ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2021 р. Справа№ 925/827/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 14.04.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури

на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.12.2020 (повний текст рішення складено 23.12.2020)

у справі № 925/827/20 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Черкаської міської ради та Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради

до: 1) Черкаської міської гімназії №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради,

2) Фізичної особи-підприємця Лозового Віталія Івановича,

про визнання недійсним договору про закупівлю,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Черкаської області в інтересах держави в особі Черкаської міської ради (далі - позивач-1) та Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (далі - позивач-2) з позовом до Черкаської міської гімназії №9 ім. О.М. Луценка (далі - відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця Лозового Віталія Івановича (далі - відповідач-2) про визнання недійсним договору про закупівлю.

В обґрунтування позовних вимог заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури вказав, що оголошена вартість предмета закупівлі в межах єдиної категорії товарів з урахуванням загальної суми всіх товарів складає 258 620 грн., що є перевищенням допустимої межі для проведення їх закупівлі без процедур, передбачених ч. 1 ст. 12 Закону України "Про публічні закупівлі". У зв`язку з чим, просив визнати недійсним договір №1 від 20.06.2019, укладений між Черкаською гімназією №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Лозовим Віталієм Івановичем про закупівлю шкільних парт та шкільних стільців.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.12.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вказав, що прокурором не доведено неможливіть окремого використання та придбання шкільних парт та шкільних стільців.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 08.12.2020 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги прокурора задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що замовником без проведення тендеру за одним договором закуплено товар на суму, що перевищує 200 тис. грн. На думку скаржника, сторони з метою уникнення процедури відкритих торгів та застосування положень Закону України «Про публічні закупівлі», в порушення вимог ч. 7 ст. 2 вказаного Закону, здійснили поділ предмету закупівлі (шкільних меблів) в межах єдиної категорії на окремі частини. Відтак, оголошена вартість предмета закупівлі в межах єдиної категорії товарів з урахуванням загальної суми всіх товарів складає 258 620 грн., а отже, перевищує допустиму межу для проведення їх закупівлі без процедур передбачених ч. 1 ст. 12 Закону України «Про публічні закупівлі».

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Як вбачається з матеріалів справи, учасниками справи не було надано відзиви на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2021 справу №925/827/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 поновлено заступнику керівника Черкаської місцевої прокуратури пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 08.12.2020 у справі 925/827/20, відкрито апеляційне провадження та повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 22.03.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 прийнято справу №925/827/20 до провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.12.2020 у справі № 925/827/20 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В. та призначено розгляд справи на 14.04.2021.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2021, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. та судді Суліма В.В. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 Прийняти справу №925/827/20 до провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.12.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Коротун О.М.

Явка представників сторін

14.04.2021 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду Черкаською міською радою подано клопотання про розгляд справи без участі представника.

Дослідивши вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що клопотання не скріплено електронним цифровим підписом представником Черкаської міської ради.

Згідно з частиною 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Одночасно, частина 2 статті 96 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Частинами першою, третьою статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Отже, колегія суддів не бере до уваги клопотання про розгляд справи без участі представника, оскільки документ надісланий електронною поштою без електронного цифрового підпису не може вважатися офіційним.

Позивачі та відповідачі в судове засідання, призначене на 14.04.2021, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями та роздруківкою з сайту "Укрпошта", наявними у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка позивачів та відповідачів обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивачів та відповідачів.

Позиції учасників справи

Прокурор міста Києва в судовому засіданні апеляційної інстанції 14.04.2021 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до інформації опубліковоної в електронній системі публічних закупівель "Prozorro" за №UА-2019-06-21-002315-а та №UА-2019-06-21-002225-а, Черкаською гімназією №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради 21.06.2019 опубліковано два звіти про укладення з Фізичною особою-підприємцем Лозовим Віталієм Івановичем договорів купівлі-продажу парт та стільців шкільних від 20.06.2019, а саме:

1. звіт про укладений договір за №UА-2019-06-21-002315-а щодо закупівлі 67 парт шкільних (код за ДК 021:2015:39120000-9 - столи, серванти, письмові столи та книжкові шафи) для потреб навчального закладу - на суму 197 985 грн.;

2. звіт про укладений договір за №UА-2019-06-21-002225-а щодо закупівлі 67 стільців шкільних (код за ДК 021:2015:39110000-6 - сидіння, стільці та супутні вироби і частини до них) для потреб навчального закладу - на суму 60 635 грн.

З матеріалів справи вбачається, 20.06.2019 між Черкаською гімназією №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради (покупець) та Фізичною особою-підприємцем Лозовим Віталієм Івановичем (продавець) укладено договір №1 (далі - договір).

Згідно із пунктом 1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю шкільні парти та стільці (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти його і сплатити за нього певну грошову суму.

Сума договору складає 258 620 грн.

Сторони в специфікації до договору №1 від 20.06.2019 вказали найменування товару та його кількість:

1. Парта шкільна Cubby Lupin Purple в кількості 67 штук за ціною 2 955 грн. за одиницю товару;

2. Стілець шкільний Cubby Lupin Purple в кількості 67 штук за ціною 905 грн. за одиницю товару.

Звертаючись з позовною заявою, заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури вказав, що оголошена вартість предмета закупівлі в межах єдиної категорії товарів з урахуванням загальної суми всіх товарів складає 258 620 грн., що є перевищенням допустимої межі для проведення їх закупівлі без процедур, передбачених ч. 1 ст. 12 Законом України "Про публічні закупівлі". У зв`язку з чим, просив визнати недійсним договір №1 від 20.06.2019, укладений між Черкаською гімназією №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Лозовим Віталієм Івановичем про закупівлю шкільних парт та шкільних стільців.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з приписами частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

У відповідності до частин першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, договір, укладений між Черкаською гімназією №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради 21.06.2019 та Фізичною особою-підприємцем Лозовим Віталієм Івановичем договорів купівлі-продажу парт та стільців шкільних від 20.06.2019, за своєю правовою природою відноситься до договорів купівлі-продажу.

За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 2 Закону "Про публічні закупівлі" передбачено, що цей Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього закону (частина 7 статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі").

Відповідно до статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за такими принципами: максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; добросовісна конкуренція серед учасників; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Вимогами частини 3 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим законом.

Пунктом 1.4. Статуту Черкаської гімназії №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради, затвердженого наказом Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради від 08.12.2016 №675, школа є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунок у відповідному органі Державного казначейства України, печатку, штамп, ідентифікаційний номер.

Засновником (власником) школи є Черкаська міська рада. Орган управління - Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради.

Таким чином, Черкаська гімназія №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради є замовником в розумінні Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до пункту 32 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" товари - продукція, об`єкти будь-якого виду та призначення, у тому числі сировина, вироби, устаткування, технології, предмети у твердому рідкому і газоподібному стані, а також послуги, пов`язані з постачанням таких товарів, якщо вартість таких послуг не перевищує вартості самих товарів.

Пунктом 18 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, які закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі, на які учасникам дозволяється подавати пропозиції конкурсних торгів (кваліфікаційні, цінові пропозиції) або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Згідно із пунктом 1 Порядку визначення предмета закупівлі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 17.03.2016 №454 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.03.2016 за № 448/28578, предмет закупівлі товарів і послуг визначається замовником згідно з пунктами 17, 18, 32 частини 1 статті 32 Закону України "Про публічні закупівлі", та на основі національного класифікатора України ДК 021.2015 "Єдиний закупівельний словник", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23.12.2015 № 1749, за показником четвертої цифри основного словника із зазначенням у дужках конкретної назви товару чи послуги.

Національний класифікатор України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" призначений для стандартизації опису в договорах предмета державних закупівель, забезпечування більшої прозорості процедур закупівель товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти.

Єдиний закупівельний словник базується на системі кодів, що мають ієрархічну структуру і складаються з дев`яти цифр. Групи цифр, у свою чергу, відповідають найменуванню, що описує товари, роботи і послуги, які становлять предмет контракту. Перші три цифри визначають групу. Перші чотири цифри визначають клас, тобто дають більшу ступінь деталізації в межах кожної певної групи.

Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури у позовній заяві вказав, що відповідно до специфікації оспорюваного договору Черкаською гімназією №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради закуплено шкільні меблі (парти шкільні одномісні та стільці шкільні в однаковій кількості - 67 шт.) в одного постачальника, а тому відповідно до положень Порядку визначення предмету закупівлі їх слід класифікувати по одному коду ДК 021:2015: 39160000-6 - "Шкільні меблі".

Проте, суд апеляційної інстанції вважає вказані доводи заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури безпідставними, з огляду на наступне.

Предметом договору №1 від 20.06.2019 є закупівля шкільних парт та шкільних стільців.

Сторони в специфікації до договору №1 від 20.06.2019 вказали найменування товару та його кількість:

1. Парта шкільна Cubby Lupin Purple в кількості 67 штук за ціною 2 955 грн. за одиницю товару;

2. Стілець шкільний Cubby Lupin Purple в кількості 67 штук за ціною 905 грн. за одиницю товару.

Отже, предметом договору №1 від 20.06.2019 є закупівля двох видів товару, а саме шкільних парт вартістю 197 985 грн. та шкільних стільців вартістю 60 635 грн.

Крім того, Черкаською гімназією №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради 21.06.2019 опубліковано два звіти про укладення з Фізичною особою-підприємцем Лозовим Віталієм Івановичем договорів купівлі-продажу шкільних парт та стільців від 20.06.2019, а саме:

1. звіт про укладений договір за №UА-2019-06-21-002315-а щодо закупівлі 67 парт шкільних (код за ДК 021:2015:39120000-9 - столи, серванти, письмові столи та книжкові шафи) для потреб навчального закладу - на суму 197 985 грн.;

2. звіт про укладений договір за №UА-2019-06-21-002225-а щодо закупівлі 67 стільців шкільних (код за ДК 021:2015:39110000-6 - сидіння, стільці та супутні вироби і частини до них) для потреб навчального закладу - на суму 60 635 грн.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що у вказаних звітах зазначено найменування товару за різним кодом, що вказує на різний предмет закупівлі, а отже і на різні товари.

Суд зазначає, що такі види товару, як "парта" та "стілець" можуть використовуватись окремо один від одного, що також вказує на різну групу товарів та різне використання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Суд враховує, що Черкаська гімназія №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради в даному випадку виступає як самостійний суб`єкт господарювання в процедурі забезпечення навчального процесу.

При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства сторони договору №1 від 20.06.2019 самостійно визначили форму та вид договору.

Згідно з частинами 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Таким чином, при укладенні спірного договору сторони визначили різні предмети закупівлі, вартість яких є меншою вартісних меж, встановлених Законом України "Про публічні закупівлі".

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою.

Слід зазначити, що на державу покладено обов`язок створити належні умови для здобуття середньої освіти в державних та комунальних навчальних закладах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав і інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також публічного інтересу.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Черкаською гімназією №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради було здійснено закупівлю товарів, а саме шкільних парт та шкільних стілець для забезпечення належних умов навчального процесу, що гарантовано Конституцією України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що прокурор не надав доказів існування тендерних пропозицій з подібним кодом закупівель та з нижчою ціною.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі Руїс Торіха проти Іспанії ). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У пункті 49 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Черкаської міської ради та Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про визнання недійсним договору№1 від 20.06.2019.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.12.2020 у справі № 925/827/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Черкаської області від 08.12.2020 у справі № 925/827/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.12.2020 у справі № 925/827/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 08.12.2020 у справі № 925/827/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №925/827/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 30.04.2020 у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. на лікарняному.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк