ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2021 р. Справа№ 925/534/13(925/1036/20)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Верховця А.А.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представника скаржника Вегери А.А. згідно ордера

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Агрофірма "Іскра" на рішення господарського суду Черкаської області від 19.11.2020 року

у справі №925/534/13(925/1036/20) (суддя Хабазня Ю.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МТС-2000" в особі

ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Юдицького О.В.

до Дочірнього підприємства "Агрофірма "Іскра"

про визнання недійсним договору від 30.01.2012 року купівлі-продажу

нежилого приміщення (з додатковою угодою до нього від 31.01.2013) та спростування майнових дій боржника

у межах справи №925/534/13

за заявою Фізичної особи-підприємця Чупирі Надії Дмитрівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МТС-2000"

про банкрутство юридичної особи

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 19.11.2020 року у справі №925/534/13(925/1036/20) позовну заяву боржника в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Юдицького О.В. від 26.09.2016 року №02-01/11301/534-13 (із заявою про зміну /уточнення/ підстав позову від 07.08.2020 №02-01/15824/534-13) задоволено частково; визнано недійсним Договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 30.01.2012 року, укладений між ТОВ "МТС-2000" та ДП "Агрофірма Іскра"; витребувано у ДП "Агрофірма "Іскра" та повернуто у ліквідаційну масу ТОВ "МТС-2000" нежиле приміщення загальною площею 223,6 кв.м., що знаходиться у с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області по вул. Польова, 7 і розташоване на земельній ділянці, яка належить Новодмитрівській сільській раді, з такими надвірними спорудами: тік-вісова (А1), навіс (В), комора (В), комора (Г), критий тік (Д), комора (Ж), критий тік (З), ангар (К), критий тік (Л), КЗС (М), огорожа (1,3,4), водонапірна башня (І), сторожка (О), зерносушарка (2) та визнано ДП "Агрофірма "Іскра" кредитором на суму 346710,00 грн., які підлягають погашенню у четверту чергу; у решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ДП "Агрофірма "Іскра" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 19.11.2020 року у даній справі та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Остапенко О.М., судді: Пантелієнко В.О., Верховець А.А.

Ухвалою суду від 22.01.2021 року вищевказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Агрофірма "Іскра" на рішення господарського суду Черкаської області від 19.11.2020 року у справі №925/534/13(925/1036/20), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 11.02.2021 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор ТОВ "МТС-2000" арбітражний керуючий Юдицький О.В. просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

У зв`язку з перебуванням судді Пантелієнка В.О. у відпустці протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2021 для розгляду справи №925/534/13(925/1036/20) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Грек Б.М.

Ухвалою суду від 11.02.2021 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №925/534/13(925/1036/20) за апеляційною скаргою ДП "Агрофірма "Іскра" на рішення господарського суду Черкаської області від 19.11.2020 року.

Ухвалою суду від 11.02.2021 року відкладено розгляд справи на 11.03.2021 року на підставі ст. 216 ГПК України.

15.02.2021 року засобами електронного зв`язку від ліквідатора ТОВ "МТС-2000" арбітражного керуючого Юдицького О.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення Easycon.

Ухвалою суду від 16.02.2021 року задоволено клопотання ліквідатора ТОВ "МТС-2000" арбітражного керуючого Юдицького О.В. про проведення судового засідання 11.03.2021 року в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення Easycon.

У зв`язку із участю судді Грека Б.М. у роботі чергового з`їзду суддів України протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2021 року для розгляду справи №925/534/13(925/1036/20) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Верховець А.А.

Ухвалою суду від 11.03.2021 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №925/534/13(925/1036/20) за апеляційною скаргою ДП "Агрофірма "Іскра" на рішення господарського суду Черкаської області від 19.11.2020 року.

Іншою ухвалою суду від 11.03.2021 року відкладено розгляд справи на 01.04.2021 року на підставі ст. 216 ГПК України та витребувано у Північного апеляційного господарського суду (головуючий суддя Доманська М.Л.) виділені матеріали справи №925/534/13, які надійшли на адресу суду 15.01.2021 року супровідним листом від 11.01.2021 року № 925/534/13 (925/1034/20)/240/2021.

22.03.2021 року засобами електронного зв`язку від ліквідатора ТОВ "МТС-2000" арбітражного керуючого Юдицького О.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення Easycon, яке ухвалою суду від 23.03.2021 року було задоволено.

В судовому засіданні 01.04.2021 року протокольною ухвалою суду оголошено перерву у справі до 22.04.2021 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До початку судового засідання листом від 22.04.2021 року Північним апеляційним господарським судом (головуючий суддя Доманська М.Л.) надано запитувані матеріали справи № 925/534/13.

Представник скаржника в судовому засіданні 22.04.2021 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 19.11.2020 року у даній справі та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову.

Представник ТОВ "МТС-2000" в судове засідання не з`явився, подавши до його початку через відділ документального забезпечення суду засобами електронного зв`язку клопотання про розгляд справи без їх участі.

22.04.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення скаржників сторін, наданих в судовому засіданні 01.04.2021 року, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Черкаської області від 19.11.2020 у даній справі - скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду Черкаської області перебуває справа №925/534/13 про банкрутство ТОВ "МТС-2000", провадження у якій порушено ухвалою суду від 25.04.2013 року за заявою ФОП Чупирі Н.Д. Розпорядником майна було призначено Шаргала Р.С.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 15.08.2013 року затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого внесені в четверту чергу задоволення вимог кредиторів вимоги: ФОП Чупирі Н.Д. на суму 485 448,40 грн., ТОВ "Сейм Інвест" на суму 2 170 900,00 грн., ДП "Агрофірма "Іскра" на суму 89 490,37 грн., ТОВ "Агрейн Менеджмент" на суму 5 400, 00 грн., ТОВ "Елеватор Агро" на суму 20 511,72 грн.

Постановою господарського суду Черкаської області від 29.10.2013 року у даній справі ТОВ "МТС-2000" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Шаргала Р.М.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04.06.2015 року усунено арбітражного керуючого Шаргала Р.М. за неналежне виконання своїх обов`язків ліквідатора банкрута.

Ухвалою суду від 12.11.2015 року ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Заріцького Ю.М.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06.09.2016 року усунено арбітражного керуючого Заріцького Ю.М. за неналежне виконання своїх обов`язків ліквідатора банкрута та призначено на відповідну посаду арбітражного керуючого Юдицького О.В.

У грудні 2016 року ліквідатор ТОВ "МТС-2000" арбітражний керуючий Юдицький О.В. звернувся до господарського суду Черкаської області в межах справи про банкрутство ТОВ "МТС-2000" із заявою №02-01/11301/534-13 в порядку ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в якій, з урахуванням заяви від 07.08.2020 року №02-01/15824/534-13 про зміну (уточнення) підстав позову, просив суд:

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 30.01.2012 року, укладений між ТОВ "МТС-2000" та ДП "Агрофірма Іскра", посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу за реєстровим №217, з Додатковою угодою від 31.01.2013 року до нього, посвідчену приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу за реєстровим №128, та спростувати майнові дії боржника, пов`язані з відчуженням нежилого приміщення загальною площею 223,6 кв.м. у с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області по вул. Польова, 7;

- витребувати у ДП "Агрофірма "Іскра" та повернути у ліквідаційну масу ТОВ "МТС-2000" нежиле приміщення загальною площею 223,6 кв.м., що знаходиться у с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області по вул. Польова, 7 і розташоване на земельній ділянці площею 6,7471 га, кадастровий №:07:004:0017, яка належить Новодмитрівській сільській раді, з такими надвірними спорудами: тік-вісова (А1), навіс (В), комора (В), комора (Г), критий тік (Д), комора (Ж), критий тік (З), ангар (К), критий тік (Л), КЗС (М), огорожа (1,3,4), водонапірна башня (І), сторожка (О), зерносушарка (2), а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ліквідатором зазначено, що Договір №217 було вчинено протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство ТОВ "МТС 2000", при цьому, за його твердженням, спірний правочин фактично був укладений сторонами лише після підписання ними Додаткової угоди від 31.03.2013 року, тобто за 3 місяці до порушення справи №925/534/13.

На переконання позивача, оскаржуваний Договір №217 та Додаткова угода до нього укладені з порушенням цивільного законодавства і законодавства про банкрутство, оскільки містять посилання на неіснуючі кадастрові номери земельних ділянок, а межі земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, не встановлювались взагалі, що є порушенням ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України.

За твердженням ліквідатора, договір між ТОВ "МТС 2000" та ДП "Агрофірма "Іскра" був укладено боржником із заінтересованими особами.

У поданій позовній заяві ліквідатор також посилається на відсутність доказів здійснення оплати за придбане згідно Договору №217 з Додатковою угодою до нього майно, що вказує на безоплатне його відчуження.

Разом з тим, ліквідатор вказує, що згідно з результатами судової експертизи спірне майно було відчужено за цінами, нижчими від ринкових, оскільки ринкова вартість майна перед вчиненням правочину була визначена без урахування вартості землі та умов використання земельної ділянки, в той час як вартості майна боржника на момент відчуження було недостатньо для задоволення існуючих вимог кредиторів.

Окрім наведеного, позивачем зазначено, що спірний договір та додаткову угоду до нього укладено під час арешту, накладеного на все майно ТОВ "МТС-2000", чим порушено права та інтереси держави і суспільства.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти задоволення заявлених до нього вимог з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість, вказує про відповідність оскаржуваного договору вимогам законодавства.

Крім того, останнім подано заяву із вимогою про застосування строку позовної давності, яка обґрунтована тим, що про обставини укладення договору останньому було відомо з 30.01.2012 року - з дати укладення спірного Договору №217, отже на момент звернення до суду строк позовної давності сплив.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11.04.2017 року у справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

20.12.2018 року супровідним листом від 18.12.2018 року №23/980-18 від Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до суду надійшов Висновок експерти за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 18.12.2018 року №980/17-23 №1544-1558/18-23.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14.02.2019 року у справі призначено повторну судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

13.02.2020 року супровідним листом від 12.02.2020 року №23/919-19 до суду надійшов Висновок експертів за результатами проведення повторної комісійної судової оціночно-будівельної експертизи від 12.02.2020 року №919//2350-2360/19-23/63-80/20-23.

