номер провадження справи 9/16/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 Справа № 908/370/21

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з додатковою відповідальністю Експрес Страхування, (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА, (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А)

про стягнення суми 22636,05 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю Експрес Страхування про стягнення з відповідача: Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА суми 21177,39 грн. відшкодування, суми 1166,85 грн. пені, суми 291,81 грн. 3% річних, всього загальної суми 22636,05 грн.

Ухвалою суду від 22.02.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/370/21, присвоєний номер провадження 9/16/21, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

22.04.2021 за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Позов обґрунтовано ст. 193 ГК України, ст.ст. 524, 526, 527, 530, 533, 625, 979, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. 9, 16, 25, 27 Закону України Про страхування, ст.ст.22, 33-37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та мотивовано, зокрема, наступним. ТДВ «Експрес Страхування» звернулось до відповідача з заявою № 2848/07 - 3.20.1050 від 20.05.2020 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, яка отримана ним 25.05.2020. З огляду на положення ст. 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідач повинен був здійснити відшкодування до 25.08.2020 включно. У зв`язку із тим, що відповідачем виплату здійснено не було, позивач за прострочення грошового зобов`язання, яке виникло з 26.08.2020, нарахував до сплати відповідачу суму 1166,85 грн. пені та суму 291,81 грн. 3% річних. Також в позовній заяві викладено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 8496,51 грн., в т.ч., суми 2270 грн. судового збору та суми 6226,51 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

23.03.2021 до господарського суду від позивача надійшла заява про закриття провадження по справі № 908/370/21 в частині стягнення з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» суми 21177,39 грн. страхового відшкодування, у зв`язку із тим, що 12.03.2021 відповідачем було сплачено вказану суму за платіжним дорученням № 51935. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заявлені до стягнення суми пені та 3% річних, а також суму судових витрат в розмірі 8496,51 грн. (2270,00 грн. - судовий збір, 6226,51 грн. - витрати на професійну правничу допомогу).

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив до суду не подав. Про розгляд справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке свідчить про отримання 25.02.2021 відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Із змісту ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.07.2018 між ТДВ Експрес Страхування (Страховик, позивач у справі) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.18.2413095, згідно з умовами якого застраховано транспортний засіб CHERY/TIGGO 7, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску.

18.04.2020 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «HUNDAY» SONATA, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та «CHERY/TIGGO 7», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 455840, складеною працівниками Управління патрульної поліції у місті Києві, в якій, зокрема, зазначено, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 . Правил дорожнього руху. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП, складено адміністративний протокол; матеріали ДТП направлено до Солом`янського районного суду м. Києва.

У постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2020 у справі №3/4747/20 (760/9711/20) встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 536296 від 18.04.2020 ОСОБА_3 18.04.2020 о 14 год. 05 хв. у м. Києві, керуючи автомобілем марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Чері» д.н.з НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

ТДВ «Експрес Страхування» отримано від ОСОБА_1 заяву від 21.04.2020 про виплату страхового відшкодування для відновлення автомобіля CHERY/TIGGO 7, д /н НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок події, що трапилась 18.04.2020, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок СТО ТОВ «Автоцентр на Кільцевій», за вирахуванням безумовної франшизи 4655,00 грн.

21.04.2020 оцінювачем складено протокол огляду транспортного засобу від 21.04.2020 з описом пошкодження автомобіля марки CHERY/TIGGO 7, держ. № НОМЕР_1 . ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» виставлено рахунок-фактуру № Z200001558 від 23.04.2020 на оплату ТДВ «Експрес Страхування» вартості робіт та матеріалів (запчастин) з ремонту вказаного автомобіля на загальну суму 25 832,39 грн. з ПДВ.

Відповідно до складеного ТДВ «Експрес Страхування» страхового Акту № 3.20.1050-1 від 28.04.2020 сума виплати страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_1 на підставі договору страхування № 202.18.2413095 від 17.07.2018 (об`єкт страхування: автомобіль «CHERY/TIGGO 7», д.н НОМЕР_1 ), внаслідок події (ДТП), що трапилась 18.04.2020, склала 21 177,39 грн. (ця сума визначена за вирахуванням суми 4655,00 грн. франшизи).

За платіжним дорученням № ЦО02484 (#01) від 05.05.2020 ТДВ «Експрес Страхування» перераховано на рахунок ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» суму 21177,39 грн. страхового відшкодування згідно договору № 202.18.2413095 від 17.07.2018.

Згідно з полісом серії ЕР № 102093876 (діючий станом на 18.04.2020) цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «HUNDAY» SONATA, державний номер ТЗ НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА (відповідач у справі); франшиза згідно з цим полісом 0,00 грн.; ліміт за шкоду майну 130 000,00 грн.

