РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.03.2021Справа № 910/12016/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Приватного підприємства "Регіональний охоронний союз"

до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО"

про стягнення 12 813 930, 18 грн.

Представники учасників справи:

Від позивача: Ляхова К.О;

Від відповідача: Стукалова Г.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Регіональний охоронний союз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (далі - відповідач) про стягнення 12 813 930, 18 грн, з яких: 12 163 704, 07 грн основна заборгованість, 555 010, 45 грн пеня, 95 215, 85 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договорів про надання послуг № 882/Д000-19 від 18.02.2019, № 883/Д000-19 від 18.02.2019, № 884/Д000-19 від 18.02.2019 в частині повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2020 відкрито провадження у справі № 910/12016/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.09.2020.

15.09.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог та вказав на наступні обставини:

- Акт № 1 від 29.02.2020 до Договору № 882/Д000-19, Акт № 4 від 29.02.2020 до Договору № 883/Д000-19, Акт № 6 від 29.0.2020 до Договору № 884/Д000-19 містять зазначення рахунків для сплати на реквізити ПФ ПАТ КБ «Приватбанк» (п/р НОМЕР_1 ), які не обумовлені договором, а тому, за доводами відповідача, позивачем безпідставно та без повідомлення відповідача в односторонньому порядку змінено банківські реквізити;

- 18.11.2019 на адресу підприємства надійшло звернення працівників ПП «Регіональний охоронний союз» до Офісу Президента України з приводу не виплати заробітної плати за фізичну охорону об`єктів КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», що містить інформацію про порушення позивачем положень Розділу II Договору щодо якості послуг.

Як зазначає відповідач, у зв`язку з отриманою інформацією щодо належного виконання виконавцем свої зобов`язань за договорами, підприємство було вимушене у відповідності до п.8.3 договорів застосувати оперативну - господарську санкцію у вигляді відмови від оплати за неякісно надані послуги.

Крім того, відповідачем до відзиву на позовну заяву додано клопотання про зменшення штрафних санкцій, в якому останній просить суд зменшити розмір штрафних санкцій з посиланням на статтю 233 Господарського кодексу України, з огляду на те, що у відповідача відсутні джерела для погашення нарахованих штрафних санкцій в підтвердження чого надає звіт про фінансові результати за 2019 рік та звіт про дебіторську заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 07.10.2020.

06.10.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження, в якому відповідач просив суд зупинити провадження у справі № 910/12016/20 до розгляду Печерським районним судом кримінального провадження № 0000291 від 16.09.2020 по обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України директора ПП "Регіональний охоронний сервіс" ОСОБА_1

Обґрунтовуючи заявлене клопотання відповідач зазначив, що станом на дату подання даного клопотання органами досудового розслідування затверджено обвинувальний акт відносно директора Приватного підприємств "Регіональний охоронний союз" ОСОБА_1 та 01.10.2020 року передано кримінальне провадження №0000291 від 19.09.2020 для розгляду по суті.

КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" вважає, що є необхідність зупинення провадження у справі № 910/12016/20 до розгляду Печерським районним судом м. Києва кримінального провадження №0000291 від 19.09.2020 року по обвинуваченню директора Приватного підприємства "Регіональний охоронний союз" ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України (привласнення чи розтрата чужого майна, собі чи перебувало в її віданні, вчинені в особливо великих розмірах або організованої групою осіб), оскільки дані обставини мають значення для розгляду справи № 910/12016/20.

06.10.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про відкладення підготовчого провадження.

Судом відкладено розгляд клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до встановлення фактичних обставин справи.

Представник відповідача у підготовче засідання 07.10.2020 не з`явився, про дату та час підготовчого засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення відкладення від 16.09.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2020 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів та відкладення підготовчого засідання по справі на 28.10.2020.

26.10.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні.

28.10.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та зазначив, що акти наданих послуг були підписані відповідачем без зауважень, що підтверджує фактичне надання послуг за січень - лютий 2020.

Окрім того, позивач зазначив, що кримінальне провадження № 0000291 на яке посилається відповідач, стосується питань у частині надання послуг за період з березня 2019 по грудень 2019 року, а тому не відноситься до предмету заявлених позовних вимог по справі № 910/12016/20.

28.10.2020 підготовче засідання по справі № 910/12016/20 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Літвінової М.Є. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 призначено підготовче засідання по справі № 910/12016/20 на 18.11.2020.

17.11.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

18.11.2020 підготовче засідання по справі № 910/12016/20 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Літвінової М.Є. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2020 призначено підготовче засідання по справі № 910/12016/20 на 16.12.2020.

16.12.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи, в якому відповідач просить суд призначити по справі № 910/12016/20 почеркознавчу експертизу щодо підписаних актів, а саме: акт № 2 від 31.01.2020, акт № 1 від 29.02.2020, акт № 3 від 31.01.2020, акт № 4 від 29.02.2020, акт № 5 від 31.01.2020, акт № 6 від 29.02.2020.

У судовому засіданні 16.12.2020 представник позивача надав копію витягу з обвинувального акту по кримінальному провадженні №0000291.

16.12.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник позивача у підготовчому засіданні 16.12.2020 заперечив щодо задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 16.12.2020 підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Судом у підготовчому засіданні 16.12.2020 проведено огляд оригіналів документів.

Судом відкладено розгляд клопотання про призначення експертизи та про зупинення провадження у справі до встановлення фактичних обставин справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2020, яка занесена до протоколу судового засідання відкладено підготовче засідання по справі на 23.12.2020.

У підготовчому засіданні 23.12.2020 представник відповідача подав пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" про зупинення провадження у справі до розгляду кримінального провадження №0000291 від 19.09.2020 та відмовлено у задоволенні клопотання Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" про призначення у справі почеркознавчої експертизи. Разом із тим ухвалою від 23.12.2020 задоволено усне клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання та відкладено підготовче засідання по справі № 910/12016/20 на 11.01.2021.

11.01.2021 підготовче засідання по справі № 910/12016/20 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді М.Є. Літвінової на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 призначено підготовче засідання у справі № 910/12016/20 на 08.02.2021.

11.01.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому відповідач просив суд зупинити провадження у справі № 910/12016/20 до розгляду Печерським районним судом кримінального провадження № 0000291 від 19.09.2020 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України директора ПП "Регіональний охоронний сервіс" ОСОБА_1

Клопотання мотивоване тим, що органами досудового розслідування затверджено обвинувальний акт відносно директора Приватного підприємства «Регіональний охоронний союз» ОСОБА_1 та 01.10.2020 передано до розгляду кримінального провадження № 0000291 від 19.09.2020 по суті.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що разом із обвинувальним актом відповідно до п.12 ч. 5 ст. 36 ст. 128 КПК України прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 Каніковським В.І. пред`явлено цивільний позов про стягнення з уповноваженої особи ПП «Регіональний охоронний союз» завданої шкоди в розмірі 43 864 262 грн.

Зокрема, як зазначає відповідач, зі змісту цивільного позову вбачається, що загальна вартість ненаданих послуг по чотирьом постам охорони за період з 01.03.2019 по 29.02.2020 за договором від 18.02.2019 № 882/Д000-19 по об`єкту «Станція теплопостачання (СТ «Позняки»)» за адресою м. Київ вул. Ревуцького, 41 складає 625 123 грн (з ПДВ), а тому відповідач вважає, що кримінальне провадження № 0000291 від 19.09.2020 охоплює у тому числі і спірний період, стягнення за яким є предметом спору у справі №910/12016/20, у зв`язку з чим і звернувся до суду із вказаним клопотанням.

29.01.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому відповідач просив суд зупинити провадження у справі № 910/12016/20 до розгляду Печерським районним судом кримінального провадження № 0000291 від 19.09.2020 по обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України директора ПП "Регіональний охоронний сервіс" ОСОБА_1

Як зазначає відповідач, в межах кримінального провадження буде встановлено розмір заподіяного збитку ПП «Регіональний охоронний союз», оскільки між Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено договір № 2109/ДПЗ-21 від 21.01.2021 на проведення експертизи, а тому просить суд зупинити провадження у справі.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 08.02.2021 підтримав подані клопотання про зупинення провадження.

Представник позивача у підготовчому засіданні 08.02.2021 заперечив проти задоволення клопотань відповідача про зупинення провадження у справі.

Судом у підготовчому засіданні 08.02.2021 вирішено відмовити у задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження у справі, поданих до суду 11.01.2021 та 29.01.2021, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2019 року у справі №910/12694/18.

Під неможливістю розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом слід розуміти неможливість для даного господарського спору самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

При цьому, вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

В обґрунтування наданих до суду клопотань від 11.01.2021 та 29.01.2021 відповідач зазначає, що на даний час порушене кримінальне провадження №0000291, яке стосується саме виконання Договорів №882/Д000-19 від 18.02.2019, №883/Д000-19 від 18.02.2019, №884/Д000- 18.02.2019 із додатками до них, у тому числі, і за спірний період у рамках заявлених позовних вимог (з січня 2020 року по лютий 2020 року), а отже обставини встановлення наявності/відсутності в діях уповноважених осіб ПП "Регіональний охоронний союз" за наслідками розгляду даного кримінального провадження, і як наслідок заподіяння матеріальної територіальній громаді міста Києва є істотним для розгляду даного спору.

Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що зі змісту цивільного позову вбачається, що загальна вартість ненаданих послуг по чотирьом постам охорони за період з 01.03.2019 по 29.02.2020 за договором від 18.02.2019 № 882/Д000-19 по об`єкту «Станція теплопостачання (СТ «Позняки»)» за адресою м. Київ вул. Ревуцького, 41 складає 625 123 грн (з ПДВ), а тому кримінальне провадження № 0000291 від 19.09.2020 охоплює у тому числі і спірний період, стягнення за яким є предметом спору у справі №910/12016/20, оскільки дане формулювання викладено прокурором по тексту позовної заяви, в прохальній частині цивільного позову не зазначено періоди за які буде відбуватись стягнення збитків у розмірі 43 864 262, 00 грн та суму, яка до неї входить.

Суд зазначає, що оскільки предметом спору у справі № 910/12016/20 є неналежне виконання відповідачем умов Договорів про надання послуг №882/Д000-19 від 18.02.2019, №883/Д000-19 від 18.02.2019, №884/Д000- 18.02.2019 в частині оплати за надані послуги за січень - лютий 2020, то розгляд цивільного позову про стягнення збитків у розмірі 43 864 262, 00 грн в межах кримінального провадження №0000291 не має відношення до періоду січень - лютий 2020, який підлягає дослідженню у межах справи 910/12016/20, а стосується іншого періоду, доказів протилежного відповідачем до матеріалів справи не надано.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотань відповідача від 11.01.2021 та 29.01.2021 про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 закрито підготовче провадження у справі № 910/12016/20 та призначено розгляд справи по суті на 01.03.2021.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.03.21 подав клопотання про повернення справи № 910/12016/20 на стадію підготовчого провадження та долічив до матеріалів справи копію листа від 26.02.2021 про призупинення виплат та висновок т.в.о. уповноваженого з антикорупційної діяльності Симоненка В.В. щодо наявності підстав для застосування антикорупційного застереження.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання представник відповідача зазначив, що для правильного вирішення справи та залучення необхідних доказів до матеріалів справи лише на стадії підготовчого провадження, та враховуючи, що дані документи виникли на стадії закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті та необхідності встановлення усіх фактичних обставин справи, зважаючи на зміст та характер спірних правовідносин у цій справі, з метою повного та всебічного розгляду справи.

Зокрема, за доводами відповідача, висновок т.в.о. уповноваженої особи з антикорупційної діяльності КП "Київтеплоенерго" щодо наявності підстав до застосування п. 10.5 (Антикорупційне застереження) у спірних договорах №882/Д000-19 від 18.02.2019, №883/Д000-19 від 18.02.2019; №884/Д000-19 від 18.02.2019 в частині призупинення виплат у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності уповноваженої особи ПП "Регіональний охоронний союз" за вчинення корупційного правопорушення та відповідно повідомлення, яке направлене 26.02.2021 року на адресу ПП "Регіональний охоронний союз" є додатковими аргументами правомірності дій відповідача у рамках затвердженої Антикорупційної програми КП щодо наявності підстав для призупинення виплат за договорами і відсутності підстав у позивача для нарахування штрафний санкцій, у зв`язку із порушенням антикорупційного застереження.

Представник позивача заперечив щодо задоволення клопотання про повернення справи № 910/12016/20 на стадію підготовчого провадження та долучення доказів до матеріалів справи.