За наслідками розгляду заявлених позовних вимог та дослідження наявних у справі доказів, рішенням господарського суду Черкаської області від 19.11.2020 року у справі №925/534/13(925/1036/20) позовну заяву боржника в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Юдицького О.В. від 26.09.2016 року №02-01/11301/534-13 (із заявою про зміну /уточнення/ підстав позову від 07.08.2020 №02-01/15824/534-13) задоволено частково; визнано недійсним Договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 30.01.2012 року, укладений між ТОВ "МТС-2000" та ДП "Агрофірма Іскра"; витребувано у ДП "Агрофірма "Іскра" та повернуто у ліквідаційну масу ТОВ "МТС-2000" нежиле приміщення загальною площею 223,6 кв.м., що знаходиться у с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області по вул. Польова, 7 і розташоване на земельній ділянці, яка належить Новодмитрівській сільській раді, з такими надвірними спорудами: тік-вісова (А1), навіс (В), комора (В), комора (Г), критий тік (Д), комора (Ж), критий тік (З), ангар (К), критий тік (Л), КЗС (М), огорожа (1,3,4), водонапірна башня (І), сторожка (О), зерносушарка (2) та визнано ДП "Агрофірма "Іскра" кредитором на суму 346 710,00 грн., які підлягають погашенню у четверту чергу; у решті вимог відмовлено.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваного рішення, колегія суддів вбачає підстави для його скасування з огляду на наступне.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею; господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; в тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником.

Статтею 42 наведеного кодексу передбачено, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину; за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

Ліквідатор з дня свого призначення зокрема, подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб (ч. 1 ст. 61 КУзПБ).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 і 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: (…) 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право (…). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 і 3 ст. 215 ЦК України: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В силу ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч. 1, 3 ст. 216 ЦК України).

Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача); розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Частиною 1 ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ч. 1, 2, 5, 6 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди..

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 29.11.2002 року виконавчим комітетом Новодмитрівської сільської ради видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно та 27.01.2012 Золотоніським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації видано витяг №32996462 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, нежиле приміщення за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Нова Дмитрівка, вул. Польова, 7, яке належить ТОВ "МТС-2000" на праві колективної власності.

02.09.2009 року між Золотоніською райдержадміністрацією та ТОВ "МТС-2000" укладено Договір оренди землі, згідно з яким Орендодавець (Золотоніська райдержадміністрація) передає, а Орендар (ТОВ "МТС-2000") приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Новодмитрівської сільської ради за межами населеного пункту; в оренду передається земельна ділянка загальною площею 79,4 га, в тому числі із земель історико-культурного призначення 38,9 га ріллі, земель під господарськими будівлями та польовими шляхами 40,5 га; на земельній ділянці під господарськими будівлями та дворами знаходяться об`єкти нерухомого майна; всі будівлі знаходяться в задовільному стані; нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 38,9 га (рілля) складає 595 567,00 грн.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 40,5 га (господарські будівлі та польові шляхи) не проведена; Орендар земельної ділянки зобов`язаний (...) до початку використання земельної ділянки замовити в землевпорядній організації технічну документацію по встановленню меж цієї ділянки в натурі (на місцевості); (...) на протязі одного місяця (з дати державної реєстрації) розробити технічну документацію по нормативній грошовій оцінці на земельну ділянку загальною площею 40,5 га (господарські будівлі та польові шляхи), затвердити на сесії районної ради та підготувати додаткову угоду до договору оренди землі згідно нормативної грошової оцінки землі; дія Договору припиняється у разі (...) ліквідації юридичної особи-орендаря (...); (...) невід`ємними частинами Договору є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом.

Згідно довідки Міськрайонного управління Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області від 27.01.2012 року №266/03-12 земельній ділянці площею 9,6559 га, яка перебуває у користуванні ТОВ "МТС-2000" і розташована за адресою: Черкаська область, Новодмитрівська сільська рада, присвоєно кадастровий номер 070080024 (т.12, а.с. 7, 31, 148).

26.01.2012 року суб`єктом оціночної діяльності (ПП "Ажіо") складено Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості без врахування ПДВ нежитлових будівель, які на праві приватної власності належать ТОВ "МТС-2000" та розташовані за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Нова Дмитрівка, вул. Польова, 7 згідно з яким загальна ринкова вартість об`єкта оцінки становить 346 710,00 грн. без ПДВ.

