РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 м. КиївСправа № 910/1764/21

За позовом: КВАРТИРНО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНОГО ВІДДІЛУ М.РІВНЕ;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР";

про: стягнення 12.816,64 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

КВАРТИРНО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНИЙ ВІДДІЛ М.РІВНЕ (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР" (далі - відповідач) про стягнення 12.816,64 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено строк виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про відшкодування вартості теплопостачання, спожитого в процесі надання послуг з харчування від 21.01.2020 № 2, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 12.816,64 грн., з яких: 10.634,47 грн. - пеня та 2.182,17 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1764/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв`язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем та відповідачем укладено договір про відшкодування вартості теплопостачання, спожитого в процесі надання послуг з харчування від 21.01.2020 № 2 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач відшкодовує позивачу вартість теплової енергії (опалення) наданої у приміщення їдалень військових частин А1446 м. Рівне, А0153 м. Сарни, А4240 м. Рівне, А1519 м. Дубно, А4559 смт. Оржів, в яких відповідач надає послуги з харчування військовослужбовців, на підставі договору про закупівлю харчування № 286/2/18/174 від 29.12.2018 укладеного з міністерством оборони України (далі - Договір з харчування), виключно в межах використовуваних (фактично опалювальних) площ за тарифом, затвердженим відповідним розпорядчим актом (далі - тариф) (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.2.2 Договору визначено, що після отримання від позивача оформленого згідно вимог діючого законодавства України пакету документів, а саме: рахунків-фактур, актів відшкодування вартості теплопостачання та розрахунків нарахування вартості опалення протягом 10 банківських днів відповідач зобов`язаний здійснювати оплату. Документи надсилаються позивачем рекомендованим листом на поштову адресу відповідача. Днем отримання вважається дата зазначена в повідомленні про вручення поштової служби.

Положеннями пункту 4.4 Договору передбачено, що за порушення термінів оплати позивач може в примусовому порядку стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день невідшкодування.

Позивач стверджує, що відповідачем здійснено порушення строку виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 12.816,64 грн., з яких: 10.634,47 грн. - пеня та 2.182,17 грн. - 3 % річних.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Приписом частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Так позивачем в обґрунтування заявлених до стягнення сум пені та 3 % річних надано розрахунок нарахування таких сум, відповідно до якого, за твердженнями позивача:

- за рахунком від 29.02.2020 № 151 на суму 114.706,68 грн., який отриманий відповідачем 10.03.2020 відповідно до поштового відправлення № 220, останнім днем строку виконання грошового зобов`язання відповідача є 24.03.2020;

- за рахунком від 31.03.2020 № 225 на суму 101.852,75 грн., який отриманий відповідачем 09.04.2020 відповідно до поштового відправлення № 187, останнім днем строку виконання грошового зобов`язання відповідача є 24.04.2020.

Також в поданому до суду позові позивач стверджує, що заборгованість за Договором за лютий 2020 погашена відповідачем у листопаді 2020, а за березень 2020 - у жовтні 2020.

При цьому, позивачем, на виконання умов пункту 3.2.2 Договору, не подано до суду жодного доказу як направлення так і отримання відповідачем пакету документів, визначеного вказаним пунктом укладеного між сторонами спору Договору, що позбавляє суд можливості встановити як дату початку виникнення у відповідача грошового зобов`язання за заявлений період, так і дату закінчення строку виконання грошового зобов`язання відповідача за Договором.

Вказані обставини виключають застосування до відповідача як пункту 4.4 Договору у вигляді стягнення пені, так і відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у вигляді стягнення 3 % річних.

Посилання позивача на рішення від 19.10.2020 у справі № 910/10007/20 та ухвалу від 01.12.2020 № 910/8454/20 судом відхилені, як необґрунтовані, оскільки не містять встановлення як дат виникнення і початку строку виконання відповідачем грошового зобов`язання, зокрема, за лютий 2020 та березень 2020 (заявлений позивачем період заборгованості) так і не містять дат здійснення відповідачем оплат за вказані періоди.

Приймаючи до уваги викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що поданий позивачем до суду розрахунок заявлених до стягнення сум пені в розмірі 10.634,47 грн. та 3 % річних в розмірі 2.182,17 грн. жодним чином не обґрунтований, що є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову повністю.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац