УХВАЛА

м. Київ

28.04.2021Справа № 910/4216/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат»

до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

про визнання зобов`язань припиненими,

Представники:

не викликались

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання припиненими усіх зобов`язань за кредитним договором №4О10091Д від 01.04.2010, у зв`язку із повним їх виконанням, проведеним належним чином.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.03.2021 позовну заяву залишив без руху та встановив строк для усунення виявлених недоліків.

25.03.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Зважаючи на викладені в заяві обставини та долучені докази, суд дійшов висновку про усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений строк.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.03.2021 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало заяву про відвід судді Бондарчук В.В. від розгляду справи № 910/4216/21.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» вважає, що мають місце обставини, про порушення порядку визначення судді внаслідок дій позивача, що є підставою для відводу судді Бондарчук В.В. Такими діями позивача є почергове подання ним до Господарського суду міста Києва однакових позовів до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з тим самим предметом та з тих самих підстав та з однаковими недоліками, перший з яких (поданий 11.02.2021), після постановлення судом (суддя Ковтун С.А.) ували про залишення позову без руху, відкликаний позивачем, а щодо другого вчинені дії по усуненню недоліків з метою відкриття суддею Бондарчук В.В. провадження у цій справі.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» вважає, що такі дії зі сторони позивача щодо самостійного вибору складу суду хоч і не є прямим доказом упередженості суду у розгляді цієї справи, однак безперечно свідчать про відсутність об`єктивного критерію безсторонності судді, а також відсутність довіри, яку повинен мати суд.

Суд (суддя Бондарчук В.В.) своєю ухвалою від 26.04.2021 визнав відвід судді необґрунтованим та передав справу до апарату Господарського суду міста Києва для визначення судді для вирішення питання відводу.

Автоматизована система документообігу суду визначила головуючого суддю (суддю-доповідача) Ковтуна С.А.

Суд, ознайомившись з заявою про відвід судді Бондарчук В.В. від розгляду справи № 910/4216/21, дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях (далі - Суд), що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно з Європейською Хартією «Про закон «Про статус суддів» судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно ст. 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Водночас суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Безумовно, фактор довіри до суду є одним з найголовніших критеріїв, забезпечення та створення умов існування якого є завданням суду. Таке завдання реалізується зі сторони суду як змістом його процесуальних рішень, так і порядком вчинення процесуальних дій. У зв`язку з цим слід розмежовувати дії сторони та дії суду. Дії сторони, як процесуального так і іншого характеру, не є діями суду. А тому можливі зловживання сторони, питання щодо наявності яких тільки поставлено перед судом і ним не вирішено, не є діями суду, що руйнують підвалини довіри до суду. Припущення у необ`єктивності судді, як суб`єктивна сторона довіри, повинно бути наслідком певних вчинків судді. Такі вчинки складають об`єктивну характеристику довіри, тобто є проявом зовнішніх ознак, що формують внутрішнє переконання. Переконання повинно бути наслідком саме дій судді, а не дій сторони. В інакшому випадку відсутність об`єктивно підтверджених вчинків суду не дає підстави вважати, що сумніви у об`єктивності суду є реальними, а не вигаданими.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у Рішенні від 09.11.2006 в справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02), згідно з якою стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Тому суд вважає, що неможна оцінювати за критерієм об`єктивності суддю Бондарчук В.В. через призму дій акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат». Більше того, сам заявник - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», висловлюючи повагу до судді Бондарчук В.В., не заперечує відсутність з її сторони будь-яких дій, які би були проявом упередженості та складали об`єктивну сторону відсутності довіри.

Обставини зловживання акціонерним товариством «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» при визначенні складу суду є предметом дослідження суддею Бондарчук В.В., рішення стосовно чого останньою не прийнято.

Таким чином суд вважає, що будь-яких доказів (в контексті викладених обставин), які свідчать про упередженість або необ`єктивність судді Бондарчук В.В. та можуть бути підставою для її відводу від розгляду справи № 910/4216/21, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Наведені заявником у заяві про відвід судді Бондарчук В.В. обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, а також не підтверджують упередженість та необ`єктивність при розгляді заяви, а містять лише припущення заявника, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги, у зв`язку з чим заявлений відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 35, 38, 39, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про відвід судді Бондарчук В.В. від справи № 910/4216/21.

Ухвала набрала законної сили 28.04.2021 та оскарженню не підлягає.

Суддя С. А. Ковтун