Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/49/21

Господарський суд Житомирської області у складі

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Трохимчук І.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Мотляха О.О. дов. №1-2518 від 10.12.2020 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Слободяник П.В., довіреність від 26.09.2020;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз"

про стягнення 716 213,77 грн

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" про стягнення 716 213,77 грн, з яких 570 573,48грн за надані послуги з транспортування природного газу, 89 635,51грн пені, 30 439,41грн 3% річних, 25 565,38грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору транспортування природного газу №/П13 від 28.09.2011.

В якості правових підстав позову зазначає ст. 526, 530, 612, 625, 953 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 19.01.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.03.2021.

04.03.2021 на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву від 03.03.2021, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що договір №/П13 від 28.09.2011 є нечинним з дати укладення договору № транспортування природного газу від 17.12.2015. Зазначена обставина встановлена судовими рішеннями у справі №906/768/17.

Крім цього, відповідач у відзиві повідомив про сплату боргу за транспортування природного газу у сумі 570 573,48грн згідно платіжного доручення №271 від 03.03.2021.

Представник відповідача 04.03.2021 подав клопотання про долучення до справи судових рішень у справі №906/768/17, копії договору № від 17.12.2015 та угоди про розірвання договору від 16.12.2019, копії платіжного доручення №271 від 03.03.2021 (а.с.144).

29.03.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначається, що питання чинності/нечинності договору №/П13 від 28.09.2011 не були предметом розгляду справи №906/768/17, а тому висновки згідно вказаного рішення не можуть бути застосовані до даної справи №906/49/21.

02.04.2021 на електронну пошту суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких наполягає що між сторонами щодо умов договору №/П13 від 28.09.2011 та умов договору № від 17.12.2015 відбулась новація у відповідності до ч. 2 ст. 604 ЦК України, а підписання відповідачем актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубами на підставі договору №/П13 від 28.09.2011 жодним чином не змінює взаємовідносини сторін, визначених договором № від 17.12.2015.

В судовому засіданні 05.04.2021 представник позивача повідомив про сплату відповідачем суми основного боргу, підтримав позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних.

Ухвалою суду від 05.04.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 22.04.2021.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.09.2011 між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (газотранспортне підприємство), правонаступником якої є АТ "Укртрансгаз" (позивач), та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (замовник, відповідач) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П13, відповідно до п.1.1 якого газотранспортне підприємство зобов`язалося надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов`язався сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та в порядку, передбаченому умовами цього договору (а.с.7-10).

Відповідно до п. 4.5 договору оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого начальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах ста відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Згідно з п. 10.1 договору він набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Крім того, між сторонами були укладені додаткові угоди до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П13 від 28.09.2011, а саме: № 1 від 09.01.2012, № 2 від 13.04.2012, № 3 від 17.01.2013, № 5 від 01.10.2013, № 6 від 20.06.2014, № 7 від 01.10.2014, згідно з умовами яких внесено зміни та доповнення до вказаного договору, зокрема, в частині річного планового обсягу транспортування природного газу та в частині реквізитів сторін (а.с.10 на звороті -16).

В подальшому відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11.06.2015 №1732 анульовано ліцензію АЕ №642465 видану ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом з 01.07.2015.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про затвердження Типового договору транспортування природного газу" № 2497 від 30.09.2015 затверджено Типовий договір транспортування природного газу та зобов`язано суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору транспортування природного газу у тримісячний строк з дати набрання чинності цією постановою (п. 3 зазначеної постанови).

17.12.2015 між ПАТ "Укртрансгаз" (оператор) та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (замовник) укладено договір транспортування природного газу №, за умовами якого, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1) (а.с.132-142).

Відповідно до п. 2.2, 2.3 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (далі за текстом - Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором є: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Згідно з п. 2.4, 2.5 договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розділ потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору. Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до п. 2.6, 2.7 договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також - оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом (п. 4.1 договору).

Згідно з п. 7.1, 7.2 договору вартість послуг транспортування розраховується за тарифами, які розраховуються Регулятором. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті.

Відповідно до п. 7.3. договору тарифи, передбачені пунктом 7.1. цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 13.1 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

Пунктом 13.5 договору сторони погодили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 17.1 договору він набирає чинності з дня його укладання і діє до 31 грудня 2016 року, а умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме - з 01 грудня 2015 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", звернувшись з позовом, обґрунтувало свої вимоги з посиланням на договір №/П13 від 28.09.2011, в той час як відповідач заперечуючи проти позову вказує на те, що правовідносини між сторонами мають регулюватися договором № від 17.12.2015.

