ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2021 року м.Дніпро Справа № 904/529/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мороза В.Ф. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 (суддя Золотарьова Я.С.)

у справі №904/529/21

за позовом: ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "В. Матусевича 12", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання недійсним рішення та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "В. Матусевича 12" та з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "В. Матусевича 12", оформлене протоколом № 1 від 16.09.2020, на підставі якого 22.10.2020 здійснена державна реєстрація Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "В. Матусевича 12";

- скасувати державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "В.Матусевича 12" шляхом скасування запису від 22.10.2020 за номером: 000020020 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 було зупинено провадження у справі № 904/529/21 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "В.Матусевича 12" про визнання недійсним рішення та скасування державної реєстрації до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №916/964/19.

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої остання просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 у справі №904/529/21 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що господарський суд Дніпропетровської області здійснивши порівняльний аналіз змісту та об`єкту правовідносин у справі № 904/529/21, що розглядається та у справі № 916/964/19 дійшов висновку про їх подібність, в зв`язку з чим судом встановлена наявна об`єктивна необхідність врахування висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/964/19 та в зв`язку з чим винесено оскаржувану ухвалу суду про зупинення провадження у справі. Проте апелент не згоден з таким висновком та зазначає, що у справі, яка розглядається Великою Палатою Верховного Суду, ОСББ існує тривалий час, тому така особа набула відповідних прав та обов`язків, тому ліквідація такої особи не призведе до поновлення прав і законних інтересів співвласника ОСББ, який звертається з таким позовом. Разом з тим ОСББ «В.Матусевича 12» існує декілька місяців та свою діяльність розпочало після отримання копії позову. Діяльність відповідача полягає у відкритті банківського рахунку та укладенні договорів з різними організаціями. Інших дій зі сторони відповідача, зокрема щодо утримання будинку та прибудинкової території не вчинялося. Велика Палата зазначала, що спірні відносини у справах не є подібними, коли у відповідних справах суди встановили різні обставини, у зв`язку з чим матеріально-правове регулювання спірних правовідносин є різним. В оскаржуваній ухвалі судом не зазначено які саме обставини є необхідними для встановлення при розгляді Великою Палатою Верховного Суду у справі №916/964/19, які впливатимуть на збирання та оцінку доказів у даній справі і, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення для даної справи. Окрім того апелянт зазначає, що господарський суд послався на норму права, яка відсутня в Господарському процесуальному кодексі України, зокрема в ухвалі судом застосовано п.7 ч.2 ст. 228 ГПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №904/529/21 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Чередко А.Є., Коваль Л.А.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з лікарняним головуючого судді Мороза В.Ф., для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження у даній справі визначено колегію суддів у складі головуючого судді Верхогляд Т.А. (доповідач), суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 у справі №904/529/21 у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з усуненням обставин, які обумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №904/529/21 передано раніше визначеному складу суду головуючому судді Морозу В.Ф., суддям Чередко А.Є., Коваль Л.А.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останнє не погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Порівняльний аналіз змісту та об`єкту правовідносин у справі, що розглядається та у справі №916/964/19 свідчить про їх подібність. Окрім того відповідач просить здійснювати розгляд справи за участю представника відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно п.12 ч.1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку, зокрема, ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Статтею 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено порядок розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. Зокрема частиною 2 статті 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Клопотання апелянта не містить належних та достатніх доводів в обґрунтування неможливості розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

При цьому колегія суддів зазначає, що учасники справи не позбавлені права подавати суду свої пояснення, викладені в письмовій формі.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи що оскаржується ухвала суду першої інстанції зазначена в п.12 ч.1 ст. 255 ГПК України, яка розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, а також наявність необхідних доказів в матеріалах справи та характер спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що обставини не вимагають проведення судового засідання з повідомленням учасників справи та відмови в задоволенні клопотання відповідача.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "В. Матусевича 12" та з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "В.Матусевича 12", оформлене протоколом № 1 від 16.09.2020, на підставі якого 22.10.2020 здійснена державна реєстрація Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "В.Матусевича 12";

- скасувати державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "В.Матусевича 12" шляхом скасування запису від 22.10.2020 за номером: 000020020 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що установчі збори співвласників ОСББ були скликані та проведені з порушенням законодавства, оскільки позивач не отримував повідомлення про проведення таких зборів та не був обізнаний про порядок денний цих зборів. При цьому, всупереч нормам ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», рішення загальних зборів не було оприлюднено, незважаючи на те, що всі співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів. З відомостей, які містяться в протоколі неможливо встановити результати голосування, у зв`язку з тим, що протокол не містить точних даних про загальну площу квартир та нежитлових приміщень, розташованих у будинку. Крім того у протоколі містяться підписи осіб, які не були присутні на зборах та осіб, які не є власниками квартир у будинку АДРЕСА_1 . Зазначене свідчить про істотні порушення порядку скликання та проведення зборів ОСББ, через що ОСОБА_1 звернулась за захистом своїх порушених прав.

Зупиняючи провадження у справі, що розглядається, господарський суд дійшов висновку про подібність правовідносин у справі №904/529/21 та у справі № 916/964/19, а тому наявна об`єктивна необхідність врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, які будуть прийняті у справі № 916/964/19 під час розгляду справи №904/529/21.

Колегія суддів погоджується з даним висновком господарського суду з огляду на наступне.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції керувався нормами пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України, коли провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку та пункту 7 частини першої статті 228, якою передбачено право суду зупинити провадження у справі до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відтак, застосовуючи наведену правову норму, за вимогами статті 234 ГПК України у мотивувальній частині ухвали суд має зазначити обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали, зокрема щодо неможливості розгляду справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, господарський суд виходив з того, що правовідносини у справі є подібними зі справою, яка розглядається, у зв`язку з чим наявні підстави для зупинення провадження у справі №904/529/21 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 916/964/19.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/24257/16.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Так колегією суддів з`ясовано, що ухвалою Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №916/964/19 за позовом ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Успенська 17" про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів, скасування державної реєстрації, зазначену справу разом із касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 14.11.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з необхідністю відступити від її висновку щодо застосування статей 9, 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у подібних правовідносинах, викладеного у постановах від 18.09.2018 у справі №916/782/17, від 18.04.2018 у справі №904/2796/17. На переконання Суду скасування державної реєстрації ОСББ (реєстраційного запису) за рішенням суду не є ліквідацією юридичної особи, яка відбувається в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 110 Цивільного кодексу України і не призводить до припинення ОСББ з огляду на вимоги статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якою визначається порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій. Отже, скасування державної реєстрації створеної юридичної особи (ОСББ), яка існує тривалий час і за період свого існування набула відповідних прав і обов`язків, не призведе до поновлення прав і законних інтересів співвласника ОСББ, який звертається з таким позовом, а свідчить про втручання суду в діяльність ОСББ та порушення інтересів інших його співвласників, що є недопустимим. У випадку звернення особи з позовною вимогою про скасування державної реєстрації ОСББ (реєстраційного запису), провадження у справі за такими вимогами необхідно закривати за відсутності юридичного спору, а не вирішувати питання про задоволення чи відмову у задоволенні цих вимог, що було здійснено Великою Палатою Верховного Суду у справах №916/782/17, №904/2796/17.

Отже, як юридична особа ОСББ може припинити діяльність в порядку, передбаченому законом, зокрема шляхом ліквідації, а, на думку колегії суддів, скасування державної реєстрації ОСББ (реєстраційного запису) за рішенням суду не є ліквідацією юридичної особи, яка відбувається в порядку статті 110 ЦК України і не призводить до припинення ОСББ з огляду на вимоги статті 25 Закону № 755-IV, якою визначається порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій.

Ухвалою від 16.02.2021 справу №916/964/19 прийнято до розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи, що позивачем у даній справі, заявлені позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішення установчих зборів, а також про скасування державної реєстрації Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "В.Матусевича 12" шляхом скасування запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, колегія вважає, що правовідносини у справах №904/529/21 та №916/964/19 за суб`єктним складом учасників відносин, характером спору та сферою правового регулювання є подібними.

При цьому для надання правової оцінки правовідносинам у даній справі має значення правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №916/964/19, зокрема в частині обрання належного способу захисту порушених прав позивача.

Отже з метою сприяння забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з огляду на те, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі №904/529/21 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №916/964/19.

Щодо доводів апеляційної скарги, що спірні правовідносини у справах не є пов`язаними та подібними, оскільки ОСББ «В.Матусевич 12» існує всього декілька місяців та не набуло прав та не виконує зобов`язання на даний час, що суттєво відрізняє відповідача у даній справі від ОСББ, яке існує тривалий час та за період свого існування яке набуло відповідних прав та обов`язків колегія зазначає, що юридична особа набуває прав та обов`язків з моменту її створення та внесення інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Тому посилання апелянта на той факт, що на відміну від справи №916/964/19, у даній справі відповідач не набув прав, оскільки об`єднання співвласників існує декілька місяців, а тому права і інтереси співвласників останнього не можуть бути порушені, з огляду на що такі справи не є подібними, колегія відхиляє як безпідставні.

Окрім того колегія зазначає, під час розгляду справи, судом першої інстанції буде надаватися оцінка обставинам щодо порушення чи непорушення прав співвласників, порядку створення об`єднання та прийматися судове рішення з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду прийнятих під час перегляду рішення у справі №916/964/19.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

Наявність глибоких і довгострокових розходжень у судовій практиці, неспроможність правової системи держави подолати їх призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Саме на державу покладається обов`язок створити у своїй правовій системі ефективні механізми, що нададуть можливість подолати можливі розбіжності в судовій практиці (рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2011 року у справі «Брезовець проти Хорватії» (Brezovec v. Croatia), заява № 13488/07).

З огляду на викладене колегією відхиляються доводи ОСОБА_1 про безпідставність зупинення провадження у справі № 904/529/21 до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №916/964/19.

Щодо доводів апелянта, що суд послався на неіснуючу норму, колегія зазначає, що в ухвалі суду помилково зазначено п.7 ч. 2 ст. ст. 228 Господарського процесуального кодексу, оскільки викладено зміст п.7 ч.1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу та застосовано саме зазначену норму, тому вказана описка не вплинула за зміст оскаржуваної ухвали.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не навів вмотивованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 у справі №904/529/21 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2021 у справі №904/529/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є.Чередко

Суддя Л.А. Коваль