ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 904/1342/14

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянувши у судовому засіданні

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-тайс» на дії державного виконавця Бориспільського МРВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-тайс», м. Київ

до Малого приватного підприємства «Вікторія», м. Київ

про стягнення грошових коштів

За участю:

представника скаржника: Грищенко О.М. (посвідчення адвоката №3888 від 29.10.2009, довіреність б/н від 07.08.2020);

інші учасники справи не з`явились

УСТАНОВИВ:

05.02.2021 до Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-тайс» (далі скаржник, ТОВ «Компанія «Ніко-тайс») із скаргою №04-2/02 від 04.02.2021 (вх. №7/21 від 05.02.2021), в якій скаржник, зокрема, просить суд:

визнати дії державного виконавця Бориспільського МРВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) (далі державний виконавець, ВДВС) у виконавчому провадженні №47534841 щодо примусового виконання наказу суду від 20.06.2014 у справі №911/1342/14, котрі виразились у винесенні постанови від 30.12.2020 про повернення наказу від 20.06.2014 у справі №911/1342/14 без виконання на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», протиправними, передчасними та незаконними;

визнати недійсною (скасувати) постанову Бориспільского МРВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.12.2020 про повернення наказу від 20.06.2014 у справі №911/1342/14 без виконання на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 09.02.2021, зокрема, вищевказану скаргу прийнято та призначено до розгляду у судове засідання на 22.02.2021, запропоновано державному виконавцю надати суду відзив/письмові пояснення щодо на скарги ТОВ «Компанія «Ніко-тайс».

На підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у судовому засіданні оголошувалась перерва до 18.03.2021, про що судом постановлено відповідну ухвалу від 22.02.2021, яка занесена до протоколу судового засідання від 22.02.2021.

16.03.2021 засобами поштового зв`язку ВДВС направлено до суду заперечення №17181 від 16.03.2021 (вх. №6259/21 від 17.03.2021) на відповідну скаргу, в яких державний виконавець просив суд відмовити у її задоволенні, та до яких долучено матеріали виконавчого провадження №47534841.

Водночас, у період з 15.03.2021 по 01.04.2021 суддя Янюк О.С. перебувала на лікарняному, у зв`язку із чим судове засідання, призначене на 18.03.2021 не відбулось, а тому, після закриття лікарняного листа та відновлення працездатності судді, ухвалою від 05.04.2021 призначено судове засідання на 26.04.2021.

У судове засідання представники Малого приватного підприємства «Вікторія» (далі боржник, МПП «Вікторія») та ВДВС не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені вчасно та належним чином. Водночас, явка вказаних осіб обов`язковою судом не визнавалась, а тому, ураховуючи положення ст. 42, 342 ГПК України, суд визнав за можливе продовжити судове засідання без участі зазначених представників.

Під час судового засідання представник ТОВ «Компанія «Ніко-тайс» підтримав подану скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Розглянувши вказану скаргу, заслухавши представника скаржника, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Так, рішенням суду від 29.05.2014 у справі №904/1342/14 позов ТОВ «Компанія «Ніко-тайс» до МПП «Вікторія» задоволено часткового та стягнуто з останнього на користь скаржника 6 148,54грн пені, 1 148,80грн 3% річних, 1 522,42грн судового збору, 700,00грн витрат на оплату послуг адвоката та в іншій частині в позову відмовлено.

20.06.2014 на примусове виконання вищевказаного рішення судом видано відповідний наказ №904/1342/14, на підставі якого 14.05.2015 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №47534841, що підтверджується інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження (т. 5а.с. 20-22).

Постановою ВДВС від 19.11.2019 відповідний виконавчий документ суду був повернутий скаржнику. Проте, ухвалою суду від 10.12.2015 зазначено постанову було визнано недійсною та скасовано.

За таких обставин, державним виконавцем було відновлено виконавче провадження №47534841, що підтверджується відповідною постановою від 07.04.2016 (т. 5 а.с. 51).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони (стягувач і боржник), представники сторін.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та аналогічна норма міститься у ст. 339 ГПК України).

Так, обґрунтовуючи свою скаргу, ТОВ «Компанія «Ніко-тайс» посилається на те, що ВДВС не вчинено усіх належних, своєчасних та об`єктивних дій у відповідному виконавчому провадженні із дотриманням строків та порядку, визначених Законом України «Про виконавче провадження», що, у свою чергу, призвело до передчасності винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, зі змісту наведених норм убачається, що здійснення виконавчих дій у межах відповідного виконавчого провадження, як завершальної стадії судового розгляду справи, полягає у реалізації судових рішень на підставі, в межах та у спосіб, передбачених положеннями чинного законодавства. Одночасно при проведенні таких дій, державний виконавець, за результатами послідовного застосування норм Закону України «Про виконавче провадження», повинен забезпечити прийняття правомірних і неупереджених рішень, оформлених належним чином, а інші учасники виконавчого провадження зобов`язані не перешкоджати вчиненню виконавчих дій та не зловживати наданими їм правами (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.10.2020 у справі №902/731/17).

У свою чергу, права та обов`язки державного виконавця у межах виконавчого провадження визначені, зокрема та не виключно, передбачені ст.ст. 13, 18, 36 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, ч. 8 ст. 48 названого Закону встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже, періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України «Про виконавче провадження», тобто, такі перевірки не мають вчинятися державним виконавцем одноразово (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.12.2020 у справі №912/2171/18).

При цьому, сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №905/2488/15).

Так, на підтвердження вчинення своїх обов`язків у виконавчому провадженні №47534841 ВДВС надав суду відповіді (листи) із державних органів та установ (т. 5 а.с. 52-66, 68, 70, 76-78), а саме:

про відсутність МПП «Вікторія», станом на 30.06.2016, серед власників, які володіють значними пакетами акцій (10% і більше статутного капіталу) емітентів (відповідь Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №09/01/21145 від 05.10.2016);

про відсутність відомостей про боржника як власника зареєстрованих об`єктів права інтелектуальної власності (лист Державної служби інтелектуальної власності №1-6/8057 від 07.10.2016);

відсутність записів щодо суден власником або судновласником яких є МПП «Вікторія» (лист Державної служби України з безпеки на транспорті №8199/02/15-16 від 07.11.2016);

боржник, станом на 11.01.2017, не зберігає зерно на зернових складах, підключених до основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання (лист Державної інспекції сільськогосподарського господарства України №296 від 19.01.2017);

протягом 2016-2017р.р. не здійснювалось фінансування та надання матеріального забезпечення страхувальника МПП «Вікторія»; з 30.12.2013 боржник обліковується за адресою: м. Київ, вул. Артема, 21, у зв`язку із чим знятий з обліку у відділені виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Бориспільському районі Київської області (лист №12-41 від 31.01.2017);

у боржника відсутня заборгованість зі страхових внесків по капіталізації чи інших видів заборгованості, та фінансування чи надання матеріального забезпечення МПП «Вікторія» не проводилось (лист управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві №04-08/2577-14 від 24.02.2017)

у ДПІ Шевченківського району Головного управління ДФС у м. Києві відсутня інформація про: дебіторську заборгованість МПП «Вікторія», оскільки з 2012 року боржник не звітує; об`єкти оподаткування земельним податком на території Шевченківського району м. Києва (листи зазначеної установи №№47/9/26-59-12-02-34, 48/9/26-59-12-02-34 від 15.01.2018);

у ГУ ДФС у м. Києві відсутня інформація щодо касових книг, оскільки їх облік контролюючі органи не ведуть (лист №7520/9/26-15-12-04-16 від 26.03.2019);

відсутність у Єдиному реєстрі довіреностей відомостей, станом на 29.05.2019, відомостей щодо МПП «Вікторія»;

боржник звіти державної статистичної звітності зі статистики сільського господарства за період з 2016-2019р.р. не подавав (лист Головного управління статистики у Київській області №07-48/1368-19 від 30.05.2019);

у КП Бориспільської районної ради Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації» відсутня інформація про право власності боржника, станом на 31.12.2012, на об`єкт нерухомості за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Любарці, вул. Центральна, 72 (лист КП «БТІ» №5-12-05 від 12.04.2020);

відсутність у МПП «Вікторія» зареєстрованих транспортних засобів, станом на 04.12.2020 (отримана відповідь від Міністерства внутрішніх справи України);

наявність у боржника відкритих рахунків у фінансових установах АБ «Укргазбанк» та АТ «Райффайзен банк Аваль» м. Бориспіль (отримана відповідь від Державної фіскальної служби України);

відсутність грошових коштів на рахунках, відкритих в АБ «Укргазбанк» (лист зазначеної фінансових установи №БТ-10467 від 24.12.2019; платіжні вимоги №№65/21, 64/21, 66/21 від 19.06.2017).

Крім того, державним виконавцем надано суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо МПП «Вікторія», станом на 24.12.2020, із змісту якої вбачається відсутність нерухомого майна у боржника та накладений арешт на таке майно постановою ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (т. 5 а.с. 30).

Проаналізувавши зазначене та положення ст.ст. 13, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що ВДВС не вчинено усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у даній справі, зокрема та не виключно: не встановлено наявність грошових коштів на рахунку, відкритому боржником АТ «Райффайзен банк Аваль» та не накладено арешт; не направлено платіжні вимоги на примусове списання коштів з рахунку, відкритому у вказаній фінансовій установі (у разі наявності) та не отримано інформацію про стан зазначеного рахунку; не отримано від банківських та інших фінансових установ інформацію про рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; не здійснено реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; не встановлено інших осіб, в яких перебуває майно боржника; не накладено стягнення у вигляді штрафу МПП «Вікторія» та її посадовим особам у випадках, передбачених законом.

При цьому, зважаючи на положення ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», дії державного виконавця у межах відповідного виконавчого провадження вчинені із порушенням строків, визначених вказаною імперативною нормою.

Попри зазначене, 30.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Отже, державним виконавцем закінчено виконавче провадження без належних правових підстав, що, у свою чергу, порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Як зазначалось вище, у своїй скарзі ТОВ «Компанія «Ніко-тайс» просить визнати дії державного виконавця щодо примусового виконання наказу суду від 20.06.2014 у справі №911/1342/14, котрі виразились у винесенні постанови від 30.12.2020 протиправними, передчасними та незаконними та визнати недійсною (скасувати) постанову відповідну постанову ВДВС.

Ураховуючи встановлені обставини та надані ВДВС докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги в частині скасування постанови державного виконавця від 30.12.2020 у виконавчому провадженні №47534841.

Щодо іншої вимоги скаржника, то суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, зважаючи на те, що скаржником не доведено належними та допустимими доказами у чому саме полягала протиправність винесеного державним виконавцем рішення, адже вчинення таких дій прямо передбачено п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Підсумовуючи викладене, керуючись ст.ст. 42, 234-235, 339, 342-343 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-тайс» №04-2/02 від 04.02.2021 (вх. №7/21 від 05.02.2021) задовольнити частково.

2. Скасувати (визнати недійсною) постанову Бориспільського МРВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.12.2020 про повернення наказу Господарського суду Київської області від 20.06.2014 у справі №911/1342/14 без виконання на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»

3. В іншій частині скарги відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набрала законної сили 26.04.2021 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 30.04.2021.