) клієнту підписаного виконавцем акту наданих послуг, якщо клієнт не надав письмових обґрунтованих заперечень про факт, обсяг та якість наданих послу протягом 3 робочих днів з моменту отримання відповідного акту (п. 5.4).
У п. 6.1 договору узгоджено, що оплата виконаних виконавцем робіт (наданих послуг) здійснюється клієнтом протягом 3 робочих днів з моменту отримання рахунку виконавця.
Судом встановлено, що позивач надані йому послуги за підписаними сторонами актами оплатив за виставленими рахунками у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, долученими до справи.
За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У поданих запереченнях відповідач зазначив про "нескладність" справи та не доведення позивачем процесуальної необхідності в складанні заяв/клопотань про надання доступу до електронних документів про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, що носять лише технічний характер та не є послугами правничої допомоги, завищення заявленого розміру витрат, невідповідність їх встановленим ринковим тарифам вартості послуг адвоката в м. Києві, що покладає надмірний тягар на відповідача. З вказаних підстав відповідач просив відмовити у задоволенні заяви позивача, а у разі задоволення відповідної заяви обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1 гривні.
Однак, суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів з метою доведення надмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, порушення критерію реальності та розумності наданих послуг професійної правничої допомоги, їх неспівмірності зі складністю справи та обсягом проведених адвокатом робіт.
Доводи про завищення вартості послуг не приймаються судом, оскільки вказані аргументи не відповідають свободі вибору клієнтом захисника своїх прав, у т.ч. зважаючи на доведення матеріалами справи дійсності та підставності надання послуг професійної правничої допомоги у даній справі, процесуальним правом учасниками справи на участь у судовому засіданні у режимі відео конференції та отримання доступу до електронних матеріалів справи - за відповідною заявою учасника справи.
Крім того, відповідно до умов укладеного між клієнтом та АО договору визначено фіксовану погодинну ставку партнера-адвоката за надані послуги професійної правничої допомоги.
Інші посилання відповідача, які викладені у запереченнях, відхиляються судом, оскільки вони не спростовують доводи і докази, які надані позивачем у підтвердження отримання ним правової допомоги та оплату таких послуг у заявленій сумі. Розрахунок заявлених витрат, викладений у актах виконаних робіт судом перевірено в частині переліку наданих послуг, їх фактичного надання та необхідності понесення таких витрат.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 130, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
3. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.
4. В іншій частині заяви відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано 30.04.2021.

Суддя О.Г. Удалова