ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29 квітня 2021 року Справа № 903/258/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши заяву Приватної фірми Ельбе

про забезпечення позову

по справі №903/258/21

за позовом: Приватної фірми Ельбе, м. Луцьк

до відповідача-1: Лищенської сільської ради, Волинська область, Луцький район, с. Лище

до відповідача-2: Підгайцівської сільської ради, Волинська область, Луцький район, с. Підгайці

про стягнення 254000,00 грн.

Встановив: Позивач Приватна фірма Ельбе звернулась з позовом до відповідачів 1) Лищенської сільської ради, 2) Підгайцівської сільської ради, в якому просить:

- стягнути з Підгайцівської сільської ради та Лищенської сільської ради капітальні витрати, пов`язані з поліпшенням земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:09:38, площею 2,4 га, цільове призначення землі громадського призначення, для розміщення соціально-культурної бази відпочинку з обслуговуючими спорудами на території Лищенської сільської ради Луцького району.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачами умов договору земельної ділянки №02 від 14.02.2008, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою суду від 12.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

28.04.2021 через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшла заява за вх. №01-60/14/21 про забезпечення позову шляхом:

- заборони державним кадастровим реєстраторам, які діють на підставі Закону України «Про державний земельний кадастр», державним реєстраторам та будь-яким іншим особам, які діють на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти реєстраційні дії та будь-які інші дії щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0938, площею 2,4 га, цільове призначення землі громадського призначення, для розміщення соціально-культурної бази відпочинку з обслуговуючими спорудами на території Лищенської сільської ради Луцького району;

- заборони Лищенській сільській раді, Підгайцівській сільській раді, Луцькій районній раді приймати рішення та здійснювати будь-які дії щодо розпорядження, поділу, об`єднання, передання у власність чи надання в оренду, в тому числі продаж на земельних торгах (аукціоні), зміни цільового призначення, конфігурації, межі, складу угідь, кадастрового номера стосовно земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0938, площею 2,4 га, цільове призначення землі громадського призначення, для розміщення соціально-культурної бази відпочинку з обслуговуючими спорудами на території Лищенської сільської ради Луцького району до набрання законної сили судовим рішенням по даній господарській справі.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову заявник звертає увагу суду на те, що у будь-який час як відповідачі по справі так і Луцька районна рада можуть вчинити будь-які дії щодо вказаної спірної земельної ділянки, а саме зможуть змінити межі земельної ділянки, здійснити поділ, змінити кадастровий номер, внести зміни до проектно-технічної документації і т.д.

Заявник доводить, що Підгайцівська сільська рада, як правонаступник Лищенської сільської ради, вільно користується науково-технічною документацією, право на яку належить ПФ Ельбе. При цьому, науково-технічна документація, що була розроблена за рахунок ПФ Ельбе, стосується не лише земельної ділянки, котра за договором оренди була передана у користування ПФ Ельбе, але і всього житлового масиву. Мова йдеться й про документацію щодо газифікації житлового району Крупа в с. Лище Луцького району, електропостачання житлового масиву (18 земельних ділянок) та соціально-культурної зони відпочинку в с. Лище Луцького району, тобто документацію, котра мала б виготовлятися на замовлення та, відповідно, за кошти Лищенської сільської ради.

Права на науково-технічну інформацію охороняються відповідно до закону, а тому, враховуючи ту обставину, що абсолютно уся науково-технічна документація була розроблена на замовлення та за кошти ПФ Ельбе, будь-яке внесення змін до документів, в тому числі щодо розпорядження, поділу, об`єднання, передання у власність чи надання воренду, зміни цільового призначення, конфігурації, межі, складу угідь, кадастрового номера стосовно земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0938, площею 2,4 га, до моменту набрання рішенням суду законної сили є порушення права ПФ Ельбе, в тому числі права на науково-технічну інформацію. Вищевказані зміни, в свою чергу, унеможливлять відшкодування вартості здійснених ПФ Ельбе поліпшень, а відтак існує необхідність у забезпеченні позову з метою запобігання можливим порушенням майнових прав заявника.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно із ст. 136 Господарського процесуального кодексу України правом господарського суду є вжиття за заявою учасника справи визначених у ст. 137 заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Системний аналіз законодавства, що регулює інститут забезпечення позову, дає підстави для висновку, що такі заходи можуть вживатися виключно у випадках, коли їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними із позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17.

Ймовірність утруднення або невиконання рішення господарського суду у спорі майнового характеру пов`язується виключно з обставинами можливого ухилення боржника від виконання дій, визначених в якості предмета позову.

З огляду на викладене, заявлені способи забезпечення позову шляхом заборони використовувати земельну ділянку, надання доступу до її та передачі на зберігання сторонній особі не відповідає змісту вимог, на забезпечення яких вони заявлені.

Таким чином, заявлені заходи забезпечення позову, які заявник просить застосувати суд, є неспівмірними заявленим позовним вимогам, жодним чином не забезпечують виконання рішення про стягнення 254000,00 грн., що є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд зазначає, що під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для забезпечення позову, обґрунтованість правових підстав для забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження під час розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватної фірми Ельбе про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання 29.04.2021.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. М. Дем`як