28.04.2021Справа № 910/1725/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус."
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солодкий кошик"
про стягнення 53 655,81 грн.,
Без виклику (повідомлення) представників сторін.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Крокус." (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солодкий кошик" (далі - відповідач) про стягнення 37 701,36 грн. основного боргу, 2 198,96 грн. інфляційних втрат, 4 916,67 грн. 10 % річних та 8 838,82 грн. пені. Також позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати у даній справі, які складаються зі сплаченої Товариством з обмеженою відповідальністю "Крокус." суми судового збору та витрат на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 20 000,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами 26.09.2019 року договору поставки № КР-267 в частині своєчасної та повної оплати поставленої йому продукції, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Солодкий кошик" утворилась заборгованість та виникли підстави для стягнення штрафних санкцій та компенсаційних виплат. У зв`язку з наведеними обставинами, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2021 року відкрито провадження у справі № 910/1725/21, вирішено здійснювати її розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін.
Рішенням господарського суду міста Києва від 12.04.2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус." до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солодкий кошик" про стягнення 53 655,81 грн. задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Солодкий кошик" на користь позивача 37 701,36 грн. основного боргу, 8 838,82 грн. пені, 4 916,67 грн. 10 % річних, 2 198,96 грн. інфляційних втрат та 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

21.04.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву № 687 від 19.04.2021 року (направлену до суду засобами поштового зв`язку 19.04.2021 року), в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Крокус.» просило суд ухвалити додаткове рішення у даній справі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Солодкий кошик» на його користь 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус." № 687 від 19.04.2021 року щодо стягнення з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Так, за умовами частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Судом встановлено, що згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у позовній заяві, очікуваний розмір витрат позивача на правову допомогу в даній справі становить 20 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем у встановлений статтею 129 Господарського процесуального кодексу України строк (протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду) подано, зокрема, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Кириченка» договір № 419 від 01.07.2020 року про надання правової допомоги (далі - Договір), акт приймання передачі наданої правової допомоги (послуг) № 1 від 08.04.2021 року, ордер серії ВІ № 1039554 від 16.04.2021 року на надання адвокатом Волошенком Олександром Вадимовичем правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Крокус.», виданий адвокатським бюро «Кириченка», а також платіжне доручення № 10540 від 09.04.2021 року на суму 20 000,00 грн.

Крім того, у матеріалах справи наявний ордер серії АА № 1074275 від 01.02.2021 року на надання адвокатом Кириченком Романом Юрійовичем правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Крокус.», виданий адвокатським бюро «Кириченка».

За умовами пункту 1.1 Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Крокус.» доручає, а Адвокатське бюро «Кириченка» приймає на себе доручення з надання Товариству правової допомоги на умовах, передбачених Договором.

Бюро надаються такі види правової допомоги: надання консультацій та роз`яснень з юридичних питань, усних і письмових довідок щодо законодавства; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів клієнта в судах, правоохоронних органах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, організаціях будь-якої форми власності, перед фізичними та юридичними особами (пункт 1.2 Договору).

У пункті 3.1 Договору його сторони погодили обсяг правової допомоги.

Так, зі змісту зазначеного пункту Договору вбачається, що клієнту надається правова допомога, зокрема з ведення цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ, представництво інтересів останнього в господарських судах.

Крім того, з поданого представником позивача акту приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) № 1 від 08.04.2021 року вбачається, що Адвокатське бюро «Кириченка» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Крокус.» правову допомогу з питань передбачених, у пункті 3.1 Договору.

Одночасно у зазначеному акті № 1 від 08.04.2021 року викладено детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та їх вартість. Так, відповідно до зазначеного акту Адвокатське бюро надало позивачу послуги зі збирання та аналізу доказів по справі щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Солодкий кошик» (вартістю 3 000,00 грн.), консультації з питань стягнення заборгованості з ТОВ «Солодкий кошик» (вартістю 2 000,00 грн.), аналітики актуальної судової практики щодо стягнення заборгованості (вартістю 2 000,00 грн.), розрахунку штрафних санкцій за договором № КР-267 від 26.09.2019 року (вартістю 3 000,00 грн.), а також послугу з написання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості з ТОВ «Солодкий кошик» за Договором № КР-267 від 26.09.2019 (вартістю 10 000,00 грн.).

Згідно з наведеним актом, загальна вартість вищевказаних послуг, наданих позивачу, склала 20 000,00 грн.

Слід також зазначити, що до заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем долучено копію платіжного доручення № 10540 від 09.04.2021 року, з якого вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Крокус.» сплатило на користь АБ «Кириченка» 20 000,00 грн. в рахунок оплати правничої допомоги згідно з договором № 419 від 01.07.2020 року.

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (пункт 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23.06.1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

Разом із тим, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Солодкий кошик» клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно розміру заявлених витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи № 910/1725/21, не надходило.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

У той же час із доданих до матеріалів справи документів вбачається, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. є підтвердженими.

Згідно з частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову інші судові витрати покладаються на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем не подано будь-яких клопотань про зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення судових витрат та не доведено суду належними та допустимим доказами обставин, які свідчать про наявність підстав для зменшення розміру адвокатських витрат, та які безпосередньо вказані у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес до справи), зважаючи на те, що фактично понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. є підтвердженими, враховуючи задоволення рішенням господарського суду міста Києва від 12.04.2021 року в справі № 910/1725/21 позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Крокус.», суд дійшов висновку про те, що обов`язок з відшкодування заявлених позивачем витрат у розмірі 20 000,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус." № 687 від 19.04.2021 року про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Солодкий кошик" (37500, Полтавська область, місто Лубни, вулиця Петра Лубенського, будинок 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус." (02660, місто Київ, вулиця Пухівська, будинок 1-А; ) 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Відповідно до підпункту 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне додаткове рішення складено та підписано 28.04.2021 року.

Суддя В.С. Ломака