РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.04.2021Справа № 910/3213/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул.Федорова Івана, буд. 32, літ.А)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд)

про стягнення 42 037,96 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 42 037,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ Страхова компанія "Українська страхова група" на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2850-19-00186 від 02.12.2019, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Opel", державний номер НОМЕР_2 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "Еталон", позивач просить суд стягнути з останнього 42 037,96 грн в якості виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/3213/21 та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

02.04.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що позивачем при розрахунку страхового відшкодування не було враховано коефіцієнт фізичного зносу, який становить 0,36%.

08.04.2021 до канцелярії суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якого останній, з врахуванням поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, просить суд зменшити розмір позовних вимог, стягнувши з відповідача 39 366,68 грн.

Цією ж датою до суду надійшла заява позивача про повернення Приватному акціонерному товариству Страхова компанія "Українська страхова група" надмірно сплаченого судового збору у розмірі 450,00 грн.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 163 ГПК України ціну позову вказує позивач.

З огляду на те, що заява позивача про зменшення позовних вимог відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 46, 170 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти останню до розгляду. Тобто, у справі має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

02 грудня 2019 року на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2850-19-00186, Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "Українська страхова група" (надалі - позивач, страховик) було застраховано автомобіль марки "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_1 , страхувальником та вигодонабувачем за яким є ОСОБА_1 .

22 жовтня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу "Opel", державний номер НОМЕР_2 , який був під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 20.11.2020 у справі №164/1701/20 було визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

23 жовтня 2020 року страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Згідно рахунку-фактури №/1 від 24.10.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_1 , склала 45 552,96 грн.

За страховим випадком - ДТП що сталась 22.10.2020 за участю застрахованого автомобіля "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_1 , згідно складеного страхового акту №ДККА-73540 від 02.11.2020 позивачем було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 44 637,96 грн, виплата якої підтверджується платіжним дорученням №27087 від 02.11.2020.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем "Opel", державний номер НОМЕР_2 , підтверджується постановою Маневицького районного суду Волинської області від 20.11.2020 у справі №164/1701/20.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що станом на момент вчинення ДТП автомобіль "Opel", державний номер НОМЕР_2 , був застрахований згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс ЕР/201540617) у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон", з лімітом відповідальності за заподіяну шкоду майну у розмірі 130 000,00 грн та з франшизою у розмірі 2 600,00 грн.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_1 , відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування №28-2850-19-00186 від 02.12.2019.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_1 .

В розумінні положень Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до положень cт. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв 'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Вартість відновлювального ремонту розраховується відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відповідно до п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення ДЗ (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7років - для інших легкових КТЗ.

Відповідно до пп. б) п. 7.39. вищезазначеної Методики винятками стосовно використання зазначених вимог є: складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім, випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм 'ятин без пофарбування складової частини).

Сторони зазначають, що транспортний засіб "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_1 , до вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди вже відновлювався після інших випадків, а тому при розрахунку вартості відновлювального ремонту по вказаному випадку необхідно врахувати вартість зносу.

Відповідно до п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ визначається за наступною формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез) де:

Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу Ср - вартість ремонтно-відновлювальнихробіт См - вартість необхідних для ремонту матеріалів Сс - вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Сврз* 24 120,36 + 11 470,70 + 9 961,90 * (1-0,36) = 41 966,68 грн.

Таким чином, матеріальний збиток завданий власникові автомобіля "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження в ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових , що підлягають заміні 0,36 (36%), складає 41 966,68 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності (поліс ЕР/201540617) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн, таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у заявленому позивачем розмірі, а саме у розмірі 39 366,68 грн (41 966,68 грн - 2 600,00 грн).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування (вих.. №11/20362 від 06.11.2020), у якій просив останнього сплатити страхове відшкодування в добровільному порядку, проте, станом на момент розгляду спору, вищевказана заява залишена з боку відповідач без відповіді та задоволення.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у ст. 32 і доказів наявності таких суду не представлено.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмові, речові і електронні докази.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Українська страхова група" в повному обсязі, з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно клопотання позивача про повернення судового збору у розмірі 450,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що при зверненні з позовом до суду позивачем згідно платіжного доручення №3473 від 24.02.2021 було сплачено судовий збір у розмірі 2 720,00 грн, що на 450,00 грн більше від встановленого п. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" розміру судового збору за вимогу майнового характеру (2 270,00 грн), суд приходить до висновку про необхідність повернення останньому надмірно сплаченого судового збору у розмірі 450,00 грн з Державного бюджету України.

Що стосується заявлених позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п.п. 1-2 ст. 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Крім того, ч. 4-5 зазначеної статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, з метою належного захисту прав позивача та надання професійної правничої допомоги в господарському суді, 05.11.2018 року між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "Українська страхова група" та Адвокатським бюро «Гедз» був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги №1.

Згідно Додатку №4 від 09.09.2020 пункт 3 Додатку №3 від 7 вересня 2020 року до договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 5 листопада 2018 року доповнити наступними словами: «На виконання п. 5.1 роділу 5 Договору № 1 про надання правничої допомоги від 5 листопада 2018 року за надання правової (правничої) допомоги Адвокатським бюро у справах, де Клієнт виступає в якості позивача, Клієнт перераховує на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро гонорар, розмір якого становить 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок за кожну справу. Клієнт перераховує гонорар Адвокатському бюро не пізніше 3-х (трьох) робочих днів після надання Адвокатським бюро акту виконаних робіт та рахунку до нього.

Факт надання професійної правничої допомоги Адвокатським бюро та отримання оплати за договором № 1 від 05 листопада 2018 року підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, Актом виконаних робіт до договору від 24.02.2021 (страхова справа (номер страхового акту) №ДККА-73540) та платіжним доручення №3469 від 24.02.2021.

Враховуючи викладене, а також те, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та сума таких витрат у розмірі 3000,00 грн. підтверджується матеріалами справи, і відповідач в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не звертався до суду з клопотанням про їх зменшення, суд приходить до висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача, стягнувши з останнього на користь позивача 3 000,00 грн.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд, ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул.Федорова Івана, буд. 32 літ.А, ідентифікаційний код 30859524) страхове відшкодування у розмірі 39 366 (тридцять дев`ять тисяч триста шістдесят шість) грн 68 коп., судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.

3. Повернути з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) грн 00 коп. на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана буд.32 літ.А, ідентифікаційний код 30859524), що був сплачений згідно платіжного доручення №3473 від 24.02.2021, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.04.2021.

Суддя Л. Г. Пукшин