Позивачем на адресу в ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА була направлена заява № 3.20.1050 про проведення виплати страхового відшкодування (вих.№2848/07-3.20.1050 від 20.05.2020) у порядку суброгації на рахунок ТДВ «Експрес Страхування» в розмірі 21177,39 грн., яку просив перерахувати протягом семи днів з дня отримання заяви. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення заява отримана відповідачем 25.05.2020.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За змістом статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 6 Закону України Про страхування страхування може бути добровільним або обов`язковим. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України Про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статті 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України Про страхування страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

В частині 1 ст. 25 Закону України Про страхування визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування)/страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами ст. 27 Закону України «Про страхування», в якій зазначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, у разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У таких правовідносинах відбувається (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст.ст. 3, 5 цього Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 викладено правовий висновок про те, що згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

З виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи з викладених висновків Великої палати Верховного Суду та приписів законодавства, суд дійшов висновку, що порядок виплати страхового відшкодування, встановлений Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поширюється не тільки на страхувальника, але й на іншу особу, яка має право на виплату страхового відшкодування, в даному випадку на позивача, у тому числі щодо строків виплати страхового відшкодування та відповідальності за їх порушення.

Пунктом 36.2 статті 36 вказаного Закону встановлено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, з урахуванням наведених норм права, позивач, як страховик, згідно з умовами за договору добровільного страхування наземних транспортних засобів перерахував суму 21177,39 грн. страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу автомобіля марки CHERY/TIGGO 7, д.н НОМЕР_1 , внаслідок події (ДТП), що трапилась 18.04.2020.

Згідно з постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2020 у справі №760/9711/20 ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 порушив Правила дорожнього руху, визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування серії ЕР № 102093876, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну транспортним засобом «HUNDAY» SONATA, державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА».

Згідно положень ст. 512, 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України Про страхування позивач набув право вимоги до відповідача в порядку суброгації.

На адресу ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА позивачем була направлена заява № 3.20.1050 про проведення виплати страхового відшкодування (вих.№2848/07-3.20.1050 від 20.05.2020) у порядку суброгації на рахунок ТДВ «Експрес Страхування» в розмірі 21177,39 грн. (отримана відповідачем 25.05.2020).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві зазначив, що відповідач, який отримав заяву про здійснення виплати страхового відшкодування на користь ДТВ «Експрес Страхування», повинен був сплатити суму страхового відшкодування на його користь до 25.08.2020 включно.

У зв`язку із тим, що вимога залишена ПрАТ УАСК АСКА без задоволення, позивач звернувся до суду з позовом, за яким ухвалою суду від 22.02.2021 відкрито провадження у даній справі № 908/370/21.

23.03.2021 до господарського суду від позивача надійшла заява про закриття провадження по справі № 908/370/21 в частині стягнення з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» суми 21177,39 грн. страхового відшкодування у зв`язку із тим, що відповідачем було сплачено вказану суму за платіжним дорученням № 51935 від 12.03.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач оплатив суму 21177,39 грн. страхового відшкодування після звернення позивача з позовом до суду, провадження у справі №908/370/21 в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача сумиу1166,85 грн. пені та суму 291,81 грн. 3% річних, які нараховано за період з 26.08.2020 по 09.02.2021 за прострочення виплати страхового відшкодування. В заяві про закриття провадження у справі в частині стягнення суми страхового відшкодування, позивачем підтримані зазначені вимоги про стягнення пені та 3 % річних.

Частинами 1 та 3 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування за наявності відповідних правових підстав для цього є грошовим зобов`язанням страховика. Тому в разі прострочення виконання даного зобов`язання до страховика може бути застосовано відповідальність за порушення грошового зобов`язання, визначену статтею 625 Цивільного кодексу України.

Правова позиція стосовно наявності підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат у разі прострочення виплати страховиком відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів наведена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України Про страхування передбачено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Норма вказаної статті не містить обмежень щодо її застосування виключно у правовідносинах між страховиком і страхувальником за полісом ОСЦПВВНТЗ, тому суд дійшов висновку про можливість застосування даної відповідальності до відповідача у разі прострочення ним виплати страхового відшкодування на користь особи, яка має право на таке відшкодування, в даному випадку - позивача.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 1166,85 грн. пені та суми 291,81 грн. 3% річних за заявлений позивачем період є обґрунтованими, розрахунок здійснено правильно, тому судом задовольняються.

