ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 913/335/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г.

за участі секретаря: Купрейчук С.П.,

за участі: представника ТОВ "Синергія Газ Енерджи" - Ворона О.А. (ордер №221567 від 07.04.2021); представника ТОВ "Реконструкція технологічних свердловин" - Кірячок І.О. (дов. №01/21 від 11.01.2021)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія Газ Енерджи"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія Газ Енерджи"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Реконструкція технологічних свердловин"

про стягнення 2 132 000,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини справи

1. Між ТОВ "Синергія Газ Енерджі" (постачальник) та ТОВ "Реконструкція технологічних свердловин" (покупець) 05.12.2019 укладено договір №05122019 (т.1,а.с.9), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар відповідно до специфікації до цього договору, що додається до договору і є його невід`ємною частиною (п.1.1 договору).

1.1. Загальна сума договору визначається як сума вартості поставленого за цим договором товару згідно специфікації та оплачених рахунків-фактур (п.2.2 договору).

Відповідно до п.2.4 договору порядок та умови розрахунків вказуються в специфікації.

1.2. Постачання товару здійснюється способом, погодженим сторонами та зазначеним у специфікації (п.6.1 договору).

1.3. Згідно з п.8.1 договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що залишилися невиконаними.

1.4. 05.12.2019 між сторонами підписана специфікація №1, відповідно до п.4 якої загальна вартість товару, що поставляється по цій специфікації, складає 4182600,00 грн. У п.6 специфікації сторони передбачили умови оплати - 100% оплата до 27.12.2019.

1.5. Також сторони визначили строк поставки: до 30.12.2019 за умови здійснення оплати, зазначеної у п.6 даної специфікації (п.7 специфікації). Відповідно до п.5 специфікації, поставка здійснюється на умовах DDP - склад покупця (Інкотермс 2010).

1.6. 26.12.2019 відповідач звернувся до позивача з листом від 26.12.2019 №263-19, у якому просив продовжити термін дії специфікації та надав додаткову угоду №1 до специфікації №1 від 05.12.2019 для підписання у двох примірниках.

У додатковій угоді №1 від 24.12.2019 до специфікації №1 від 05.12.2019 до договору поставки від 05.12.2019 №05122019, яка підписана сторонами, сторони внесли зміни до специфікації, зокрема, п.6 виклали у наступній редакції: "Умови оплати: 100% оплата до 26.02.2020 року". Пункт 7 специфікації викладено у наступній редакції: "Строк поставки: до 29 лютого 2020 року, за умови здійснення оплати, зазначеної у п.6 даної специфікації".

1.7. Однак у встановлений договором строк відповідач оплату не здійснив, у зв`язку з чим позивач не поставив йому товар за договором від 05.12.209 №05122019 - даних обставин учасники справи не заперечують.

1.8. Позивач наполягає на тому, що ТОВ "Синергія Газ Енерджі" зазнало збитків у вигляді 2132000,00 грн упущеної вигоди. Розмір вказаної даний учасник справи обґрунтовує посиланням на наступні обставини, оскільки до укладення спірного договору поставки від 05.12.2020 №05122019 позивач придбав товар, що є предметом цього договору, у ТОВ "Квант Плюс" згідно з договором поставки від 28.11.2019 №2811/19, сплативши за вказаний товар обумовлену сторонами ціну - 1690000,00 грн.

1.9. У подальшому спірний товар, не оплачений відповідачем, позивачем було продано ТОВ "Альфа Трейд Пром" згідно з договором поставки від 20.04.2020 №2004/20 за ціною 2050600,00 грн. Як встановлено місцевим господарським судом на підставі наданих позивачем доказів щодо цінових пропозицій на аналогічний товар, ціна приблизно відповідає середній ринковій вартості вказаного товару.

Вважаючи свої права порушеними, ТОВ "Синергія Газ Енерджі" звернулося до господарського суду з позовною заявою, у якій просило стягнути суму упущеної вигоди 2132000,00 грн.

1.10. Розмір вказаної суми ТОВ "Синергія Газ Енерджі" визначило як різницю між ціною, за яку планувало продати придбаний ним за 1690000,00 грн товар відповідачеві згідно з договором 05.12.2020 (4182600,00 грн) та ціною, за якою його фактично було продано іншому покупцеві, ТОВ "Альфа Трейд Пром" (2050600,00 грн).

Короткий зміст та мотиви рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. За результатами розгляду справи господарський суд Луганської області рішенням від 03.08.2020 позов ТОВ "Синергія Газ Енерджи" до ТОВ "Реконструкція технологічних свердловин" задовольнив повністю. Стягнув з відповідача на користь позивача збитки в сумі 2132000,00 грн та судовий збір у сумі 31980,00 грн.

2.1. Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення умов специфікації №1 від 05.12.2019 до договору поставки від 05.12.209 №05122019 попередню оплату у строк до 29.02.2020 не здійснив, тобто має місце неналежне виконання ТОВ "РТС" своїх зобов`язань за договором поставки; внаслідок порушення відповідачем умов договору - несвоєчасного виконання покупцем свого обов`язку щодо попередньої 100% оплати товару до 29.02.2020 позивач був змушений укласти з ТОВ "Альфа Трейд Пром" договір поставки від 20.04.2020 №2004/20 та продати товар за ціною нижчою ніж очікував; при цьому останнє перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням відповідачем умов договору; бездіяльність покупця (ТОВ "РТС") щодо своєчасного здійснення попередньої 100% оплати товару до 29.02.2020 за договором поставки від 05.12.2019 №05122019 є винною в силу положень ч.1 ст.614 ЦК України, оскільки відповідачем не доведено, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання свого зобов`язання за договором поставки від 20.04.2020 №2004/20; таким чином, судом встановлена наявність всіх елементів юридичного складу, необхідного для відшкодування позивачеві відповідачем збитків (упущеної вигоди в сумі 2132000,00 грн, яка складається з різниці між очікуваною та фактично отриманою сумую доходу), завданих порушенням договірного обов`язку з виконання умов договору в частині своєчасного здійснення попередньої 100% оплати товару до 29.02.2020 за договором поставки від 05.12.2019 №05122019.

3. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Реконструкція технологічних свердловин" задоволено. Рішення господарського суду Луганської області від 03.08.2020 у справі №913/335/20 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія Газ Енерджи", (пров.Лабораторний, буд.1, каб.604, м.Київ, 01133, ідентифікаційний код 40044588) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Реконструкція технологічних свердловин" (вул.Титова, буд.13, м.Кремінна Луганської області, 92905, ідентифікаційний код 33264159) 47970,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

3.1. Суд другої інстанції визнав передчасним висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки позивачем не надано доказів дотримання ним вимог ч.4 ст.623 ЦК України щодо вжиття певних заходів щодо одержання від відповідача коштів у розмірі 4182600,00 грн.

Суд другої інстанції дійшов до висновку про те, що Позивачем в суді першої та апеляційної інстанції не обґрунтовано наявності та розміру понесених збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, не надано доказів вжиття заходів щодо одержання від відповідача обумовленої договором суми оплати.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Синергія Газ Енерджи" звернулось до касаційного господарського суду зі скаргою на постанову апеляційного господарського суду, просить її скасувати та залишити в силі рішення місцевого господарського суду у цій справі. Розподілити судові витрати.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5. Обґрунтовуючи наявність підстав для касаційного оскарження скаржник посилається на те, що постанова Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 у справі № 913/335/20 прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 18.02.2020 у справі 910/6235/17 та від 17.11.2020 у справі № 925/1110/19.

6. Крім того, скаржник доводить, що судом другої інстанції не в повному обсязі з`ясовано та враховано фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення господарського спору, не надано належну оцінку доказам, залученим до матеріалів справи, здійснено неповний та необ`єктивний розгляд всіх обставин справи в їх сукупності. Окрім того відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування окремих норм права у подібних правовідносинах.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

7. Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а постанову апеляційної інстанцій- без змін.

Провадження у Верховному Суді

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 913/335/20 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого,

Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 18.01.2021.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 відкрито касаційне провадження у справі № 913/335/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія Газ Енерджи" на оскаржуване судове рішення у вказаній справі та призначено її до розгляду на 03.03.2021.

Разом з тим, головуючий суддя Жуков С.В. з 01.03.2021 по 15.03.2021 включно перебував на лікарняному.

Враховуючи зазначене, судове засідання 03.03.2021 не відбулося, тому Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.03.2021 призначено до розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія Газ Енерджи" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 у справі № 913/335/20 на 07 квітня 2021 року о 14:30 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м.Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 330.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану постанову залишити без змін, з огляду на таке.

10. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

11. Відповідно до положень частин першої - третьої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

12. Отже, відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу положень статті 22 ЦК України, а порушення цивільного права, внаслідок якого особі завдано збитки, є підставою для їх відшкодування.

13. Правовідносини щодо відшкодування збитків урегульовані положеннями глави 25 "Відшкодування збитків у сфері господарювання" Господарського кодексу України (далі - ГК України) та глави 82 "Відшкодування шкоди" Розділу ІІІ "Окремі види зобов`язань" Книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України).

14. Частиною третьою статті 147 ГК України передбачено, що збитки, завдані суб`єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

15. Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

16. Відповідно до положень частини першої статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

17. Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків може бути покладено на особу за наявності в її діях складу цивільного правопорушення. На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між такою поведінкою із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

18. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що для застосування такої санкції як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

19. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

20. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

21. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

22. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

23. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

24. Важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, завданими потерпілій особі. Позивачу в цій категорії справ слід довести в порядку, передбаченому положеннями частини третьої статті 13, статей 74, 76-77 ГПК України, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

25. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

26. За приписами ст.623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч.2, 3, 4 ст.623).

27. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними (не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та на прогнозах), а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків (повинні мати чітке документальне обґрунтування). Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 02.03.2021 у справі № 922/1742/20, від 17.02.2021 у справі № 916/450/20, від 03.11.2020 у справі № 916/3563/19, від 20.10.2020 у справі № 910/17533/19, від 26.02.2020 у справі № 914/263/19.

28. Системний аналіз положень частини першої статті 42, частини першої статті 44 ГК України дає підстави для висновку, що будь-яка підприємницька діяльність суб`єктів господарювання здійснюється на підставі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

29. Відтак, суб`єкти господарювання повинні враховувати наявність таких ризиків та усвідомлювати наслідки вчинюваних ними дій, а суди, розглядаючи справи, предметом яких є стягнення упущеної вигоди, повинні встановити чи є наслідки, на які посилається позивач, упущеною вигодою чи такі наслідки є результатом власних комерційних прорахунків суб`єкта господарювання. (Висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 908/2261/17)

30. Як вбачається зі змісту позовної заяви та встановлено судами попередніх інстанцій, позивач визначив підставою звернення до суду дії відповідача, які полягали у протиправній несплаті відповідачем попередньої оплати позивачеві за умовами укладеного між сторонами договору поставки.

31. Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, товар, що є предметом спірного договору поставки від 05.12.2020, позивач придбав до укладення вказаного договору, а саме, 28.11.2019.

32. При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували посилання позивача на те, що придбання відповідного товару було здійснено з метою подальшої його реалізації виключно відповідачеві за спірним договором - враховуючи, що, як вбачається з наданих позивачем доказів, даний товар у квітні 2020 року було продано іншому покупцеві, причому за ціною, що відповідала середньоринковій.

33. Враховуючи положення ч.4 ст.623 ЦК України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

34. Згідно з в приписами ч.3 ст.623 ЦК України, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін - однак як у даному випадку, згідно із встановленими судами обставинами, які, як зазначає апеляційний господарський суд, не заперечувалися позивачем, ціна укладеного з відповідачем договору значно перевищувала ринкову, і саме відповідну різницю позивач заявив до стягнення в даній справі.

35. Отже, позивачем фактично не доведено наявності та розміру понесених збитків, так само як і причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками.

36. Окрім того, як уже зазначалось, відповідно до норм чинного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, обов`язковою умовою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є доведеність тих обставин, що позивачем (кредитором) дійсно вжито певних заходів щодо одержання таких доходів, як це передбачено ч.4 ст.623 ЦК України.

37. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував.

38. Апеляційний господарський суд встановив, що до позовної заяви додано копію листа від 27.12.2019, у якому позивач повідомляє відповідача про готовність поставки за умовами договору від 05.12.2019 №05122019 та просить терміново повідомити про готовність прийняти товар. Однак доказів направлення вказаного листа відповідачеві та отримання його адресатом у справі не міститься, так само як і доказів вжиття позивачем будь-яких інших заходів, спрямованих на здійснення поставки та отримання від покупця коштів.

39. У наданих суду апеляційної інстанції поясненнях позивач стверджує про направлення позивачем відповідачеві листів у лютому 2020 року з вимогою виконати умови договору, однак копій вказаних листів та доказів їх надіслання матеріали справи не містять.

40. Крім того, судом апеляційної інстанції було встановлено, що сторонами було погоджено поставку товару на умовах DDP - склад покупця (Інкотермс 2010), тобто продавець мав здійснити поставку покупцю товару, який пройшов митне очищення для імпорту, без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Отже, обов`язок з доставки товару покупцеві було покладено саме на продавця. Однак матеріали справи не містять ні доказів вчинення ТОВ "Синергія Газ Енерджі" відповідних дій із поставки товару на склад покупця, ні відмови ТОВ "Реконструкція технологічних свердловин" від прийняття товару, визначеного договором.

41. Колегія суддів враховує, що в постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 305/1180/15-ц (абзац 18), від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11 (абзац 20), від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц (абзац 18), зазначено що подібність правовідносин (про яку йдеться в статті 287 ГПК України), означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

42. При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

43. Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 18.02.2020 у справі 910/6235/17 (стягнення збитків за зобов`язанням за договором про надання послуг з питань комерційної діяльності) та від 17.11.2020 у справі №925/1110/19 (відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань), не можуть розглядатися як підстави касаційного оскарження ухваленій у цій справі постанові, оскільки такі висновки зроблені щодо правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі №913/335/20, вони відрізняються підставами позову, змістом позовних вимог та встановленими фактичними обставини.

44. Отже, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цієї постанови та предмету позовних вимог, позивач у цій справі повинен був не лише довести протиправність поведінки відповідача, наявність збитків у вигляді втраченого доходу та зв`язок між ними, але й надати докази, які б підтверджували реальну, а не абстрактну (гіпотетичну) можливість отримання такої суми доходів, які позивачем було визначено як утрачену вигоду, а також довести, що кредитором вжиті усі можливі заходи щодо одержання доходу.

45. Доводи касаційної скарги, що викладені у п. 6 цієї постанови є такими, що спрямовані на переоцінку обставин справи й дослідження доказів, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим колегія суддів касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги.

46. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 (заява №3236/03), "Рябих проти Росії" від 03.12.2003 (заява №52854/99), "Нєлюбін проти Росії" від 02.11.2006 (заява №14502/04)), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

47. З огляду на викладене, враховуючи зазначені висновки Європейського суду з прав людини, беручи до уваги обставини, встановлені апеляційним судом, колегія суддів Касаційного господарського суду не вбачає правових підстав для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду та задоволення касаційної скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

48. Відповідно до пункту 1) частини 1 статті 308 ГПК України, суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

49. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

50. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови апеляційним судом, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги позивача та залишення без змін постанови апеляційного суду.

Судові витрати

51. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія Газ Енерджи" залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 у справі №913/335/20 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді К.М. Огороднік

Н.Г. Ткаченко