30.01.2012 року між ТОВ "МТС-2000" в особі директора Мельничука П.І. та ДП "Агрофірма "Іскра" в особі директора Кикотя С.М. укладено Договір купівлі-продажу нежилого приміщення (далі - Договір купівлі-продажу), за умовами якого: Продавець (ТОВ "МТС-2000") продає, а Покупець (ДП "Агрофірма "Іскра") купує належне Продавцю на праві приватної власності нежиле приміщення загальною площею 223,6 кв.м., що знаходиться в с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, вул. Польова, 7 і розташоване на земельній ділянці площею 9,6559 га, кадастровий №070080024, яка належить Новодмитрівській сільській раді, з такими надвірними спорудами: тік-вісова (АІ), навіс (В), комора (В), комора (Г), критий тік (Д), комора (Ж), критий тік (З), ангар (К), критий тік (Л), КЗС (М), огорожа (1,3,4), водонапірна башня (І), сторожка (О), зерносушарка (2). Продаж здійснено за 346 710,00 грн., які Продавець отримав до підписання цього Договору.

Загальна вартість нежилого приміщення на підставі загальної вартості нерухомого майна згідно даних Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Золотоніським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 27.01.2012 року №32996462, реєстраційний №13937171, складає 223 888,18 грн., експертна оцінка 346 710,00 грн. Збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 3 467,10 грн., сплата якого передбачена Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 15.07.1999 року Покупцем внесений. Нежиле приміщення під забороною не перебуває, перевірено за даними Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Право власності на нежиле приміщення виникає у Покупця з моменту державної реєстрації цього Договору. Зміст ст. 118, 120, 121 Земельного кодексу та ст. 377 ЦК сторонам нотаріусом роз`яснено. Покупець зобов`язаний сплачувати податок на землю з моменту підписання цього Договору.

30.01.2012 року згідно з квитанцією №36 ДП "Агрофірма "Іскра" (через ОСОБА_1 ) сплачено 3467,10 грн. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до п.4 Договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 29.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В. 30.01.2012 року, зареєстровано в реєстрі за №217.

Відповідно до виписки АБ "Південний" відповідачем сплачено на рахунок позивача 346 710,00 грн. "за нерухоме майно зг. рах.№2 від 30.01.2012".

Згідно з Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №10967119 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В. 30.01.2012 року зареєстровано Договір купівлі-продажу нежилого приміщення за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Нова Дмитрівка, вул. Польова, 7 в реєстрі за №217.

30.01.2013 року за №92/06-11 (т. 12, а.с. 7 зворот, 36) Міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області повідомлено ДП "Агрофірма Іскра" про те, що земельній ділянці площею 9,6559 га, яка перебуває у користуванні ТОВ "МТС-2000" і розташована за адресою: Черкаська область, Новодмитрівська сільська рада, присвоєно кадастровий номер :05:003:0003, а попередньо вказаний у довідці від 27.01.2012 року №266/03-12 є помилковим. При цьому, також повідомлено, що земельним ділянкам, що знаходяться в адміністративно-територіальному підпорядкуванні Новодмитрівської сільської ради та перебувають в користуванні ТОВ "МТС-2000", сформовані наступні кадастрові номери:

- ділянці площею 0,1643 га - :03:008:0108;

- ділянці площею 6,7471 га - :07:004:0017;

- ділянці площею 9,3972 га - :07:004:0016;

- ділянці площею 9,6559 га - :05:003:0003.

31.01.2013 року між ТОВ "МТС-2000" в особі директора Мельничука П.І. та ДП "Агрофірма "Іскра" в особі директора Кикотя С.М. укладено Додаткову угоду до Договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 30.01.2012 року, посвідченого 30.01.2012 року приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В., зареєстрованого в реєстрі за №217. Додаткову угоду посвідчено приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В. 31.01.2013 року та зареєстровано в реєстрі за №128.

Додатковою угодою пункт 1 Договору №217 викладено у такій редакції: ""Продавець" продає, а "Покупець" купує належне "Продавцю" на праві приватної власності Нежиле Приміщення, загальною площею 223,6 кв.м., що знаходиться в с. Нова Дмитрівка, Золотоніського району, Черкаської області, вул. Польова, буд. 7 (сім) і розташоване на земельній ділянці, площею 6,7471 (шість цілих сім тисяч чотириста сімдесят одна десятитисячних) га, кадастровий №:07:004:0017, яка належить Новодмитрівській сільській раді, з такими надвірними спорудами: тік-вісова (А1), навіс (В), комора В), комора (Г), критий тік (Д), комора (Ж), критий тік (З), ангар (К), критий тік (Л), КЗС (М), огорожа (1,3,4), водонапірна башня (І), сторожка (О), зерносушарка (2)". У п.2 Додаткової угоди зазначено, що вона є невід`ємною частиною Договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 30.01.2012, посвідченого 30.01.2012 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В., зареєстровано в реєстрі за №217.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомоого майна №77931894 від 11.01.2017 року об`єкт нерухомого майна за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Нова Дмитрівка, вул. Польова, 7 перебуває у приватній власності ДП "Агрофірма "Іскра" на підставі Договору купівлі-продажу від 30.01.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В., зареєстрованого за №217.

З метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, для вирішення питань, що мають значення для правильного вирішення спору та потребують спеціальних знань ухвалою суду від 11.04.2017 року у справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

20.12.2018 року супровідним листом від 18.12.2018 №23/980-18 Черкаське відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надіслано суду Висновок експерта від 18.12.2018 №980/17-23 №1544-1558/18-23 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, згідно з яким експерт прийшов до висновків, що:

- при дослідженні матеріалів справи встановлено, що статус земельної ділянки, на яких розташовані будівлі, які знаходяться у с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області по вул. Польова, 7 а саме: тік-вісова (АІ), навіс (В), комора (В), комора (Г), критий тік (Д), комора (Ж), критий тік (З), ангар (К), критий тік (Л), КЗС (М), огорожа (1,3,4), водонапірна башня (І), сторожка (О), зерносушарка (2) не визначений;

- відповідні документи у матеріалах справи відсутні і на клопотання експерта не надані, тому визначити ринкову вартість даної нерухомості не вбачається можливим;

- Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості без урахування ПДВ нежитлових будівель та споруд, які на праві приватної власності належать ТОВ "МТС-2000" та розташовані за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Новодмитрівка, вул. Польова, 7 станом на 26 січня 2012 року, складений ПП "Ажіо", класифікується як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у Звіті, після виправлення зазначених недоліків;

- до Звіту включені усі будівлі і споруди, зазначені у технічному паспорті на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: вул. Польова, 7, с. Нова Дмитрівка, Золотоніський район, Черкаська область, виготовленого КП "ЧООБТІ" станом на 25.01.2012;

- у зв`язку з відсутністю інформації про статус земельної ділянки, на якій розташовано вказані вище об`єкти нерухомості, визначити ринкову вартість будівель і споруд, що зазначені у Звіті станом на 29.02.2012 і станом на момент складання експертного висновку не вбачається можливим.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14.02.2019 року у справі призначено повторну судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

13.02.2020 року до суду від Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз супровідним листом від 12.02.2020 №23/919-19 надійшов Висновок експертів за результатами проведення повторної комісійної судової оціночно-будівельної експертизи від 12.02.2020 №919//2350-2360/19-23/63-80/20-23, згідно з яким:

- визначити ринкову вартість станом на 30.01.2012 та станом на момент складання експертного висновку нежилих приміщень, які знаходяться у с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області по вул. Польова, 7 а саме: тік-вісова (АІ), навіс (В), комора (В), комора (Г), критий тік (Д), комора (Ж), критий тік (З), ангар (К), критий тік (Л), КЗС (М), огорожа (1,3,4), водонапірна башня (І), сторожка (О), зерносушарка (2) не вбачається можливим, оскільки у матеріалах справи відсутня інформація про статус земельної ділянки, на якій розташовані вказані будівлі;

- складений ПП "Ажіо" Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості без врахування ПДВ нежитлових будівель та споруд, які на праві приватної власності належать ТОВ "МТС-2000" та розташовані за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Нова Дмитрівка, вул. Польова, 7 станом на 26 січня 2012 року класифікується як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у Звіті, після виправлення недоліків;

- перелік об`єктів, зазначений у Звіті, відповідає переліку об`єктів, вказаних у технічному паспорті на відповідні нежитлові приміщення, виготовлені станом на 25.01.2012 року.

Так, задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з їх обґрунтованості та доведеності належними та допустимими доказами.

За висновками Господарського суду Черкаської області:

- договір укладено між боржником і заінтересованою особою, в результаті якої кредиторам завдані збитки;

- правочин вчинено боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство - Договір №217 укладено 31.01.2012 року, справу про банкрутство порушено 25.04.2013 року;

- боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження майно за цінами, відповідно нижчими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- договір №217 суперечить актам цивільного законодавства (ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 120 Земельного кодексу України).

При цьому, як зазначено судом, позов ліквідатором подано до суду 26.12.2016 року, тобто з пропуском більш як на 20 місяців (01.03.2015 року), однак враховуючи дві заміни арбітражних керуючих у справі №925/534/13 про банкрутство ТОВ "МТС-2000", суд першої інстанції визнав поважними причини пропуску строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, судова колегія не погоджується з даними висновками господарського суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо неможливості в даному випадку застосування норм Кодексу України з процедур банкрутства з огляду на принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.

Системний аналіз норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що з моменту порушення (відкриття) щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі і спеціальні норми Закону про банкрутство застосовуються переважно при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі суддів Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові 02.10.2019 року у справі №5006/5/39б/2012.

Разом з тим, 21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства №2597-VIII від 18.10.2018 року, який в силу пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, поширює свою дію на подальший розгляд справ про банкрутство незалежно від дати порушення (відкриття) провадження у таких справах, за винятком справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 року, №31, ст. 440 із наступними змінами).

Тобто, перехід від регулювання, передбаченого Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", до регулювання згідно з Кодексом України з процедур банкрутства, здійснюється негайно (безпосередня дія як спосіб дії в часі нормативно-правових актів) шляхом здійснення подальшого розгляду справ про банкрутство відповідно до положень цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі №924/159/14, від 11.08.2020 року у справі №904/3457/19 та від 27.08.2020 року у справі №904/4928/17.

Оскільки щодо боржника порушено провадження у справі про банкрутство та в подальшому визнано його банкрутом, і на день введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства боржник перебував на стадії ліквідаційної процедури, то суд першої інстанції здійснив подальший розгляд справи відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, під час прийняття оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції було застосовано положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Разом з тим, в даному конкретному випадку суттєвим є питання дії закону в часі. Такі питання можуть мати найрізноманітніші форми, зокрема, визначення норми закону, яку слід застосувати до спірних правовідносин, які виникли у минулому, але на момент виникнення спору та/або розгляду справи в суді (тривалості відповідної процедури банкрутства) така норма втратила чинність або була суттєво змінена (шляхом розширення або звуження правомочностей будь-кого з учасників справи).

Вирішуючи даний спір, обов`язково необхідно враховувати зміст конституційного принципу незворотності дії закону у часі та негайної дії норми процесуального права, а також аналізувати рішення Конституційного Суду України щодо порядку застосування норми права у часі та вже сформовану практику Верховного Суду із зазначеного питання.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп/1997, від 09.02.1999 № 1-рп/1999, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 5-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічний підхід застосовується і щодо дії процесуальної норми права. Зокрема, у ч. 3 ст. 3 ГПК України, передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

При цьому закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Це положення процесуального закону узгоджується з підходами Європейського суду з прав людини, який вважає, що принцип унеможливлення зворотної дії закону в часі не застосовується, коли нове законодавство ставить особу в сприятливіший стан (Scoppola v. Italy, заява №126/05, п. 102-111).

Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 року №1-зп/1997, від 05.04.2001 року №3-рп/2001).

У рішенні від 03.10.1997 року № 4-зп/1997 Конституційний Суд України також надав роз`яснення порядку набрання чинності Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, зазначається, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori - "наступний закон скасовує попередній".

Конституційний Суд України також дійшов висновку, що конституційний принцип про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб, проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті (абзац 4 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Як вбачається з Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, ним не передбачено надання зворотньої дії в часі положенням статті 42 цього Кодексу, як і будь-яким іншим положенням Кодексу. З огляду на таке, до договорів, які укладені до моменту набрання чинності КУзПБ застосовуються загальні чи спеціальні норми матеріального права, які визначають підстави недійсності цих договорів та існували на момент укладення договору (вчинення правочину).

Аналогічна правова позиція щодо застосування принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, в тому числі і Кодексу України з процедур банкрутства, під час розгляду спорів у справі про банкрутство викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі № 911/956/17.

Як встановлено судом, провадження у справі №925/534/13 про банкрутство ТОВ "МТС-2000" порушено ухвалою суду від 25.04.2013 року на підставі Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.2013 року.

Ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Юдицький О.В. звернувся до суду із даною позовною заявою у 2016 році, яку було прийнято до розгляду у порядку, встановленому ст. 20 Закону про банкрутство в редакції після 19.01.2013 року.

На момент звернення ліквідатора з позовною заявою, діяв Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", положення якого не передбачали такої спеціальної підстави для визнання недійсним договору, як його укладення із заінтересованими особами.

В подальшому, у зв`язку із набранням чинності Кодексом України з процедур банкрутства, ліквідатором змінено (уточнено) підстави позову, та визначено їх на підставі ст. 42 названого кодексу, яка передбачає можливість визнання недійними договорів, вчинених боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, в тому числі і з огляду на укладення правочину із заінтересованими особами.

Крім того, спірний правочин укладено сторонами у 2012 році, тобто більше ніж за рік до порушення провадження у справі про банкрутство, відтак оскаржуваний правочин не може бути визнаний недійсним у межах справи про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора зі спеціальних підстав, передбачених ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.2013 року станом на дату звернення до суду з відповідною заявою.

Отже, на переконання судової колегії, помилковими є висновки суду першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин Кодексу України з процедур банкрутства, і як наслідок, про те, що договір укладено між боржником і заінтересованою особою, як підстава для визнання його недійсним.

Щодо завданих боржнику збитків укладенням спірного правочину.

Як зазначив місцевий господарський суд, збитки полягають у неотриманні ТОВ "МТС-2000" та його кредиторами тих коштів, які мали бути включені до вартості майна за земельну ділянку.

Але, земельна ділянка під будівлями на даний час, (згідно з висновками експертизи) не може бути оцінена, оскільки не виділена із загального масиву земельної ділянки, яка була надана в оренду ТОВ "МТС" площею 79,4 га, в тому числі із земель історико-культурного призначення 38,9 га ріллі, земель під господарськими будівлями та польовими шляхами 40,5 га; на земельній ділянці під господарськими будівлями та дворами знаходяться об`єкти нерухомого майна; всі будівлі знаходяться в задовільному стані; нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 38,9 га (рілля) складає 595 567,00 грн.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 40,5 га (господарські будівлі та польові шляхи) не проведена.

