УХВАЛА

26 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/6253/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя Борисенко І.І.)

від 08.11.2016

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Ткаченко Б.О.)

від 04.02.2021

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про стягнення 38 598 380,76 грн,

ВСТАНОВИВ:

Справа розглядалася судами неодноразово.

За наслідками нового розгляду справи в частині стягнення інфляційних нарахувань у сумі 3 390 000,33 грн та 3% річних у сумі 1 638 889,96 грн, рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2016 у справі № 910/6253/13, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021, у задоволені позовних вимог в цій частині відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що утримавшись від нарахування фінансових санкцій до та під час дії Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію", позивач не вправі нараховувати ці суми після втрати чинності цим Законом, оскільки здійснення прав у такий спосіб всупереч вимог частини 2 статті 13 Цивільного кодексу України порушує права відповідача, позбавляє його можливості списання заявлених сум, призводить до непередбачених чинним законодавством матеріальних втрат його як суб`єкта паливно-енергетичного комплексу.

17.03.2021 Публічне акціонерне товариство "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження, скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в частині інфляційних нарахувань та 3% річних задовольнити повністю.

В касаційній скарзі підставою касаційного оскарження скаржник визначає:

1) пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме - неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм статті 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" та пунктів 6, 8, 9 Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, що затверджений постановою КМУ від 08.09.2011 № 894, за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах;

2) наявність підстав, передбачених частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України (пункт 4 частини 2 статті 287 цього Кодексу), а саме - порушення норм процесуального права статей 73, 74, 76, 86, 210, 316 Господарського процесуального кодексу України, що фактично унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не досліджено, на підставі зібраних у справі доказів, питання дотримання процедури списання заборгованості та вчинення дій направлених на здійснення списання заборгованості у відповідності до Закону.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 цього Кодексу.

Строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 04.02.2021 (повний текст якої складено 22.02.2021), встановлений у частині 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України, закінчився 15.03.2021.

З касаційною скаргою Публічне акціонерне товариство "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулося 17.03.2021, тобто після перебігу строку, встановленого для подання касаційної скарги, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, проте із клопотанням про його поновлення, в якому зазначено, що повний текст оскаржуваної постанови отриманий 25.02.2021 у приміщенні суду, що підтверджується відповідною заявою, яка міститься в матеріалах справи.

З огляду на те, що повне судове рішення суду апеляційної інстанції заявник отримав 25.02.2021 і скаргу подано протягом двадцятиденного строку, суд касаційної інстанцій дійшов висновку, що він має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

При цьому Верховний Суд, перевіривши матеріали касаційної скарги встановив, що скаргу подано без додержання вимог, викладених у пункті 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, який, зокрема, визначає, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вирішуючи питання щодо обов`язку скаржника сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою, за подання касаційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті під час подання позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У квітні 2013 році позивач звернувся до господарського суду з позовом у цій справі - предметом якого є вимоги майнового характеру.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами підпунктів 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" мінімальну заробітну плату з 01.01.2013 установлено у розмірі 1 147,00 грн.

Звертаючись з касаційною скаргою у цій справі, позивач просить позовні вимоги задовольнити в частині стягнення інфляційних нарахувань у сумі 3 390 000,33 грн та 3% річних у сумі 1 638 889,96 грн, що в загальному складає 5 028 890,29 грн.

Отже, з урахуванням викладеного, беручи до уваги майновий характер спору та те, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви в цій частині перевищує 60 розмірів мінімальних заробітних плат, то розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги складає 137 640, 00 грн (60 розмірів мінімальних заробітних плат = 68 820,00 грн *200 %)).

До касаційної скарги заявник не додав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, тому касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України для надання строку на усунення встановлених недоліків в частині сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статей 119, 174, 234, 287, 288, пункту 2 частини 4 статті 290, частин 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Поновити Публічному акціонерному товариству "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" строк на касаційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2016 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 у справі № 910/6253/13.

2. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2016 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 у справі № 910/6253/13 залишити без руху.

3. Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом: надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 137 640, 00 грн.

4. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Кібенко

Л. Стратієнко