Судом відкладено розгляд клопотання про повернення справи № 910/12016/20 на стадію підготовчого провадження та долучення доказів до матеріалів справи до встановлення фактичних обставин справи.

У засіданні 01.03.2021 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви по розгляду справи по суті на 17.03.2021.

01.03.2021 через електронну пошту Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження, яке надійшло на адресу суду електронною поштою, повернуто Комунальному підприємству Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" без розгляду.

16.03.2021 через електронну пошту Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 клопотання про відкладення розгляду справи, яке надійшло на адресу суду електронною поштою, повернуто Комунальному підприємству Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" без розгляду.

16.03.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів заяви про повернення на стадію підготовчого провадження, поданого в судовому засіданні 01.03.2021.

Обґрунтовуючи необхідність долучення до матеріалів справи № 910/12016/20 додаткових документів представник відповідача зазначив, що копії відповідних доказів, зокрема копія висновку уповноваженого з антикорупційної діяльності від 26.02.21, копії повідомлення ПП "Регіональний охоронних союз" про призупинення виплат, копія наказу про призначення тимчасово виконуючим обов`язки уповноваженого з антикорупційної діяльності, копія антикорупційної програми КП "Київтеплоенерго" були надані представнику лише 01.03.2021 засобами електронного зв`язку, а тому представник вважає, що надані документи мають важливе значення для розгляду справи № 910/12016/20.

Представник відповідача у судове засідання 17.03.2021 не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення перерви по справі № 910/12016/20 від 01.03.2021.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження, долучення доказів до матеріалів заяви та відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про повернення справи № 910/12016/20 на стадію підготовчого провадження, яке подане в судовому засіданні 01.03.2021 та оголошено перерву в судовому засіданні до 24.03.2021.

24.03.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

У судовому засіданні 24.03.2021 представник відповідача підтримав клопотання про відкладення судового засіданні по справі.

Представник позивача у судовому засіданні 24.03.2021 заперечив щодо клопотання про відкладення судового засідання по справі та просив суд застосувати до відповідача заходи для запобігання зловживання процесуальними правами.

Судом у судовому засіданні 24.03.2021 відмовлено у задоволенні усного клопотання позивача про застосування до відповідача заходів для запобігання зловживання процесуальними правами та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання.

Представник позивача у судовому засіданні 24.03.2021 підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.03.2021 заперечив проти заявлених позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У засіданні 24.03.2021 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви по розгляду справи по суті на 31.03.2021.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 31.03.2021 судом завершено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення у даній справі у відповідності до приписів ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

18.02.2019 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (замовник за договором) та Приватним підприємством "Регіональний охоронний союз" (виконавець за договором) укладено наступні договори:

- Договір про надання послуг № 882/Д000-19;

- Договір про надання послуг № 883/Д000-19;

- Договір про надання послуг № 884/Д000-19.

Відповідно до умов вказаних договорів виконавець зобов`язується в терміни, на умовах та в порядку, передбаченому договорами, надати замовнику в 2019 році послуги згідно з ДК 021:2015: 79710000-4 охоронні послуги (фізична охорона об`єктів СП "Київські теплові мережі") (далі - послуги), а замовник зобов`язується прийняти послуги та оплатити їх відповідно до умов договорів.

Відповідно до пункту 1.2. договорів перелік об`єктів (місце надання послуг), кількість (обсяг) послуг та розрахунок вартості послуг з фізичної охорони об`єктів наведений у додатку 2 до договору, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктами 3.1., 3.2. договору про надання послуг № 882/Д000-19 ціна цього договору становить: 33 444 098, 33 грн, крім того ПДВ 20 % 6 688 819,67 грн. Загальна ціна договору становить 40 132 918,00 грн з ПДВ.

Щомісячна вартість послуг за договором становить: 3 344 409,83 грн, у тому числі ПДВ 20 % 557 401,64 грн та зазначена у додатку 2 до договору.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору про надання послуг № 883/Д000-19 ціна цього договору становить: 23 576 080, 00 грн, крім того ПДВ 20 % - 4 715 216, 00 грн. Загальна ціна договору становить 28 291 296, 00 грн. Щомісячна вартість послуг за договором становить: 2 357 608, 00 грн, у тому числі ПДВ 20 % 392 934, 67 грн та зазначена у додатку 2 до договору.

Як встановлено п. 3.1, 3.2 договору про надання послуг № 884/Д000-19 ціна цього договору становить: 4 780 982, 92 грн, крім того ПДВ 20 % - 956 196, 58 грн. Загальна ціна договору становить 5 737 179. 50 грн. Щомісячна вартість послуг за договором становить: 478 098, 29 грн, у тому числі ПДВ 20 % 79 683, 05 грн та зазначена у додатку 2 до договору.

Пунктами 4.1., 4.2. договорів визначено: термін надання послуг до 31.12.2019 включно. Місце надання послуг: згідно з додатком 2 до договору.

За умовами пунктів 5.1., 5.2. договорів розрахунки проводяться шляхом оплати замовником вартості фактично наданих в поточному місяці послуг протягом 30 календарних днів з моменту складання виконавцем та підписання обома сторонами актів приймання наданих послуг з фізичної охорони об`єктів.

Датою здійснення платежу вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку замовника.

Відповідно до пункту 6.2. договорів результатами послуг, наданих за даним договором, є акт приймання наданих послуг у двох примірниках, який підписується підписантами цього договору з обох сторін.

Згідно з пунктом 6.7. договорів датою виконання зобов`язань виконавця за цим договором є дата підписання замовником акта приймання наданих послуг.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2019 включно, а в частині проведення розрахунків - до повного завершення. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними (пункт 13.1. договорів).

Додатком 1 до договору про надання послуг від 18.02.2019 № 882/Д000-19 сторонами погоджено технічні вимоги до надання послуг.

Додатком 2 до договору про надання послуг від 18.02.2019 № 882/Д000-19 сторонами погоджено перелік об`єктів (місце надання послуг), кількість (обсяг) послуг та розрахунок вартості послуг з фізичної охорони об`єктів.

19.02.2019 між сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору № 882/ДООО-19 про надання послуг від 18.02.2019, відповідно до якої сторони погодили зменшити обсяг послуг, передбачених п. 1.2 Договору та виклали Додаток № 2 до договору у новій редакції.

Крім того, сторони виклали п. 3.1 договору у новій редакції:

« 3.1. Ціна цього договору становить: 27 870 081, 94 грн, крім того ПДВ 20 % - 5 574 016 грн. Загальна ціна договору становить 33 444 098, 33 грн.

Додатковою угодою № 6 до договору про надання послуг № 882/Д000-19 від 18.02.2019 сторони дійшли згоди та домовились про наступне:

1. Встановили з « 01» січня 2020 обсяг закупівлі послуг, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, а саме 5 574 016, 39 грн без ПДВ, крім того ПДВ 1 114 803, 28 грн, що разом становить 6 688 819, 67 грн та виклали Додаток № 2 до договору в наступній редакції, що додається до додаткової угоди:

2. Виклали п.4.1 договору у наступній редакції:

« 4.1. Термін надання послуг: до 29.02.2020 включно».

3. Виклали п. 13.1 договору у наступній редакції:

« 13.1. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання кожною стороною і діє до 29.02.2020 року включно, а в частині проведення розрахунків - до повного завершення.»

Додатком 1 до договору про надання послуг від 18.02.2019 № 883/Д000-19 сторонами погоджено технічні вимоги до надання послуг.

Додатком 2 до договору про надання послуг від 18.02.2019 № 883/Д000-19 сторонами погоджено перелік об`єктів (місце надання послуг), кількість (обсяг) послуг та розрахунок вартості послуг з фізичної охорони об`єктів.

19.02.2019 між сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору № 883/Д000-19 про надання послуг від 18.02.2019, відповідно до якої сторони погодили зменшити обсяг послуг, передбачених п. 1.2 Договору та виклали Додаток № 2 до договору у новій редакції.

Крім того, сторони виклали п. 3.1 договору у новій редакції:

« 3.1. Ціна цього договору становить: 19 646 733, 33 грн, крім того ПДВ 20 % - 3 929 346, 67 грн. Загальна ціна договору становить 23 576 080, 00 грн.

Додатковою угодою № 4 до договору про надання послуг № 883/Д000-19 від 18.02.2019 сторони дійшли згоди та домовились про наступне:

1. Встановили з « 01» січня 2020 обсяг закупівлі послуг, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, а саме 3 840 043, 34 грн без ПДВ, крім того ПДВ 768 008, 66 грн, що разом становить 4 608 052, 00 грн та виклали Додаток № 2 до договору в наступній редакції, що додається до додаткової угоди:

2. Виклали п.4.1 договору у наступній редакції:

« 4.1. Термін надання послуг: до 29.02.2020 включно».

3. Виклали п. 13.1 договору у наступній редакції:

« 13.1. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання кожною стороною і діє до 29.02.2020 року включно, а в частині проведення розрахунків - до повного завершення.»

Додатком 1 до договору про надання послуг від 18.02.2019 № 884/Д000-19 сторонами погоджено технічні вимоги до надання послуг.

Додатком 2 до договору про надання послуг від 18.02.2019 № 884/Д000-19 сторонами погоджено перелік об`єктів (місце надання послуг), кількість (обсяг) послуг та розрахунок вартості послуг з фізичної охорони об`єктів.

19.02.2019 між сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору № 884/Д000-19 про надання послуг від 18.02.2019, відповідно до якої сторони погодили зменшити обсяг послуг, передбачених п. 1.2 Договору та виклали Додаток № 2 до договору у новій редакції.

Крім того, сторони виклали п. 3.1 договору у новій редакції:

« 3.1. Ціна цього договору становить: 3 984 152, 43 грн, крім того ПДВ 20 % - 796 830, 49 грн. Загальна ціна договору становить 4 780 982, 92 грн.

Додатковою угодою № 4 до договору про надання послуг № 884/Д000-19 від 18.02.2019 сторони дійшли згоди та домовились про наступне:

1. Встановили з « 01» січня 2020 обсяг закупівлі послуг, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, а саме 722 360, 33 грн без ПДВ, крім того ПДВ 144 472, 07 грн, що разом становить 866 832, 40 грн та виклали Додаток № 2 до договору в наступній редакції, що додається до додаткової угоди:

2. Виклали п.4.1 договору у наступній редакції:

« 4.1. Термін надання послуг: до 29.02.2020 включно».

3. Виклали п. 13.1 договору у наступній редакції:

« 13.1. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання кожною стороною і діє до 29.02.2020 року включно, а в частині проведення розрахунків - до повного завершення.»

Як встановлено судом, між сторонами підписано Акти наданих послуг по договору № 882/Д000-19 - Акт надання послуг № 2 від 31.01.2020 за січень 2020 на суму 3 344 409, 83 грн та Акт надання послуг № 1 від 29.02.2020 за лютий 2020 на суму 3 344 409, 83.

Всього за договором № 882/Д000-19 підписано актів на загальну суму 6 688 819, 67 грн.

За договором № 883/Д000-19 від 18.02.2019 підписано:

- Акт надання послуг № 3 від 31.01.2020 за січень 2020 на суму 2 304 026, 00 грн;

- Акт надання послуг № 4 від 29.02.2020 за лютий 2020 на суму 2 304 026, 00 грн.

Всього за договором № 883/Д000-19 підписано актів на загальну суму 4 608 052, 00 грн.

За договором № 884/Д000-19 від 18.02.2019 підписано:

- Акт надання послуг № 5 від 31.01.2020 за січень 2020 на суму 433 416, 20 грн;

- Акт надання послуг № 6 від 29.02.2020 за лютий 2020 на суму 433 416, 20грн.

Всього за договором № 884/Д000-19 підписано актів на загальну суму 866 832, 40 грн.

Отже, за трьома договорами позивачем надано послуг на загальну суму 12 163 704, 07 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами надання послуг за період січень 2020 та лютий 2020, копії яких долучено до матеріалів справи.

Позивач зазначає, що відповідачем не сплачено у строк, встановлений договорами надання послуг заборгованість у розмірі 12 163 704, 07 грн.

Листами № 04-04/1 від 06.04.2020, № 04-04/2 від 06.04.2020, № 04-04/3 від 06.04.2020 позивач звертався до відповідача з проханням сплатити заборгованість у розмірі 12 163 704, 07 грн.

Докази надсилання відповідачу листів № 04-04/1 від 06.04.2020, № 04-04/2 від 06.04.2020, № 04-04/3 від 06.04.2020 на адресу: 01001, м. Київ, Пл. І. Франка, буд. 5 підтверджуються описами вкладення у цінні листи від 08.04.2020, накладними №803, № 838, № 820 та фіскальними чеками.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти заявлених позовних вимог та вказав на те, що в Актах № 1 від 29.02.2020 до Договору № 882/Д000-19, № 4 від 29.02.2020 до Договору № 883/Д000-19, № 6 від 29.0.2020 до Договору № 884/Д000-19 міститься зазначення рахунків для сплати на реквізити ПФ ПАТ КБ «Приватбанк» (п/р НОМЕР_1 ), які не обумовлені договором, а тому, за доводами відповідача, позивачем безпідставно та без повідомлення відповідача в односторонньому порядку змінено банківські реквізити.

Як зазначає відповідач, у зв`язку з отриманою інформацією щодо належного виконання виконавцем свої зобов`язань за договорами, підприємство було вимушене у відповідності до п.8.3 договорів застосувати оперативну - господарську санкцію у вигляді відмови від оплати за неякісно надані послуги.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладених між позивачем та відповідачем договорів, суд дійшов висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, на виконання умов укладених між сторонами договорів позивач надав відповідачу послуги, що підтверджується Актами № 1, 2, 3, 4, 5, 6 за період з січня 2020 - по лютий 2020, всього на загальну суму 12 163 704, 07 грн., які підписані сторонами без заперечень.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договорів та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг за січень, лютий 2020 згідно з договорами про надання по послуг № 882/Д000-19, № 883/Д000-19, № 884/Д000-19 від 18.02.2019, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 12 163 704, 07 грн, що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати наданих послуг на суму 12 163 704, 07 грн.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати отриманих послуг за договорами про надання по послуг № 882/Д000-19, № 883/Д000-19, № 884/Д000-19 від 18.02.2019 за січень, лютий 2020 у розмірі 12 163 704, 07 грн, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у розмірі 12 163 704, 07 грн.

Щодо доводів відповідача про те, що в Актах № 1 від 29.02.2020 до Договору № 882/Д000-19, № 4 від 29.02.2020 до Договору № 883/Д000-19, № 6 від 29.0.2020 до Договору № 884/Д000-19 міститься зазначення рахунків для сплати на реквізити ПФ ПАТ КБ «Приватбанк» (п/р НОМЕР_1 ), які не обумовлені договором, а тому, за доводами відповідача, позивачем безпідставно та без повідомлення відповідача в односторонньому порядку змінено банківські реквізити, суд зазначає, що неповідомлення позивачем Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" про зміну рахунків на оплату послуг у відповідності до п. 14.5 договорів не є відкладальною обставиною для оплати підписаних актів за надані позивачем послуги у строки встановлені в договорі.

Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 555 010, 45 грн та 3 % річних у розмірі 95 215, 85 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8.2 Договорів у випадку прострочення оплати наданих послуг замовник сплачує на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано пеню у розмірі 555 010, 45 грн: за актом № 2 від 31.01.2020 на суму 3 344 409, 83 грн за період з 01.03.2020 по 18.06.2020 - 180 196, 03 грн; за актом № 1 від 29.02.2020 на суму 3 344 409, 83 грн за період з 30.03.2020 по 18.06.2020 - 125 004, 14 грн; за актом № 3 від 31.01.2020 на суму 2 304 026, 00 грн за період з 01.03.2020 по 18.06.2020 - 124 140, 42 грн; за актом № 4 від 29.02.2020 на суму 2 304 026, 00 грн за період з 30.03.2020 по 18.06.2020 - 86 117, 69 грн; за актом № 5 від 31.01.2020 на суму 433 416, 20 грн за період з 01.03.2020 по 18.06.2020 - 23 352, 36 грн; за актом № 6 від 29.02.2020 на суму 433 416, 20 грн за період з 30.03.2020 по 18.06.2020 - 16 199, 81 грн.

Окрім того, за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано 3 % річних у розмірі 95 215, 85 грн: за актом № 2 від 31.01.2020 на суму 3 344 409, 83 грн за період з 01.03.2020 по 18.06.2020 - 30 154, 51 грн; за актом № 1 від 29.02.2020 на суму 3 344 409, 83 грн за період з 30.03.2020 по 18.06.2020 - 22 204, 68 грн; за актом № 3 від 31.01.2020 на суму 2 304 026, 00 грн за період з 01.03.2020 по 18.06.2020 - 20 774, 00 грн; за актом № 4 від 29.02.2020 на суму 2 304 026, 00 грн за період з 30.03.2020 по 18.06.2020 - 15 297, 22 грн; за актом № 5 від 31.01.2020 на суму 433 416, 20 грн за період з 01.03.2020 по 18.06.2020 - 3 907, 85 грн; за актом № 6 від 29.02.2020 на суму 433 416, 20 грн за період з 30.03.2020 по 18.06.2020 - 2 877, 59 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені та 3% річних, суд дійшов висновку про те, розрахунок є не правильним, оскільки позивачем не вірно визначено періоди нарахування, з огляду на те, що за актами від 31.01.2020 період прострочення настає з 03.03.2020, а не 01.03.2020, як зазначає позивач; за актами від 29.02.2020 період прострочення настає з 31.03.2020, а не 30.03.2020, а тому за перерахунком суду сума пені, яка має бути стягнута з відповідача становить 544 375, 60 грн та 3 % річних у розмірі 93 720, 34 грн.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно із частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених у статті 233 ГК України критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Дослідивши доводи відповідача та обставини правовідносин сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги значний розмір заявлених вимог, причини несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача щодо виконання зобов`язання за договором, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені та 3% річних на 50%.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги, з урахуванням зменшення, на суму 272 187, 80 грн пені та 46 860, 17 грн 3 % річних.

При цьому, твердження відповідача, які викладені у відзиві, стосовно того, що позивачем порушено положення розділу ІІ укладених між сторонами договорів щодо якості послуг, що підтверджується зверненням працівників позивача до Офісу Президента України з приводу не виплати заробітної плати за фізичну охорону об`єктів відповідача та те, що у зв`язку з отриманою інформацією щодо належного виконання виконавцем свої зобов`язань за договорами, підприємство було вимушене у відповідності до п.8.3 договорів застосувати оперативну - господарську санкцію у вигляді відмови від оплати за неякісно надані послуги, не приймаються судом в якості підстав звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, враховуючи погоджені умови договорів та свободу укладення вказаного правочину.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо якості та кількості наданих позивачем послуг. Акти наданих послуг за період - січень, лютий 2020 підписані відповідачем без будь-яких зауважень.

Згідно з пунктом 6.7. договору датою виконання зобов`язань виконавця за цим договором є дата підписання замовником акта приймання наданих послуг.

За таких обставин, твердження відповідача, викладені у відзиві, спростовуються підписанням сторонами актів надання послуг.

Слід також зазначити, що при прийнятті рішення по справі судом було досліджено та оцінено, наданий відповідачем лист від 26.02.2021 про призупинення виплат та висновок т.в.о. уповноваженого з антикорупційної діяльності Симоненка В.В. щодо наявності підстав для застосування антикорупційного застереження. З аналізу вищезазначеного висновку не вбачається інформація щодо дати (часу) його складання.

Кім того, на думку суду надані відповідачем документи не спростовують обставин, якими обгрунтований позов, а отже не впливають на вирішення спору у даній справі щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми заборгованості за договорами надання послуг № 882/Д000-19, № 883/Д000-19 та № 884/Д000-19 від 18.02.2019.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбаченим цим Кодексом.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку іншим доводам сторін судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. ) від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen . ), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. ), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не впливають на висновки суду щодо часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки позивачем надано більш вірогідні докази у розумінні ст.79 Господарського процесуального кодексу України для підтвердження своєї правової позиції.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подачу позовної заяви покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства "Регіональний охоронний союз" задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (01030, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ) на користь Приватного підприємства "Регіональний охоронний союз" (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 2, кв. 124; ) основний борг розмірі 12 163 704 (дванадцять мільйонів сто шістдесят три тисячі сімсот чотири) грн 07 коп, пеню у розмірі 272 187 (двісті сімдесят дві тисячі сто вісімдесят сім) грн 80 коп, 3 % річних у розмірі 46 860 (сорок шість тисяч вісімсот шістдесят) грн. 17 коп, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 187 241 (сто вісімдесят сім тисяч двісті сорок одну) грн. 28 коп.

3. В решті суми позову у зв`язку із зменшенням позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.04.2021.

Суддя М.Є.Літвінова