УХВАЛА

м. Київ

26.04.2021Справа № 910/344/15-г
За заявою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (стягувач)

про видачу дубліката наказу від 14.03.2016 та поновлення строку на його пред`явлення до виконання у справі №910/344/15-г

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-розважальний комплекс "Мега-Сіті" про стягнення 286668 грн. штрафу та зобов`язати передати майно у власність

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Лук`янчук Д.Ю.

Представники сторін не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.2015 у справі №910/344/15-г позовні вимоги задоволено повністю, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-розважальний комплекс "Мега-Сіті" передати у власність Публічного акціонерного товариства "Київенерго" новий енергооб`єкт, а саме обладнання РП-496, ТП-7827, ТП-7828 та КЛ-10кВ згідно з додатками до Договору від 10.04.2013 № 147/18-13 та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-розважальний комплекс "Мега-Сіті" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 286668 грн. штрафу, а також 6951 грн. 36 коп. судового збору.

На виконання вищевказаного рішення Господарським судом міста Києва 12.05.2015 та 14.03.2016 було видано відповідні накази.

Ухвалою суду від 15.03.2021 замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство "Київенерго", перейменованого у Акціонерне товариство "К.ЕНЕРГО", на його правонаступника - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" у справі №910/344/15-г.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" надійшла заява про видачу дублікату наказу від 14.03.2016 та поновлення строку на його пред`явлення до виконання у справі №910/344/15-г.

Ухвалою суду від 15.04.2021 вказану заяву судом призначено до розгляду у судовому засіданні на 26.04.2021.

У судове засідання 26.04.2021 представники сторін не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 329 ГПК України, заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Розглянувши в судовому засіданні 26.04.2021 вказану заяву, судом встановлено наступне.

Новий стягувач за наказом від 14.03.2016 у справі №910/344/15-г зазначає, що даний наказ пред`являвся до виконання ПАТ «Київенерго» до Дніпровського ВДВС де було відкрито виконавче провадження №50674747, 29.06.2017 виконавчий документ було повернуто стягувачу, а станом на 10.02.21 виконавче провадження було знищено за закінченням строків зберігання.

Наведені обставини підтверджується листом №11055 від 12.02.2021 Дніпровського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого надана до матеріалів справи.

Заявник вказує на те, що при передачі матеріалів від ПАТ «Київенерго» до нового стягувача наказ 14.03.2016 у справі №910/344/15-г було втрачено, на підтвердження чого заявником надано довідку про втрату виконавчого провадження №3/06/1884 від 16.02.2021.

У зв`язку із викладеним, пропущення строків пред`явлення наказу від 14.03.2016 №910/344/15-г до виконання та втрата його оригіналу відбулося не з вини нового стягувача.

Частиною 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

При цьому, суд приймає до уваги, що в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає заяву нового стягувача про відновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу від 14.03.2016 у справі №910/344/15-г обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, відповідно до пункту 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення, видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі, містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №24/262, від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від 11.11.2019 у справі № 5/229-04, від 23.05.2019 у справі № 5023/1702/12, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 10.09.2018 у справі № 5011-58/9614-2012, від 10.04.2018 у справі № 24/234.

Враховуючи вищевикладені обставини та надані докази, наказ Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 у справі №910/344/15-г фактично є втраченим, а тому заява Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 у справі №910/344/15-г підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 235, 329 п. п.19.4 Перехідних положень ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (стягувач) про видачу дубліката наказу від 14.03.2016 у справі №910/344/15-г та поновлення строку на його пред`явлення до виконання у справі №910/344/15-г задовольнити.

Поновити строки для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 у справі №910/344/15-г до виконання з 26.04.2021.

Видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 у справі №910/344/15-г.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків