ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. ОдесаСправа № 420/244/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі

апеляційну скаргу Приватного підприємства "БУГЕНВІЛ"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 15.03.2021, суддя в І інстанції Демешин О.А., повний текст якої складено 16.03.2021 в м. Одесі (про передачу справи до іншого суду)

у справі № 420/244/19

за позовом: Приватного підприємства "БУГЕНВІЛ"

до відповідача: Міністерства юстиції України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1

про: визнання протиправним та скасування Наказу від 08.01.2019р. № 34/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень"

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 Приватне підприємство "БУГЕНВІЛ" звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 08 січня 2019 року №34/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Позовні вимоги обґрунтувалися тим, що на момент розгляду відповідачем скарги ОСОБА_1 від 07.12.2018 року №07/12/2018 існував судовий спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а також надавалась копія ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2018 року про відкриття провадження у справі №522/22020/18 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Новотех», Приватного підприємства «Бугенвіл» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі- продажу та іпотеки.

Позивач зазначав, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.10.2018 року №43354724 державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравець О.В. винесено з дотриманням положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року та прийнято нове, яким адміністративний позов Приватного підприємства "БУГЕНВІЛ" задоволено. Визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства юстиції України від 08.01.2019 року №34/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.12.2020 року касаційну скаргу Міністерства юстиції України - задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №420/244/19 - скасовано.

Провадження у справі №420/244/19 за позовом Приватного підприємства "БУГЕНВІЛ" до Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 08 січня 2019 року № 34/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень"- закрито.

Роз`яснено Приватному підприємству "БУГЕНВІЛ" право на звернення до суду за правилами господарського судочинства.

Роз`яснено Приватному підприємству "БУГЕНВІЛ" право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій колегія суддів касаційного суду вказала про те, що виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача - ПП "БУГЕНВІЛ" з наказом Мін`юсту від 08 січня 2019 року №34/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким скасовано державну реєстрацію за ПП "БУГЕНВІЛ" права власності на 72/100 частки об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав на праві приватної власності ОСОБА_1 (скаржниці).

Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.

Ураховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття позивачем права власності на частку об`єкта нерухомості, який належить на праві приватної власності третій особі - ОСОБА_1 , і впливають на майнові права та інтереси цих осіб, колегія суддів Верховного Суду, не зважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. З огляду на суб`єктний склад учасників даної справи, колегія суддів прийшла до висновку, що спірні правовідносини підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

У встановлений судом строк, Приватне підприємство "БУГЕНВІЛ" звернулося до Верховного Суду із заявою, в якій просило направити справу № 420/244/19 за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.02.2021 року заяву Приватного підприємства "БУГЕНВІЛ" про направлення за встановленою юрисдикцією справи № 420/244/19 - задоволено.

Справу № 420/244/19 за позовом Приватного підприємства "БУГЕНВІЛ" до Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Наказу від 08 січня 2019 року № 34/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", передано до господарського суду Одеської області.

При цьому, колегія суддів касаційного суду виходила з того, що повноваження господарських судів та порядок здійснення судочинства у господарських судах визначено Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно частин 3, 12 статті 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо розгляд таких вимог віднесений до юрисдикції господарського суду, розглядаються господарським судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Предметом спору є визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України від 08 січня 2019 року № 34/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.10.2018 року №43354724 державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравець О.В., яким за Приватним підприємством "БУГЕНВІЛ" зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 72/100 нежитлового приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи наведене та те, що майно з приводу якого виник спір знаходиться у місті Одесі, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вказаної заяви та направлення справи до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.02.2021 прийнято справу № 420/244/19 до свого провадження. Ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на "15" березня 2021р. з викликом учасників справи у підготовче засідання. Явку представників позивача та відповідача визнано обов`язковою.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.03.2021 справу № 420/244/19 на підставі ч. 5 ст. 30, п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ГПК України передано за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в).

Ухвала мотивована тим, що згідно ч. 5 ст. 30 ГПК України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Тобто, спори, передбачені, як частиною 3 так і частиною 5 статті 30 ГПК України віднесено до спорів виключної підсудності.

Однак, спори у яких відповідачем є міністерство (в даному випадку Міністерство юстиції України) розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших, визначених статтею 30 ГПК України, підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що він зобов`язаний передати справу № 420/244/19 за виключною підсудністю до господарського суду м. Києва.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ПП "БУГЕНВІЛ" звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати і направити дану справу для продовження розгляду до господарського суду Одеської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що господарським судом Одеської області на виконання ухвали Верховного суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 03.02.2021р. фактично вже було вирішено питання підсудності даного спору, у зв`язку з чим ухвалою від 18.02.2021р. господарським судом Одеської справу № 420/244/19 було прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання у даній справі на "15" березня 2021р. Системний аналіз норм ч. 8 ст. 176, ч. 2 ст. 182 ГПК У країни та їх місце у структурі цього Кодексу дозволяють дійти висновку про те, що визначення підсудності того або іншого спору є прерогативою господарського суду лише на стадії вирішення питання відкриття провадження у справі, але аж ніяк на подальших стадіях судового процесу. Передбачені нормами ч. 2 ст. 182 ГПК України функції господарського суду на стадії підготовчого засідання у справі, пов`язані із забезпеченням правильного і своєчасного розгляду справи по суті, на думку скаржника, не можна ототожнювати з діями суду щодо повернення до питання визначення підсудності спору за змістом ухвали від 15.03.2021р. у справі № 916/3209/20 та передачі даного спору до господарського суду міста Києва.

Питання підсудності спору, що виник між сторонами у справі № 420/244/19, було вирішено в межах своїх повноважень Верховним судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду згідно ухвали від 03.02.2021р. по даній справі.

Шляхом ухвалення протиправного судового рішення від 15.03.2021р. про передачу справи №420/244/19 до іншого господарського суду всупереч ухвалі Верховного суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 03.02.2021р. по справі №420/244/19, яка набрала законної сили, господарським судом Одеської області, на думку скаржника, штучно було створено спір щодо питання підсудності спору, який виник між сторонами у даній справі, та передумови для затягування судового процесу.

У відзиві на апеляційну скаргу Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з огляду на те, що оскаржувана ухвала господарського суду Одеської області від 15.03.2021 прийнята з порушенням норм чинного законодавства, а також всупереч ухвалі Верховного суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 03.02.2021р., якою передано справу № 420/244/19 до господарського суду Одеської області за виключною підсудністю відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За загальними правилами територіальної підсудності, встановленими частиною 1 статті 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Приписи статті 30 ГПК України встановлюють правила виключної підсудності господарських спорів.

Виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатись за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності.

Відповідно до частини 3 статті 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Водночас згідно з частиною 5 статті 30 ГПК України (в редакції, чинній на час подачі позову та прийняття рішення господарським судом першої інстанції) спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Таким чином, якщо відповідачем у справі є орган, зазначений у частині 5 статті 30 ГПК України, то розгляд такої справи у будь-якому разі відноситься до компетенції виключно господарського суду міста Києва та будь-який інший суд неуповноважений здійснювати розгляд відповідної справи.

З урахуванням наведеного, у випадку виникнення конкуренції норм частини 3 статті 30 ГПК України та частини 5 статті 30 ГПК України під час визначення підсудності спору з приводу нерухомого майна, відповідачем у якому є орган, зазначений у частині 5 статті 30 ГПК України, судам слід керуватись частиною 5 статті 30 ГПК України.

Отже, господарський суд міста Києва є єдиним судом до виключної підсудності якого віднесено справи, відповідачем у яких є, зокрема, Кабінет Міністрів України чи будь-яке міністерство.

Враховуючи, що у даній справі Міністерство юстиції України є відповідачем, до якого заявлено позовні вимоги у даній справі, господарський суд Одеської області дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про те, що він зобов`язаний передати справу № 420/244/19 за виключною підсудністю до господарського суду м. Києва, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 279 та п. 6 ч. 1 статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо судове рішення ухвалено з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Таким чином вказана стаття регулює дії місцевого суду у випадку виявлення під час розгляду справи, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано передав справу № 420/244/19 за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 914/240/18, від 12.01.2021 у справі № 918/572/19.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника висновків суду не спростовують, ґрунтуються на помилковому довільному тлумаченні скаржником норм процесуального права, а тому до уваги апеляційним судом не приймаються.

Посилання скаржників на неправильне застосування норм процесуального права під час винесення оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування зазначеного судового акту апеляційний господарський суд не вбачає.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 253, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 15 березня 2021 у справі № 420/244/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "БУГЕНВІЛ" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Філінюк І.Г.