Разом з тим, рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, висновки суду мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватись достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, в оскаржуваному рішенні місцевим судом не встановлено обставин укладення 02.09.2009 року між Золотоніською районною державною адміністрацією та боржником договору оренди землі, його чинність станом на день укладення спірного правочину. Відповідно, вартість земельної ділянки площею 79,4 га при розгляді даної справи не визначалась та відповідні експертизи з цього приводу судом не призначалось.

Крім того, у Висновку експертів за результатами проведення повторної комісійної судової оціночно-будівельної експертизи від 12.02.2020 №919//2350-2360/19-23/63-80/20-23 зазначено про неможливість визначити ринкову вартість нерухомого майна, що є предметом спірного правочину, оскільки відсутня інформація про статус земельної ділянки, на якій розташовані вказані будівлі.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому, судова колегія зауважує, що згідно норм ГК України та ЦК України завдані особі збитки мають бути реальними, зокрема збитками є витрати, що вже понесені особою в результаті оспорюваного правочину.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що укладенням спірного правочину боржнику було завдано збитки, є помилковими та будуються на припущеннях, оскільки розмір відповідних збитків не визначено, а ліквідатором не доведено обставин, що саме в результаті вчинення оспорюваного договору боржник поніс такі збитки та в якому розмірі.

Щодо висновку про те, що боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Як зазначив суд першої інстанції, іншого майна у боржника, за рахунок якого могли б бути задоволені, чи були задоволені вимоги ініціюючого кредитора Чупирі Н.Д. не виявлено. Тобто боржник передав майно своєму засновнику, внаслідок чого задоволення вимог Чупирі Н.Д. та інших кредиторів за рахунок цього майна стало неможливим.

Разом з тим, судом не зазначено, яке саме зобов`язання призвело до зміни майнового стану боржника.

При цьому, судова колегія зазначає, що між боржником та ДП "Агрофірма Іскра" укладено оплатний договір купівлі-продажу майна, оскільки, як вбачається з умов спірного договору, продаж здійснено за 346 710,00 грн., які ТОВ "МТС-2000" отримало до підписання цього договору.

Крім того, згідно виписки АБ "Південний" відповідачем сплачено на рахунок позивача 346 710,00 грн. за нерухоме майно зг. рах.№2 від 30.01.2012 року.

Ціна договору відповідає розміру майна, визначеному ПП "Ажіо" у Звіті про незалежну оцінку ринкової вартості без врахування ПДВ нежитлових будівель та споруд, які на праві приватної власності належать ТОВ "МТС-2000" та розташовані за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Нова Дмитрівка, вул. Польова, 7 станом на 26 січня 2012 року.

Жодних додаткових зобов`язань, які б збільшувати кредиторську заборгованість боржника, внаслідок яких виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, боржником взято не було та судом відповідних обставин не встановлено.

Щодо здійснення боржником відчуження майна за цінами, відповідно нижчими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом першої інстанції вказано, що згідно з висновками експертизи встановити ринкову вартість майна не вбачається можливим ні на час його продажу, ні на момент проведення експертизи, оскільки у матеріалах справи відсутня інформація про статус земельної ділянки, на якій розташовані вказані будівлі. Тобто боржник продав нерухоме майно без урахування вартості земельної ділянки, тобто за ціною нижчою від ринкової. Внаслідок виконання зобов`язання майна боржника стало недостатньо для задоволення вимог Чупирі Н.Д. та інших кредиторів.

З цього приводу судова колегія зазначає, що за приписами ст.4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" професійна оціночна діяльність - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 наведеного Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

З метою визначення ринкової вартості майна, яке є предметом оспорюваних правочинів на замовлення ТОВ "МТС-2000" суб`єктом оціночної діяльності - ПП "Ажіо" було складено звіти про незалежну оцінку майна, зокрема: "Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості без врахування ПДВ нежитлових будівель та споруд, які на праві приватної власності належать ТОВ "МТС-2000" та розташовані за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Нова Дмитрівка, вул. Польова, 7, станом на 26 січня 2012 року".

26.01.2012 року суб`єктом оціночної діяльності (ПП "Ажіо") складено Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості без врахування ПДВ нежитлових будівель, які на праві приватної власності належать ТОВ "МТС-2000" та розташовані за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Нова Дмитрівка, вул. Польова, 7, згідно з яким загальна ринкова вартість об`єкта оцінки становить 346 710,00 грн. без ПДВ.

При цьому, як було зазначено вище, спірний договір було укладено саме за ціною, визначеною у вищевказаному звіті (346 710,00 грн.).

Так, в оскаржуваному рішенні та у висновках експертів, складених на виконання ухвал суду у даній справі, на вирішення яких, в тому числі, ставилось питання стосовно визначення ринкової вартості нерухомого майна на момент укладення Договору №217, експерти станом на день проведення експертизи не змогли встановити вартості майна через відсутність інформації стосовно земельної ділянки (її статус та геометричні розміри), на яких вони розташовані.