На підставі всього вищевикладеного, позовні вимоги задовольняються судом частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом. ч. 1 ст. 124 цього Кодексу разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

В позовній заяві наведено попередній розрахунок судових витрат та заявлено про стягнення з відповідача суми 8496,51 грн. судових витрат, в т.ч., суми 2270 грн. судового збору та суми 6226,51 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В заяві про закриття провадження у справі в частині стягнення страхового відшкодування, позивач також зазначив про стягнення цих судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує дії сторони щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір встановлено, що в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Враховуючи те, що відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, до початку розгляду справи по суті за платіжним дорученням від 12.03.2021 оплачено суму 21177,39 грн. страхового відшкодування і провадження у справі в цій частині підлягає закриттю, позивачу слід повернути з Державного бюджету суму 2123,72 грн. судового збору на підставі ухвали суду за відповідним клопотанням позивача.

На підставі вищезазначеного та враховуючи приписи ст. 129 ГПК України інша частина судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: в розмірі 146,28 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, витрати на правову допомогу стягуються судом при ухваленні рішення на користь відповідної сторони, якщо останньою буде документально доведено понесення цих витрат, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат.

В позові наведено опис робіт (наданих юридичних послуг) із зазначенням їх переліку та кількості годин, а саме:

1. Вивчення страхової справи № 3.20.1050. Написання та направлення запитів для отримання відповідних доказів 2 години;

2. Написання позовної заяви. Копіювання додатків та посвідчення копій документів. Складання опису поштового вкладення. Організація направлення засобами поштового зв`язку копії позовної заяви з додатками відповідачу та позовної заяви до суду 4 години.

При цьому, згідно з попереднім розрахунком судових витрат, в тому числі в частині витрат на професійну правничу допомогу, які складають 6226,51 грн., вказано, що згідно з п.п. 1.2.1, 6.1.1 Договору про надання юридичних послуг та правової допомоги № 03/07-ЮР від 03.07.2020 вартість послуг з реалізації регресних (суброгаційних) вимог заявника становить 25% суми заборгованості, поверненої за участі виконавця. З урахуванням зазначеного, позивачем наведено розрахунок витрат на професійну правничу допомогу: 25% (22636,05+2270,00) = 6226,51 грн.

Таким чином, сума 6226,51 грн. витрат на правничу допомогу, розрахована не тільки виходячи з суми заявлених позовних вимог (22636,05 грн.), а також й з витрат на судовий збір (2270 грн.).

До позовної заяви ТДВ «Експрес Страхування» додано копію договору про надання юридичних послуг та правової допомоги № 03/07-ЮР від 03.07.2020, який укладено між ТДВ «Ескпрес страхування» (Замовник, Клієнт) та Фізичною особою підприємцем Шупляковою Світланою Борисівною (Виконавець) та копію дублікату Свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, виданого Шупляковій С.Б. Згідно з п.п. 2.1.11 договору передбачено призначення уповноваженої особи зі штату Виконавця, відповідальну за надання послуг за даним договором. Згідно зі змістом п.6.3 договору Виконавець зобов`язаний оформити Звіт та Акт наданих послуг за результатами роботи та надати Акти для підписання Замовнику.

Позовна заява вих. №1047/07-3.20.10.50 від 09.02.2021, яка надійшла до господарського суду, підписана представником ТДВ «Експрес Страхування» Сабітовим Сергієм Володимировичем, який діє на підставі довіреності за № 03/07-ЮР/2 від 23.12.2020 (копія додана до позовної заяви), яким також завірені додані до позовної заяви документи. В довіреності є посилання на договір про надання юридичних послуг та правової допомоги №03/07-ЮР від 03.07.2020.

Будь-яких інших документів, в тому числі довіреності, виданої Замовником Виконавцю (адвокату Шупляковій С.Б.), як то передбачено п.3.2 договору про надання юридичних послуг та правової допомоги №03/07-ЮР від 03.07.2020, а також доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, зокрема, Звіту, Акту наданих послуг з описом робіт та їх вартості, рахунків тощо до позовної заяви додано не було.

Заяви про те, що відповідні документи будуть надані в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України від позивача не надходило. На час розгляду справи відповідні документи в матеріалах справи відсутні.

З огляду на вищевикладене, судом відмовляється у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі № 908/370/21 в частині вимог про стягнення суми 21177 грн. 39 коп. страхового відшкодування за відсутністю предмета спору.

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Експрес Страхування в частині вимог про стягнення суми 1166,85 грн. пені та суми 291,81 грн. 3% річних задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА, (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-а) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Експрес Страхування, (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2) суму 1166 (одна тисяча сто шістдесят шість) грн. 85 коп. пені, суму 291 (двісті дев`яносто одна) грн. 81 коп. 3% річних, суму 146 (сто сорок шість) грн. 28 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити Товариству з додатковою відповідальністю Експрес Страхування в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА суми 6226,51 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення складено та підписано 27.04.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва