ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2021 р. Справа №926/2488/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Матущака О.І.,

секретар судового засідання Харів М.Ю.,

явка учасників справи:

від прокурора Винницька Л.М. (посвідчення №058400);

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився;

від третьої особи не з`явився;

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Шупені Марії Степанівни б/н від 06.02.2021

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 18.01.2021 суддя: Гончарук О.В. м. Чернівці, повний текст ухвали складено 22.01.2021

про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Чернівецької області від 20.03.2020 у справі №926/2488/19 за нововиявленими обставинами

за позовом Керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради, м. Чернівці

до відповідача фізичної особи-підприємця Шупені Марії Степанівни, м. Чернівці

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області

про стягнення заборгованості з орендної плати за землю,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви відповідача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

11.12.2020 в Господарський суд Чернівецької області звернулась ОСОБА_1 зі заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Чернівецької області від 20.03.2020 у справі №926/2488/19.

У цій заяві зазначається, що Господарський суд Чернівецької області, задовольняючи позов у справі №926/2488/19 врахував внесені рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2014 у справі №926/955/13 зміни в пункт 7 договору оренди землі за №3326 від 07.12.2006, згідно з якими, річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі і становить 51 607,08 грн. Разом з тим, у рішенні Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2014 у справі №926/955/13 допущено описку в номері цієї судової справи, яка, станом на час ухвалення рішення Господарського суду Чернівецької області від 20.03.2020 у справі №926/2488/19, не була виправлена, оскільки її остаточне виправлення мало місце пізніше - ухвалою Господарського суду Чернівецької області у справі №926/955/13 від 22.10.2020. Заявник вважає, що ці обставини свідчать про те, що не створюють для відповідача жодних зобов`язань.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 18.01.2021 (з урахуванням ухвали від 27.01.2021 про виправлення описки) відмовлено у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Шупені Марії Степанівни про перегляд рішення Господарського суду Чернівецької області від 20.03.2020 у справі №926/2488/19 за нововиявленими обставинами.

Вказане рішення мотивоване тим, що зі змісту та форми ухвали про виправлення описки від 28.02.2014 (ще однієї ухвали про виправлення описки в межах цієї справи) вбачається виправлення ухвалою описки саме у рішенні у справі №926/955/13. При цьому зазначив, що справа за №926/9755/13 у провадженні Господарського суду Чернівецької області, станом на день вирішення спору, відсутня. Тому суд першої інстанції виходив з того, що будь-які помилки чи описки, які мали місце в судовому рішенні №926/9755/13 чи іншому судовому рішенні, не можуть змінювати суті такого рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд не врахував, що рішення Господарського суду Чернівецької області у справі №926/955/13 від 22.10.2020 з урахуванням всіх існуючих виправлень до нього не містить нової редакції пункту , в якому зазначено, що річна орендна плата становить 51 607,08 грн., а не 49 029,93 грн., а тому порушується принцип правової визначеності, оскільки не виправлено недолік рішення Господарського суду Чернівецької області від 20.03.2020 у справі №926/2488/19.

Інші учасники справи не скористались своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

В судове засідання 28.04.2021 з`явився прокурор.

27.04.2021 на адресу Західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що уповноважений представник не мав можливості бути присутнім фізично, а суд відмовив у задоволенні клопотання про участь у справі в режимі відеоконференції шляхом використання власних засобів. Вирішення заявленого клопотання прокурор залишив на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора з приводу вищезазначеного клопотання апелянта, суд ухвалив відмовити в його задоволенні, оскільки апелянт заявив клопотання про участь у справі в режимі відеоконференції шляхом використання власних засобів з пропуском визначеного ст. 197 ГПК України строку, а тому суд розцінює неявку представника апелянта як без поважних причин. В ухвалі про призначення справи до розгляду, його явка обов`язковою не визнавалася.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справи, а тому в силу п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за їх відсутності.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити без змін ухвалу місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвали суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2014 у справі №926/955/13, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.07.2014, задоволено позов Чернівецької міської ради, внесено зміни до договору №3326 від 07.12.2006, виклавши пункт 7 у редакції відповідно до якої річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі і становить 49 029,93 грн.

Пунктом 4 ухвали Господарського суду Чернівецької області від 28.04.2014 у справі №926/955/13 виправлено описку в зазначеному вище рішенні суду, за змістом якої розмір річної орендної плати зазначено 51 607,08 грн., а не 49 029,93 грн.

07.11.2019 в Господарський суд Чернівецької області звернувся керівник Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 337 026,76 грн., яка утворилась у зв`язку з неналежним виконанням договору №3326 від 07.12.2006 (нотаріально посвідчений та зареєстрований 29.05.2007 у Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК») в частині справляння орендної плати протягом 2014 2019 років, тобто в період, коли розмір річної орендної ставки становив 51 607,08 грн. на підставі рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2014 у справі №926/955/13.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 20.03.2020 у даній справі за №926/2488/19, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.09.2020, вищезазначений позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Шупені Марії Степанівни на користь Чернівецької міської ради заборгованість у розмірі 205 744,46 грн. та 4 888,20 грн. судового збору.

Зі змісту цього рішення вбачається, що Господарський суд Чернівецької області врахував рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2014 у справі №926/955/13, яким змінено розмір річної орендної плати, а тому перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог у даній справі за №926/2488/19 виходив із розміру річної орендної плати, яка становить 51 607,08 грн.

Заявник як на нововиявлені посилається на обставини щодо наявності описки, яка міститься в п. 1 ухвали Господарського суду Чернівецької області від 28.04.2014 у справі №926/955/13, де вказано, що виправляється помилка в рішенні Господарського суду Чернівецької області від 26.02.2014 в іншій справі за №926/9755/13, а не в справі за №926/955/13, недоліки якої фактично усувались.

З цих підстав заявник вважає, що неправильне зазначення судом номеру справи в межах якої виправляється описка в рішенні суду, не створює для нього, як відповідача, жодних матеріально-правових та процесуально-правових зобов`язань.

За змістом частини 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 320 цього Кодексу є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1)переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2)докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - окрема процесуальна форма судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. До нововиявлених обставин у розумінні наведених положень належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи; те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність таких обставин для розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу рішення суду. Поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту) чітко розрізняються між собою. Не можуть вважатися такими обставинами подані учасником справи листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами. Тобто, нові докази, які не існували на час судового розгляду справи, у розумінні положень процесуального законодавства не можуть вважатися нововиявленими обставинами.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважаються нововиявленими нові обставини, виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2019, судове провадження № 11-813за19).

Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.

Істотні для справи обставини це ті факти, які мають значення для взаємовідносин сторін, що сперечаються. Ці факти існували на момент розгляду справи, але не були і не могли бути відомі ні заявнику, ні суду. Спір між сторонами був вирішений без їх урахування. Якщо б указані факти були відомі суду, що розглядав справу, то з їх урахуванням у справі було б ухвалено інше рішення.

При цьому не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи, або на оцінці нових доказів щодо обставин, які були встановлені судом. Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях у суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №914/1905/15, від 24.09.2019 у справі №924/182/15, яка враховується апеляційним господарським судом в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України.

Відповідно до статей 1, 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справи положення Конвенції та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції за умови відсутності зловживання (пункти 27-28 рішення від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії" № 69529/01 і пункт 46 рішення від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" № 2).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia, заява № 52854/39); у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії").

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги суд виходить з того, що правила ст. 243 ГПК України не передбачають вчинення такої процесуальної дії, як "внесення виправлень" в судове рішення. Натомість, вони передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №904/10956/16).

Отже виправлення описки в будь-якому судовому рішенні не змінює суті обставин, які оцінювались судом під час вирішення спору, а лише приводить їх зовнішню форму виразу у відповідність до фактичного змісту.

Вказане є свідченням відсутності однієї з трьох нерозривно пов`язаних ознак, за наявності яких суд може визнати наведені заявником обставини нововиявленими, а саме відсутня ознака того, що обставини наведені заявником як нововиявлені є істотними для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

З цих підстав суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що обставини на які заявник посилається як на підстави перегляду рішення за нововиявленими обставинами нововиявленими обставинами у розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України, не вважаються, оскільки не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими фактичними обставинами справи доводи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення заяви ФОП Щупеня М.С. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Чернівецької області від 20.03.2020 у справі №926/2488/19.

Тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні цієї заяви є правильним.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм процесуального права, а тому апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Шупені Марії Степанівни б/н від 06.02.2021 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Чернівецької області від 18.01.2021 у справі №926/2488/19 залишенню без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Шупені Марії Степанівни б/н від 06.02.2021 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 18.01.2021 у справі №926/2488/19 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 2270,00 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: С.М. Бойко

Судді: Т.Б. Бонк

О.І. Матущак

Повний текст постанови складено 30.04.2021.