Разом з тим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що Висновки експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 18.12.2018 року №980/17-23 №1544-1558/18-23 та Висновки експертів за результатами проведення повторної комісійної судової оціночно-будівельної експертизи від 12.02.2020 року №919//2350-2360/19-23/63-80/20-23, на підставі яких судом першої інстанції не прийнято до уваги Звіт про оцінку майна складений ПП "Ажіо", не містять посилань на нормативно-правові акти, які унеможливлювали на момент укладення договорів (30.01.2012 року і 29.02.2012 року) та унеможливлюють станом на момент складення експертного висновку визначення вартості будівель і споруд без "інформації про статус земельної ділянки, на якій розташована дана нерухомість".

Описаний у розділах 1, 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 Висновку експерта процес оцінки та огляд підходів до оцінки не містить вимог, які ставлять в залежність визначення вартості нерухомого майна від обставин наявності права власності чи права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно.

При цьому, у Звітах ПП "Ажіо" статус земельних ділянок було встановлено як не оформлена.

Крім того, в оскаржуваному рішенні та в заявах ліквідатора ТОВ "МТС-2000" відсутні посилання на обставини, підтверджені відповідними доказами, що саме внаслідок укладення оспорюваного правочину ТОВ "МТС-2000" стало неплатоспроможним та виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, як і відсутні докази того, що у боржника на момент укладення оскаржуваного правочину були відсутні активи, за рахунок яких можливо було задовольнити вимоги кредиторів, перелік яких станом на день укладення Договору №217 судом не встановлювався.

Окрім наведеного, слід також зауважити, що за наявності оплати майна за спірним правочином, судом першої інстанції не було зазначено дійсну ринкову вартість такого майна, а також загальний обсяг іншого майна та його співвідношення з вимогами кредиторів боржника, на підставі чого можливо б було зробити беззаперечний висновок про здійснення боржником відчуження майна за цінами, відповідно нижчими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника стало недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Щодо висновків про те, що Договір №217 суперечить актам цивільного законодавства.

Так, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказано, що Договір №217 суперечить актам цивільного законодавства, оскільки його укладено без зазначення дійсно існуючого кадастрового номеру земельної ділянки і без виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

З цього приводу, судова колегія зазначає, що кадастрові номера в оспорюваному договорі та Додатковій угоді до нього зазначені на підставі довідок міськрайонного управління Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області від 27.01.2012 року №266/03-12 та від 30.01.2013 року №92/06-11.

На момент укладення Договору №217 порядок присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам регулювався Земельним кодексом України, Тимчасовим порядком присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженим Постановою КМУ від 18.08.2010 року №749, відповідно до яких визначення та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці здійснювали територіальні органи Держземагентства.

Таким чином, оскільки до спірного правочину було включено кадастровий номер земельної ділянки на підставі довідок міськрайонного управління Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області, який на той час здійснював державні функції у наведеній сфері, тобто довідки були видані належним органом та скріплені печаткою, колегія суддів не вбачає підстав для висновку, що договір укладено за відсутності істотної умови договору купівлі-продажу нерухомого майна щодо зазначення кадастрового номеру земельної ділянки, і як наслідок, визнання спірного договору недійсним з наведених мотивів.

При цьому, апеляційним судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що під час укладення спірного правочину сторонами було узгоджено всі його істотні умови, а також здійснено у повному обсязі відповідну оплату, внаслідок чого даний договір було посвідчено нотаріально та в подальшому виконано шляхом державної реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем, а в подальшому сторонами усунуто помилку та додатковою угодою від 31.01.2013 року вказано вірний кадастровий номер згідно довідки міськрайонного управління Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області.

Крім того, під час перегляду справи в апеляційному порядку колегією суддів також враховано практику Європейського суду з прав людини, згідно якої ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), №35298/04, пункту 67).

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про недоведеність ліквідатором належними та допустимими доказами заявлених у позовній заяві обставин, з якими закон пов`язує визнання спірного правочину, вчиненого боржником, недійсним.

Таким чином, за висновками апеляційного господарського суду, спірний Договір №217 не суперечить ані положенням законодавства про банкрутство, ані нормам ЦК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання даного договору недійсним, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до заявлених вимог, судова колегія зазначає, що згідно ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто, за змістом наведеної норми позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску. (Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного суду від 25.01.2018 року у справі №910/7394/17 та від 13.03.2018 року у справі №911/1555/17).

Відтак, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, то в даному випадку обставини ймовірного пропуску ліквідатором строку позовної давності та поважності причин пропуску такого строку судом не досліджуються.

На вказані вище обставини, які були встановлені апеляційним судом, суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про невідповідність укладеного правочину вимогам законодавства, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового про відмову у задоволенні позовної заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Юдицького О.В.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Агрофірма "Іскра" на рішення господарського суду Черкаської області від 19.11.2020 року у справі №925/534/13(925/1036/20) задовольнити.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 19.11.2020 року у справі №925/534/13(925/1036/20) скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МТС-2000" в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Юдицького О.В. відмовити.

4. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

5. Справу повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 29.04.2021 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.В. Отрюх

А.А. Верховець