ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. Справа№ 910/15597/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 р.

у справі № 910/15597/20 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв"

до Комунального підприємства "Київський метрополітен"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест"

про стягнення заборгованості в розмірі 29 495,47 грн.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про стягнення заборгованості в розмірі 29 495,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про на постачання природного газу № С/541-19 від 27.05.2019, в частині здійснення розрахунків за отриманий у грудні 2019 року газ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 р. у справі № 910/15597/20 у задоволенні позову відмовлено повністю. Витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 р. у справі № 910/15597/20 в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" про стягнення з Комунального підприємства "Київський метрополітен" заборгованості за спожитий природний газ у грудні 2019 року - 29 495,47 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2021 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П., Ткаченко Б.О.

21.01.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов другий примірник апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 р. у справі № 910/15597/20 - залишено без руху. Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання до Північного апеляційного господарського суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та докази надсилання копії апеляційної скарги - Товариству з обмеженою відповідальністю „Екотехноінвест"

04.02.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків та поновлення строку, встановленого для подання апеляційної скарги.

Розпорядження № 09.1-08/520/21 Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 р., у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15597/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 р апеляційну скаргу у справі №910/15597/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Алданова С.О., Зубець Л.П.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 р. у справі № 910/15597/20 посилаючись на те, що справу №910/15597/20 було розглянуто судом першої інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи та з повним текстом рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 скаржник ознайомився 30.12.2020 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 р. у справі № 910/15597/20 та поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 р. у справі № 910/15597/20. Витребувано з Господарського суду міста Києва справу №910/15597/20. Роз`яснено учасниками, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

15.02.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду м. Києва надійшли матеріали справи № 910/15597/20.

24.02.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 р. у справі № 910/15597/20 без змін.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що 27 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» (далі - постачальник, позивач) та Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (далі - споживач, відповідач) укладено Договір на постачання природного газу № С/541-19 від 27.05.2019 (далі - Договір), за умовами якого, постачальник зобов`язується постачати газ природний («газове паливо» код 09120000-6 за ДК 021:2015) споживачеві в обсягах (об`ємах) і порядку передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірах, строки, порядку та на умовах передбачених цим Договором.

Передача природного газу за цим Договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача (далі - пункт призначення). Перелік комерційних вузлів обліку природного газу та величина приєднаної потужності визначається в заяві приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу укладеного між споживачем та оператором газорозподільної системи (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 1.3 Договору споживач отримує послуги з розподілу природного газу газорозподільчими організаціями:

- міста Києва у ПАТ «Київгаз» на підставі Типового договору розподілу природного газу від 01.08.2016№ 222033;

- Київської області у ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» на підставі Типового договору розподілу природного газу від 02.03.2016 № 09420394PDBP016.

Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник на визначений цим Договором період забезпечує постачання природного газу в пункти призначення в обсягах (об`ємах), підтверджених оператором ГРМ.

У відповідності до п. 2.4 Договору облік обсягів (об`єму) природного газу, що постачається на умовах даного Договору, здійснюється оператором ГРП згідно з Договорами розподілу природного газу, укладених між споживачем та оператором ГРМ.

Пунктом 2.5 Договору узгоджено, що фактичний обсяг (об`єм) розподіленого природного газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, підтверджується підписаним між споживачем та оператором ГРМ актом наданих послуг.

За наявності розбіжностей в частині визначення обсягу (об`єму) спожитого (розподіленого) природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов Договорі розподілу природного газу, а разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання обсяг (об`єм) спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Згідно з п. 2.6 Договору споживач зобов`язаний протягом одного робочого дня з моменту складання акту наданих послуг з оператором ГРМ надати завірену споживачем копію такого акту постачальнику. В разі відсутності акту наданих послуг, або, якщо споживач не передав постачальнику копію відповідно акту, за основу для розрахунку вартості постачання природного газу за цим Договором застосовуються дані оператора ГРМ, постачальник має право одноособово звернутись до оператора ГРМ та дізнатись обсяги (об`єм) природного газу, розподіленого оператором ГРМ для споживача протягом звітного місяця.

За умовами п. 2.7 Договору, на підставі відомостей про обсяги протранспортованого природного газу, отриманих в порядку, передбаченому п. 2.6 цього Договору, постачальник протягом двох робочих днів, готує та надає на підписання споживачу два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом трьох календарних днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути один примірник акта приймання-передачі природного газу, підписаного уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У випадку відмови споживача від підписання акта приймання-передачі природного газу, розбіжності підлягають урегулюванню у встановленому законодавством порядку.

До прийняття відповідного рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Пунктом 2.8 Договору визначено, що Акти приймання-передачі природного газу є підставою для розрахунків споживача з постачальником.

Звіряння фактичного об`єму спожитого природного газу з даними оператора ГРМ здійснюється постачальником не рідше одного разу на шість місяців (п. 2.9 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору споживання підтверджених обсягів (об`ємів) природного газу протягом місяця здійснюється, як правило, рівномірно, виходячи із середньодобової норми (далі - добова норма), яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу (об`єму) природного газу на кількість днів протягом цього місяця.

Згідно з п. 3.3 Договору постачальник має право оперативно контролювати обсяг (об`єм) споживання природного газу споживачем, використовуючи базу даних оператора ГРМ та інформацію споживача, а також самостійного контролю обсягів (об`ємів) споживання природного газу на об`єкті споживача.

У відповідності до п 4.2 Договору ціна за 1000 куб.м. (тис.м3) природного газу становить 6 777,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 1 129,50 грн.

Відповідно до п. 4.3 Договору місячна вартість природного газу визначається як добуток ціни природного газу на загальний місячний обсяг (об`єм) реалізованого природного газу.

За умовами п. 4.5 Договору розрахунок за поставлений (спожитий) природний газ здійснюється споживачем щомісячно, протягом 7 банківських днів (до 10 числа місяця наступного за місяцем постачання) з моменту підписання актів приймання-передачі природного газу.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками та укладається на строк до 30.09.2019, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 10.1 Договору).

В подальшому сторонами укладено Додаткову угоду № 1 від 27.09.2019, Додаткову угоду № 2 від 29.11.2019, Додаткову угоду № 3 від 13.12.2019 та Додаткову угоду № 4 від 28.12.2019.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками та укладається на строк до 31.01.2020, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 10.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 28.12.2019).

В обґрунтування свої вимог позивач зазначає, що у грудні 2018 року позивачем було спожито газ у обсязі 17,38268 тис.м.куб., який визначено на підставі Інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз», загальною вартістю 117 802,43 грн., відповідно до Актів приймання-передачі природного газу № РН-0005743, № РН-0005744 та № РН-006037, з яких сплачено лише 88 396,96 грн., в зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 29 495,47 грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що згідно Договору № С/541-19 від 27.05.2019 постачання природного газу позивачем відповідачу в грудні здійснювалось з 01.12.2019 по 17.12.2019 включно, а з 18.12.2019 відповідач змінив постачальник природного газу на ТОВ «Екотехінвест», який здійснював поставку природного газу позивачу з 18.12.2019 по 31.12.2019.

Відповідач зазначає, що здійснив розрахунок за фактичне споживання природного газу з ТОВ «Енергогазрезерв» в обсягах визначених відповідно до звіту в об`ємі 12,1653300 тис.м.куб., що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі природного газу № РН-0005743 від 31.12.2019 та підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків за грудень 2019 року. Відповідач також зазначає, що зазначений у наданому до позовної заяви електронному доказу - скріншоті з Інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз» про обсяг спожитого природного газу відповідачем у кількості 17,38268 тис.м.куб. не відповідає показникам, які відповідач надіслав у звіті АТ «Київгаз» з обчислювача природного газу про добові споживання природного газу відповідача за грудень 2019 року.

Судом встановлено, що вказаний договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За умовами п. 2.7 Договору, на підставі відомостей про обсяги протранспортованого природного газу, отриманих в порядку, передбаченому п. 2.6 цього Договору, постачальник, протягом двох робочих днів, готує та надає на підписання споживачу два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом трьох календарних днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути один примірник акта приймання-передачі природного газу, підписаного уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У випадку відмови споживача від підписання акта приймання-передачі природного газу, розбіжності підлягають урегулюванню у встановленому законодавством порядку.

До прийняття відповідного рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Пунктом 2.8 Договору визначено, що акти приймання-передачі природного газу є підставою для розрахунків споживача з постачальником.

В обґрунтування свої позовних вимог позивач зазначає, що позивачем поставлено відповідачу у грудні 2019 року природний газ відповідно до Акту приймання-передачі природного газу № РН-0006037 від 31.12.2019.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем поставлено відповідачу у грудні 2019 року газ згідно актів приймання-передачі природного газу № РН-0005743 від 31.12.2019 на суму 82 444,44 грн. та РН-0005744 від 31.12.2019 на суму 5 952,52 грн., які підписані сторонами без заперечень та зауважень, та які відповідачем оплачено, що визнається обома сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з вимогою № 669/08-03 від 10.08.2020 про сплату заборгованості у розмірі 29 405,47 грн., до якої долучив Акт приймання-передачі природного газу № РН-0006037 від 31.12.2019.

Відповідач у відповідь на вимогу позивача листом № 14/6-1584 від 19.08.2020 зазначив, що листом № 14/6-2723 від 13.12.2019 повідомив позивача, що об`єм фактично спожитого природного газу з 01.12.2019 по 17.12.2019, за даними комерційних вузлів обліку становив 12,16533 тис.куб.м., в зв`язку з чим відповідач не вбачає підстав для оплати позивачу 29 405,47 грн., а наданий акт повертає без розгляду.

В підтвердження поставки позивачем та прийняття природного газу відповідачем в обсязі 17,38268 тис. м. куб, позивачем надано скріншот з інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз».

Як зазначалось вище, згідно з п. 3.3 Договору постачальник має право оперативно контролювати обсяг (об`єм) споживання природного газу споживачем, використовуючи базу даних оператора ГРМ та інформацію споживача, а також самостійного контролю обсягів (об`ємів) споживання природного газу на об`єкті споживача.

Згідно з п. 1.3 Договору споживач отримує послуги з розподілу природного газу газорозподільчими організаціями:

- міста Києва у ПАТ «Київгаз» на підставі Типового договору розподілу природного газу від 01.08.2016№ 222033;

- Київської області у ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» на підставі Типового договору розподілу природного газу від 02.03.2016 № 09420394PDBP016.

Пунктом 2 глави 3 розділу ІХ Кодексу ГРС визначено, що для визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ приймаються дані комерційного вузла обліку споживача.

У відповідності до п. 2.4 Договору облік обсягів (об`єму) природного газу, що постачається на умовах даного Договору, здійснюється оператором ГРП згідно з Договорами розподілу природного газу, укладених між споживачем та оператором ГРМ.

Пунктом 2.5 Договору узгоджено, що фактичний обсяг (об`єм) розподіленого природного газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, підтверджується підписаним між споживачем та оператором ГРМ актом наданих послуг.

Згідно з п. 3 глави 3 розділу ІХ Кодексу ГРС якщо комерційний вузол обліку природного газу по споживачу в установленому порядку обладнаний засобами дистанційної передачі даних, прогноз відбору/споживання природного газу, що надається Оператором ГРМ протягом газової доби, визначається Оператором ГРМ виходячи із фактичних даних, зчитаних з комерційних вузлів обліку природного газу.

Судом першої інстанції при розгляді справи відповідно до положень ст. 76-78 ГПК України встановлено наявність або відсутність обставин (фактів), досліджено належні докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Таким чином, оскільки за умовами Договору позивач має право оперативно контролювати обсяг (об`єм) споживання природного газу споживачем, використовуючи базу даних оператора ГРМ та інформацію споживача, а також самостійного контролю обсягів (об`ємів) споживання природного газу на об`єкті споживача, в зв`язку з чим суд не приймає до уваги скріншот з інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз», оскільки останній не є оператором ГРМ за умовами Договору, та умовами Договору не передбачено можливості підтвердження обсягу спожитого газу скріншотом.

Жодних доказів, зокрема здійснення самостійного контролю обсягів (об`ємів) споживання природного газу на об`єкті споживача, матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2019 між відповідачем та ТОВ «Екотехноінвест» укладено Договору постачання природного газу № 880-ЕМ-19, Додатком № 1 до якого, передбачено постачання третьою особою відповідачу газу у грудні 2019 року.

При цьому, як вже зазначалось, у грудні 2019 року позивачем поставлено відповідачу газ згідно актів приймання-передачі природного газу № РН-0005743 від 31.12.2019 на суму 82 444,44 грн. та РН-0005744 від 31.12.2019 на суму 5 952,52 грн., які підписані сторонами без заперечень та зауважень, натомість акт приймання-передачі природного газу № РН-0006037 від 31.12.2019 на суму 29 405,47 грн. був направлений позивачем відповідачу у серпні 2020 року, тобто через 8 місяців, після зазначеної позивачем поставки.

Відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, акт приймання - передачі - це первинний документ, що засвідчує факт передачі та прийняття за переліком продукції (товару) певного виду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» одним з обов`язкових реквізитів первинного документу є особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, акт приймання-передачі № РН-0006037 від 31.12.2019 та акт звірки взаєморозрахунків між сторонами за період з 01.05.2019 - 05.10.2020 не підписані та не скріплені печаткою відповідача.

Пунктом 2.8 Договору визначено, що акти приймання-передачі природного газу є підставою для розрахунків споживача з постачальником.

Таким чином, оскільки акт приймання - передачі № РН-0006037 від 31.12.2019, наданий позивачем не містить підпису та не скріплений печаткою відповідача, тому даний доказ не приймається, оскільки, не є належним та допустимим в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки апелянтом нет надано суду жодних належних та допустимих доказів поставки відповідачу позивачем газу у більшому розмірі, аніж прийнято згідно актів приймання-передачі природного газу № РН-0005743 від 31.12.2019 на суму 82 444,44 грн. та РН-0005744 від 31.12.2019 на суму 5 952,52 грн.

Апелянтом переконливих аргументів щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог не наведено.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Обов`язок доказування тих або інших обставин справи визначається предметом спору.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, серед іншого, враховує, що у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням норм матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв".

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 21.12.2020 р. у справі № 910/15597/20 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв".

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови 26.04.2021р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова