ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" квітня 2021 р.Справа № 922/5723/14

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Сальнікова Г.І.

судді: Ємельянова О.О. , Лаврова Л.С.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

за участю представників:

заявника (боржника) - Карапетяна А.Р., ордер № 1020145 від 28.08.2020;

стягувача - Корнієнка В.О., довіреність №15 від 24.02.2021;

3-ої особи - не з`явився;

приватного виконавця - не з`явився,

розглянувши заяву ТОВ "Фарт" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (вх. №3528 від 12.02.2021) по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Східно-Український Банк "Грант", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарт", м. Харків, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець Оганесян Армаіс Вартікесович, м. Харків
про стягнення 3.871.588,38 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.12.2015 у справі №922/5723/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Східно - Український Банк "Грант" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарт" на користь Публічного акціонерного товариства "Східно - Український Банк "Грант" основну суму кредиту в розмірі 2.265.000,00 доларів США, відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 1.126.458,33 доларів США, пеню за прострочення сплати кредиту та відсотків у розмірі 480.130,05 доларів США та судовий збір у сумі 74.907,00грн.

На примусове виконання вказаного рішення 12.01.2016 видано відповідний наказ.

12.02.2021 на розгляд Господарського суду Харківської області Товариством з обмеженою відповідальністю "Фарт" подано заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (вх. №3528).

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.12.2021 для розгляду заяви визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Сальнікова Г.І., суддя Светлічний Ю.В., суддя Яризько В.О.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду №60/2021 від 15.02.2021, у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_1 здійснено повторний автоматизований розподіл заяви (вх.№3528 від 12.02.2021).

За наслідком повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями обрано склад колегії суддів: головуючий суддя: Сальнікова Г.І., суддя Яризько В.О., суддя Лаврова Л.С., про що керівником апарату суду складено та підписано відповідний Протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.02.2021.

31.12.2020, на виконання ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 29.12.2020, матеріали справи № 922/5723/14 скеровано до Касаційного господарського суду у складі Верховного суду.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.02.2021 вирішення питання про прийняття заяви ТОВ "Фарт" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (вх. №3528 від 12.02.2021) відкладено до надходження справи № 922/5723/14 до господарського суду Харківської області.

07.04.2021 матеріали справи повернулися до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.04.2021 розгляд заяви ТОВ "Фарт" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (вх. №3528 від 12.02.2021) призначено в судовому засіданні на 28.04.2021 об 11:30.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду №122/2021 від 27.04.2021, у зв`язку з хворобою судді Яризько В.О. здійснено повторний автоматизований розподіл заяви (вх.№3528 від 12.02.2021).

За наслідком повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями обрано склад колегії суддів: головуючий суддя: Сальнікова Г.І., суддя Ємельянова О.О., суддя Лаврова Л.С., про що керівником апарату суду складено та підписано відповідний Протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.04.2021.

Уповноважений представник боржника у призначене судове засідання 28.04.2021 з`явився та повністю підтримав заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (вх. №3528 від 12.02.2021) .

Уповноважений представник стягувача у призначене судове засідання 28.04.2021 з`явився, письмовий відзив не надав, у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що пропуск строку для пред`явлення наказу у цій справі до виконання не може бути підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню, оскільки стягувач має намір звернутися до суду із заявою про поновлення цього строку.

Приватний виконавець у призначене судове засідання 28.04.2021 не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Уповноважений представник третьої особи у судове засідання 28.04.2021 не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Вимогами частини 3 статті 328 ГПК України визначено, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, з метою дотримання встановленого частиною 3 статті 328 ГПК України десятиденного строку для розгляду заяви, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю приватного підприємця та ФОП Оганесяна А.В., за наявними матеріалами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовуються вимоги заяви, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів установила такі обставини.

Як вже було зазначено, на примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області від 12.01.2016 у справі 922/5723/14 видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарт" на користь Публічного акціонерного товариства "Східно - Український Банк "Грант" основної суми кредиту в розмірі 2.265.000,00 доларів США, відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1.126.458,33 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту та відсотків у розмірі 480.130,05 доларів США та судового збору у сумі 74.907,00 грн.

У зв`язку з прийняттям Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, строк пред`явлення наказу Господарського суду Харківської області від 12 січня 2016 року було встановлено до 27 лютого 2020 року.

14.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком Володимиром Володимировичем прийнято наказ у справі №922/5723/14 до виконання та винесено: постанову про відкриття виконавчого провадження №62826099; постанову про арешт коштів боржника; постанову про арешт майна боржника; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Верховним Судом у постанові від 28.01.2021 у даній справі встановлено, що стягувач пред`явив наказ у справі №922/5723/14 з пропуском строку для його пред`явлення, у зв`язку з чим Верховним Судом визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича протиправними та скасовано наступні постанови, прийняті у межах виконавчого провадження № 62826099: постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 серпня 2020 року; постанову про арешт коштів боржника від 14 серпня 2020 року; постанову про арешт майна боржника від 14 серпня 2020 року; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14 серпня 2020 року; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 14 серпня 2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного колегія суддів вважає доведеним факт пропуску стягувачем строку для пред`явлення наказу у справі №922/5723/14 до виконання.

В обґрунтування заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню боржник посилається саме на ці обставини, а саме на пред`явлення стягувачем наказу у справі №922/5723/14 до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання.

Розглянувши заяву ТОВ "Фарт" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (вх. № 21768 від 21.09.20), вислухавши позиції та пояснення присутніх в засіданні суду представника стягувача та боржника, дослідивши в сукупності матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з положеннями статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У пункті 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, і згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997).

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19.03.1997; у справі "Бурдов проти Росії" (Buurdov v. Russia) від 07.05.2002; у справі "Ясюнієне проти Литви" (Jasiniene v. Lithuania) від 06.03.2003).

У справі "Кайсин проти України" (Kaysin and Others v.Ukraine) Європейський Суд з прав людини наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обов`язкового рішення суду стосовно однієї з сторін.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Згідно із частиною 3 статті 327 ГПК України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частина 2 статті 328 ГПК України містить підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявою стягувача або боржника, поданою в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

- або з інших причин.

Тобто, в межах розгляду саме заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 року у справі 910/9026/13.

Колегія суддів установила, що матеріали справи не місять доказів виконання боржником чи іншою особою рішення Господарського суду Харківської області від 24.12.2015 у справі №922/5723/14.

У даному випадку доводи заявника про визнання спірного наказу суду таким, що не підлягає виконанню, зводяться до того, що стягувачем пропущено строк пред`явлення наказу до виконання.

В обґрунтування своєї позиції заявник посилається на постанову Верховного Суду від 16.09.2020 у цивільній справі № 308/6024/14, в якій зазначено:

"Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.".

Втім, колегія суддів вважає за необхідно зазначити, що обставини справи №308/6024/14 не є подібними до обставин даної справи, оскільки як убачається з постанови Верховного Суду від 16.09.2020, під час розгляду цивільної справи №308/6024/14 суд вирішив питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме постановою Закарпатського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року у задоволенні заяви стягувача про поновлення цього строку відмовлено в повному обсязі.

Отже, в межах розгляду справи №308/6024/14 стягувач реалізував гарантоване йому ст. 433 Цивільного процесуального кодексу України право на поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання але суд відмовив у поновленні цього строку.

Судова колегія наголошує, що під час розгляду даної справи стягувач не звертався до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, тобто не реалізував гарантоване ст. 329 ГПК України право стягувача довести суду поважність пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання. При цьому, під час судового засідання стягувач наполегливо заявляв про намір звернутися до суду із відповідною заявою.

Таким чином, визнавши наказ у даній справі таким, що не підлягає виконанню, суд позбавить стягувача можливості реалізувати його право на звернення із заявою про поновлення строку для його пред`явлення, чим порушить принципи верховенства права та змагальності сторін. Водночас боржник не позбавлений можливості у подальшому повторно звернутися до суду із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (у випадку, якщо суд відмовить у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання).

Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (вх. №3528 від 12.02.2021) суд не досліджує обставин щодо наявності або відсутності поважних причин пропуску стягувачем строку для пред`явлення наказу до виконання, оскільки ці обставини мають досліджуватися та оцінюватися судом при вирішенні питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, про що також було зазначено у постанові Верховного Суду від 28.01.2021 року у даній справі (п. 4.24. постанови).

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведене вище та керуючись ст.ст. 18, 232-235, 326, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ТОВ "Фарт" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (вх. №3528 від 12.02.2021).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, в порядку статей 255-257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Кодексу.

Повний текст ухвали складено "30" квітня 2021 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя Г. І. Сальнікова О. О. Ємельянова Л.С. Лаврова