При розгляді спору між тими ж сторонами у справі №906/768/17 судами різних інстанцій встановлено, що уклавши новий договір 17.12.2015 сторони замінили первісне зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (ст.604 ЦК України), оскільки договір, укладений 17.12.2015, врегульовує ті ж відносини, які вже були урегульовані раніше договором від 28.09.2011 про надання послуг з транспортування природного газу. У зв`язку з цим, до правовідносин сторін спору мають бути застосовані положення договору від 17.12.2015, оскільки його предметом є у тому числі і послуги з фізичного транспортування природного газу, а також інші послуги, надання яких здійснюється на підставі положень нового законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доводяться при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, правовідносини сторін щодо транспортування природного газу починаючи з 01.12.2015 регулюються договором № від 17.12.2015, а не договором, на який посилається позивач.

16.12.2019 сторони уклали угоду про розірвання договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № (а.с.143), за умовами якої оператор і замовник дійшли згоди з 01.03.2019 розірвати договір транспортування природного газу від 17.12.2015 №. Сторони вказали, що з 01.03.2019 зобов`язання, що виникають із договору, припиняються, окрім фінансових зобов`язань, що виникли в період дії договору і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками в цій частині. Ця угода про розірвання набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін.

Суд враховує те, що станом на 16.12.2019 момент укладення угоди про розірвання договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № позивачем було надано послуги з транспортування газу в період з січня 2018 по квітень 2019, а у відповідача одночасно вже виникло зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг (в тому числі за період березень - квітень 2019 року у зв`язку з підписанням актів наданих послуг від 31.03.2019 та від 30.04.2019) (а.с.30-31).

Тому, господарський суд виходить з того, що відносини сторін у спірний період, а саме з січня 2018 року по квітень 2019 року були повністю урегульовані Договором № транспортування природного газу від 17.12.2015, у відповідності з яким Оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

На виконання умов договору № від 17.12.2015 (далі-Договір) позивачем надано відповідачу послуги з транспортування газу за період з січня 2018 року по квітень 2019 року на загальну суму 994720,89грн, що підтверджується Актами наданих послуг (а.с.17-31). Вказані акти підписані та скріплені печаткою відповідача. Крім того, дані акти не містять дати підписання відповідачем акту іншої, ніж дата складання акта.

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" свої договірні зобов`язання щодо оплати отриманих послуг виконав частково на суму 424 147,41грн, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість з оплати вказаних послуг в розмірі 570 573,48 грн.

У зв`язку з зазначеним ПАТ "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" про стягнення з останнього на користь ПАТ "Укртрансгаз" 716 213,77 грн, з яких 570 573,48грн за надані послуги з транспортування природного газу, 89 635,51грн пені, 30 439,41грн 3% річних, 25 565,38грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Згідно з п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493, доступ суб`єктів ринку природного газу до газотранспортної системи здійснюється, зокрема, на принципах надання оператором газотранспортної системи послуг доступу та приєднання виключно на договірних засадах; своєчасної та повної оплати послуг, наданих оператором газотранспортної системи.

За умовами п.2.5. договору приймання - передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до п. 1 гл. 7 розділу ІІІ Кодексу газотранспортної системи порядок приймання-передачі природного газу в точках входу та точках виходу на міждержавному з`єднанні визначається відповідною угодою про взаємодію між оператором газотранспортної системи та оператором суміжної газотранспортної системи. Замовник послуг транспортування разом з оператором суміжної газотранспортної системи та оператором газотранспортної системи укладають до 5-го числа наступного місяця акти приймання-передачі газу на обсяги, які замовник послуг транспортування отримав або направив у точках входу та точках виходу на міждержавному з`єднанні за цей газовий місяць.

Пунктом 1 гл. 1 розділу VІІ Кодексу газотранспортної системи встановлено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Згідно з п. 5 гл. 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. При цьому, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що в період з січня 2018 року по квітень 2019 року позивач надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 994 720,89грн, про що були складені акти наданих послуг з транспортування природного газу за вказаний період. Акти підписані сторонами та скріплені печатками, що визнається обома сторонами та підтверджується матеріалами справи (а.с.17-31).

Оскільки сторони у договорі не передбачили строки оплати послуг транспортування, суд застосовує ст. 530 ЦК України, тобто відповідач мав розрахуватися за надані послуги згідно Актів приймання-передачі в семиденний строк з дня їх отримання, які суд розцінює як вимогу про сплату. Датою отримання актів відповідачем суд вважає дату їх складення, оскільки сторонами до матеріалів справи не надано доказів того, що акти підписано відповідачем в інший день, ніж той, що зазначений в акті як дата його складення. Будь-які відмітки на актах, які б вказували на іншу дату підписання, відсутні.

Позивач вказує, що заборгованість з оплати послуг транспортування сплачена відповідачем у розмірі 424 147,41грн до звернення позивача до суду та у розмірі 570 573,48грн після відкриття провадження у справі №906/49/21.

На підтвердження до матеріалів справи додано копію платіжного доручення №271 від 03.03.2021 (а.с.144).

Зважаючи на вищевикладене, провадження у справі щодо вимог про стягнення з відповідача 570 573,48грн основного боргу підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Неналежне виконання договірних зобов`язань тягне за собою відповідальність, встановлену законом і договором, при зверненні з позовом до Господарського суду Житомирської області позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 89 635,51грн, 3% річних в розмірі 30 439,41грн, інфляційні втрати в розмірі 25 565,38грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд дійшов висновку, що в договорі № від 17.12.2015 сторони не передбачили строків проведення розрахунків саме за транспортування природного газу, тому сторони в цій частині мають керуватись загальними нормами ЦК України щодо проведення розрахунків, а саме ч.2 ст.530 ЦК України.

За приписами п. 13.5 договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 визначено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених ц и м д о г о в о р о м, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Тобто умовою застосування п. 13.5 є порушення строків оплати, які передбачені договором.

Вказані обставини підтверджено також у постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №906/768/17, а тому на підставі ст.75 ГПК України не доводяться при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлено ці обставини.

Оскільки, як встановлено судом, сторони не передбачили у договорі строків оплати за послуги з транспортування природного газу, тому нарахування пені та її стягнення за несвоєчасно проведені розрахунки відповідно до умов п. 13.5 договору є безпідставним, тому вимога щодо стягнення з відповідача пені в сумі 89 635,51грн задоволенню не підлягає.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Як встановлено судом, договором від 17.12.2015 не передбачено строки оплати послуг транспортування, тому у відповідності до ст.530 ЦК України, строк оплати визначається з дня отримання актів, які суд розцінює як вимогу про сплату. Як зазначалося вище, датою отримання актів відповідачем суд вважає дату їх складення, оскільки сторонами до матеріалів справи не надано доказів того, що акти підписано відповідачем в інший день, ніж той, що зазначений в акті як дата його складення. Будь-які відмітки на актах, які б вказували на іншу дату підписання, відсутні.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (а.с.38-40, 44-45), поданий позивачем, суд вважає його обґрунтованим, арифметично вірним, а тому задовольняє вимогу про стягнення 30 439,41грн 3% річних за період з 20.02.2018 по 17.12.2020 та 25 565,38грн інфляційних втрат за період з березня 2018 року по жовтень 2020 року.

Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 570 573,48грн основного боргу провадження підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Зважаючи на докази, які містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та стягує з відповідача на користь позивача 30 439,41грн 3% річних, 25 565,38грн інфляційних втрат.

Суд відмовляє в частині вимог про стягнення з відповідача 89 635,51грн пені.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч.9 с.129 ГПК України).

Судом задоволено вимогу про стягнення з відповідача 56 004,79грн.

Крім того, судом враховано, що після звернення позивача до суду відповідачем здійснено часткову оплату основного боргу у розмірі 570 573,48грн.

Зважаючи на вищевикладене, судовий збір слід покласти на відповідача в розмірі 9 398,67грн, що є пропорційним до суми задоволених позовних вимог та суми здійсненої відповідачем часткової оплати основного боргу, яка відбулася після звернення позивача до суду (56 004,79грн задоволено + 570 573,48грн сплачено відповідачем після звернення позивача до суду = 626 578,27грн х 1,5%).

Керуючись п.2 ч.1 ст.231, ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 570 573,48грн заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (12501, м.Коростишів, Житомирська область, вул.Київська, 55, ідентифікаційний код 20413052) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801):

- 30 439,41грн 3% річних,

- 25 565,38грн інфляційних втрат,

- 9 398,67грн судового збору.

4. Відмовити в позові в частині стягнення 89 635,51грн пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.04.21

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (рек. з пов.) та на електронну пошту

3 - відповідачу (рек. з пов.) та на електронну пошту