ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

30 квітня 2021 року м. ХарківСправа № 922/1636/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, )
до Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт" (61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 30/32, )
про стягнення 11 750 898,92грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про постачання теплової енергії № 7153 від 01.04.2007 в розмірі 8 563 826,16грн., 3% річних в розмірі 743 304,33грн., пеню в розмірі 15 624,36грн., збитки від інфляції в розмірі 2 428 144,07грн., а також покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про постачання теплової енергії № 7153 від 01.04.2007 в частині здійснення своєчасної оплати з посиланням на ст.ст.526, 610, 611, 612, 625, 692 Цивільного кодексу України.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та всі грошові кошти, що належать Комунальному спеціалізованому підприємству "Харківгорліфт" в межах суми, що підлягає стягненню 11 750 898,92грн. (8 563 826,16грн.грн. - основний борг, 743 304,33грн. 3% відсотки річних, 2 428 144,07грн. збитки від інфляції та 15 624,36грн. пеня).

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що відповідач на протязі тривалого часу, в саме з грудня 2014 року не сплачує вартість теплової енергії згідно отриманих рахунків. Відповідач веде беззбиткову господарську діяльність, отримує прибуток від своєї діяльності, витрачаючи його на власні потреби, ігноруючи свої зобов`язання по розрахунках з позивачем, чим нарощує заборгованість та наносить збитки позивачу що включені до загальної суми непокритого збитку згідно балансу (звіту про фінансовий стан) за попередній звітній період і за станом на 31.12.2020 становили 9,2 млрд. грн.

Позивач вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист прав та законних інтересів позивача на отримання грошових коштів чим позбавить позивача можливості здійснення своєчасної та повної виплати заробітної плати працівникам, сплати податків та обов`язкових зборів, оплати за постачання, транспортування, розподіл природного газу та куповану теплову енергію, за електричну енергію, за постачання води, проведення своєчасних ремонтів та усунення аварійних ситуацій на мережах і об`єктах теплопостачання, що в опалювальний період при низьких температурах зовнішнього повітря має виконуватись позивачем негайно задля запобігання техногенних катастроф внаслідок припинення надання послуги централізованого теплопостачання всім споживачам м. Харкова, а це відповідно вимагає значних фінансових ресурсів.

На підставі п.1.4 рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради "Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста" від 23.12.1998 № 1407 в редакції рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.09.2003 № 946 позивача визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в м. Харкові.

Позивач на даний час забезпечує вищенаведеними послугами 6385 житлових будинків, 195 закладів охорони здоров`я, 215 дошкільних заходів, 260 шкіл. В господарському віданні та експлуатації позивача знаходиться 253 котельні, 210 центральних теплових пунктів (ЦТП), 86 індивідуальних теплових пункти (ІТП), 1 ТЕЦ, 11 насосних станцій та інше теплотехнічне обладнання, а також 1600 км. мереж.

Відтак, невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що позивач не зможе безперебійно та якісно надавати послуги з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води протягом опалювального періоду по всім вищенаведеним об`єктам, що, в свою чергу, призведе до численних скарг споживачів щодо незабезпечення безперебійного надання вищенаведених послуг і, як наслідок, покладення на позивача відповідальності за ненадання послуг, що в свою чергу наддасть підстави пред`явлення відповідачу вимог по відшкодуванню збитків в порядку регресу і складе суми таких збитків в декілька разів більші ніж поточна заборгованість відповідача.

При цьому, в якості пропозицій щодо зустрічного забезпечення, заявник вказує, що таке в розглядуваному випадку не може мати місце, оскільки споживання теплової енергії, які надаються позивачем за відповідним договором є оплатним, тому вжиття пропонованих заходів забезпечення позову не може призвести до завдання можливих збитків відповідачу.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов, зокрема, забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Статтею 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Таким чином, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018р. у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018р. у справі № 916/10/18, від 23.06.2018р. у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018р. у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018р. у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019р. у справі № 909/526/18, від 21.01.2019р. у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019р. у справі № 925/288/17, від 26.09.2019р. у справі № 904/1417/19.

Відповідно до усталеної судової практики при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачу майна чи зниження його вартості.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача. Таким чином, виходячи з системного аналізу статей 13, 74, 136, 137 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини, також може свідчити вчинення відповідачем (відповідачами) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, чи дій направлених на майбутнє ухилення від виконання рішення суду.

Як вбачається з поданої заяви, заявник просить накласти арешт на все майно та всі грошові кошти, що належать КП «Харківська обласна філармонія» в межах суми основного боргу - 11 750 898,92грн. В якості підстав для вжиття заходів забезпечення позову, останній вказує неможливість надання останнім послуг централізованого теплопостачання.

Оцінюючи обставини наведені заявником в якості обґрунтування підстав вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає, що заявником не вказано яким чином не вжиття заходів забезпечення позову утруднить чи унеможливить виконання судового рішення, як і необґрунтовано, яким чином невжиття запропонованих заходів забезпечення позову вплине на господарську діяльність саме заявника, крім цього, останнім не надано жодного належного доказу, який би свідчив про ухилення боржника від виконання рішення в майбутньому у випадку задоволення позову, що на переконання суду свідчить про необґрунтованість та безпідставність поданої заяви.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні поданої заяви вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Ухвалу складено та підписано 30.04.2021.

Суддя Т.А. Лавренюк

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.