ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1691/19
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників учасників справи:

від Одеської міської ради Юраш В.В.,

від ДБК «Нова Аркадія» - не з`явився,

від ТОВ «Украгродім ХК» - Кійко О.В.,

від ОСОБА_1 Іванишин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Одеської міської ради та Дачно-будівельного кооперативу «Нова Аркадія»

на рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2021 (суддя Невінгловська Ю.М.)

за позовом Одеської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгродім ХК»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Дачно-будівельного кооперативу «Нова Аркадія»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

про витребування майна з чужого володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2019 року Одеська міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом до ТОВ «Украгродім ХК» (далі - відповідач) в якому просила витребувати від відповідача на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради земельні ділянки площею 0,0577 га, та площею 0,003 га, розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що рішенням Одеської міської ради №4250-IV від 15.07.2005 задоволено протест прокурора Одеської області і скасовано рішення Одеської міської ради від 10.08.2000 №1536-ІІІ, яким земельну ділянку пл..0,0607 га.. за адресою АДРЕСА_1 вилучено із землекористування ДБК «Нова Аркадія» та передано в приватну власність ОСОБА_2 , судовим рішенням визнано недійсними свідоцтво про право власності на 14/100 дачної будівлі від 20.07.2000 року № 477 та державний акт на право приватної власності на землю від 25.10.2000 року № 4451, видані на ім`я ОСОБА_2 .. Пізніше спірна земельна ділянка відчужувалась іншим особам і була набута відповідачем в якості внеску до статутного фонду, проте зазначена земельна ділянка належить до комунальної власності територіальної громади міста Одеса.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.09.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 04.02.2020 року залучено Дачно-будівельний кооператив «Нова Аркадія» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.03.2020, залишеним без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020, в задоволені позові відмовлено, які скасовані постановою Верховного Суду від 01.10.2020. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи рішенням Господарського суду Одеської області від 05.02.2021 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що вибуття спірної земельної ділянки відбулось не з волі позивача, однак суд врахував заяву відповідача про застосування строку позовної давності та встановив, що Одеська міська рада була обізнана про своє рішенні 15.07.2005, проте в межах строку позовної давності, до суду не звернулась. Строк позовної даності закінчився 15.07.2008.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Одеська міська рада звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у даній справі відсутні висновки щодо пропуску строків позовної давності.

Одеська міська рада зазначає, що про порушення прав та інтересів територіальної громади м. Одеси, вона дізналась 17.10.2016, що й стало підставою для звернення у липні 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси, тобто в межах строків позовної давності.

Також, скаржник звертає увагу суду, що 17.10.2016 приватний нотаріус на підставі договору дарування земельної ділянки від 03.02.2005 за №86 зареєстрував за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, кадастровий номер :52:020:0119. До 02.05.2009 року документом, що посвідчував право власності на земельну ділянку, незалежно від способу набуття власником такого права, був виключно державний акт. Тобто, ОСОБА_4 повинен був на підставі нібито укладеного договору дарування від 03.05.2005 замовити у землевпорядної організації технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, та отримати відповідний документ, тобто державний акт на право власності на земельну ділянку. Проте, цього не відбулось, що на думку апелянта, свідчить про незаконний та протиправний спосіб оформлення права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Крім цього, скаржник вважає, що суд першої інстанції при повторному розгляді справи знов не врахував правову позицію Верховного Суду України у справі №6-1376цс16 від 29.06.2016 та Великої Палати Верховного Суду в постанові від 15.05.2018 у цивільній справі №372/2180/15-ц.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДБК «Нова Аркадія» звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, постановити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що приймаючи рішення від 15.07.2005 №4250-IV, Одеська міська рада мала всі підстави для висновку щодо повного відновлення порушеного права, та враховуючи презумпцію добропорядності дій осіб, не мала підстав чи обґрунтованих обставин вважати щодо продовження порушення права володіння належною земельною ділянкою в іншій формі.

ДБК «Нова Аркадія» вважає, що судом неправильно визначено момент початку перебігу строку позовної давності з 15.07.2005 року. Судом фактично допущено припущення щодо можливості Одеської міської ради дізнатись про незаконне володіння земельною ділянкою.

15.04.2021 до суду від ТОВ «Украгродім ХК» надійшов відзив на апеляційну скаргу Одеської міської ради в якому останнє зазначає, що відповідач повністю не погоджується із апеляційною скаргою та наведеними у ній доводами через їх необґрунтованість, а також вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, оскільки оскаржене рішення місцевого господарського суду було ухвалено у повній відповідності із нормами матеріального та процесуального права, наявними у справі доказами, з повним з`ясуванням та встановленням усіх важливих обставин, які мають значення для справи.

Разом з відзивом на апеляційну скаргу до суду були надані додаткові документи, які судова колегія не приймає до уваги, оскільки останні не були предметом дослідження в суді першої інстанції, а відповідач не надав суду доказів неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

26.04.2021 до суду від ОСОБА_1 надійшли відзиви на апеляційні скарги Одеської міської ради та ДБК «Нова Аркадія» в яких останній заперечує проти апеляційних скарг, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач пропустив строк позовної давності із зверненням з даним позовом до суду.

ОСОБА_1 зазначає, що воля Одеської міської ради на вибуття із її володіння спірної земельної ділянки безпосередньо виражена у рішенні позивача від 10.08.2000 за №1536-ХХІІ, яке на думку третьої особи вичерпало свою дію 25.10.2000 року фактом його виконання та видачі ОСОБА_2 відповідного державного акту. Дане рішення було прийнято з повним дотриманням вимог земельного законодавства, воно не було визнано протиправним чи недійсним та не було скасовано, а тому дана обставина виключає можливість порушення прав позивача та унеможливлює витребування в такому випадку спірного майна від його добросовісного набувача.

Отже, ОСОБА_1 вважає, що рішенням суду першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні віндикаційного позову, але помилково визнано мотивами такої відмови виключно пропуск позивачем строку позовної давності, а не відсутність законних підстав для витребування майна у його добросовісного набувача через наявність волі власника на його вибуття.

27.04.2021 до суду через електрону пошту від ДБК «Нова Аркадія» надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з тим, що представнику (адвокат) останнього, лікарі попередньо діагностували COVID-19.

Розглянувши зазначене клопотання, судова колегія дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції не визнав явку представників сторін в судове засідання обов`язковою. Доводи ДБК «Нова Аркадія» були ґрунтовно викладені в апеляційній скарзі, а матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційних скарг й за відсутності представників учасників справи.

До того ж, про наявність у представника ДБК «Нова Аркадія» додаткових доводів, без дослідження яких неможливо розглянути апеляційні скарги по суті, суду не повідомлялося.

В судовому засіданні 28.04.2021 представник позивача надав пояснення, в яких підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив суд, рішення суду першої інстанції скасувати, а апеляційну скаргу ОМР задовольнити.

Представники відповідача та ОСОБА_1 в судовому засіданні, надали пояснення, в яких заперечували проти задоволення апеляційних скарги ОМР та ДБК «Нова Аркадія» та просили суд, в задоволенні останніх відмовити, рішення господарського суду залишити без змін.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників ОМР, ТОВ «Украгродім ХК» та ОСОБА_1 , перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необґрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2000 рішенням Одеської міської ради №1536-ХХІІІ було вирішено вилучити із землекористування ДБК «Нова Аркадія» (за згодою ДБК) земельну ділянку площею 0,0607 га за адресою: АДРЕСА_1 та передати її у приватну власність ОСОБА_2 , для дачного будівництва. (т.1, а.с. 125)

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 012661 від 25.10.2000.

03.02.2005 ОСОБА_2 на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Косарєвою Т.В., спірну земельну ділянку подарував ОСОБА_4 (т.1, а.с. 209-210).

27.04.2005 прокурором Одеської області було внесено протест на рішення Одеської міської ради від 10.09.2000 №1936-ХХІІІ (т. 1, а.с. 123-124).

15.07.2005 Одеською міською радою прийнято рішення №4250-ІV. Яким протест прокурора задоволено, рішення Одеської міської ради від 10.09.2000 №1936-ІІІ скасовано (т. 1, а.с. 120-122).

29.09.2005 рішенням Одеської міської ради №4425-ІV, з метою усунення технічної помилки у тексті рішення ОМР від 15.07.2005 року №4250-ІV та приведення його у відповідність з вимогами чинного законодавства внесено зміни до рішення 15.07.2005 №4250-ІV в частині, що стосується дати прийняття рішення та його номеру: замість дати « 10.09.2000 року» вважати дійсним дату прийняття рішення « 10.08.2000 року», замість номера «1936-ІІІ» вважати дійсним номер рішення « 1536-ІІІ» (т. 8, а.с. 155).

При цьому, із змісту вказаного рішення ОМР від 29.09.2005 вбачається, що Одеською міською радою при усуненні технічної помилки знову було невірно зазначено номер рішення « 1536-ІІІ», тоді як вірним є « 1536-ХХІІІ», однак враховуючи наявні докази в матеріалах справи, а саме проект рішення ОМР №62 (т.8, а.с. 157, 161), службову записку юридичного управління ОМР від 08.09.2005 за №2856 (т.8, а.с. 159-160), судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме рішення від 10.08.2000 №1536-ХХІІІ було скасоване рішенням Одеської міської ради від 15.07.2005 №4250-ІV.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2011 у справі №2-3801/11 свідоцтво про право власності на дачні будівлі від 20.07.2000 № НОМЕР_1 , на 14/100 дачної будівлі на ім`я ОСОБА_2 та державний акт на право приватної власності на землю № 4451 від 25.10.2000 за адресою АДРЕСА_1 виданого на ім`я ОСОБА_2 визнано недійсними (т. 1, а.с. 126-131).

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2013, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.03.2014, в задоволенні позову ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання недійсним рішення сесії Одеської міської ради №4250-IV від 15.07.2005 відмовлено (т. 1, а.с.136-141).

07.10.2016 року Управлінням Держгеокадастру в місті Одесі Одеської області було проведено державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0607 га за адресою: АДРЕСА_1 , із присвоєнням їй кадастрового номера: :52:020:0119.

Станом на 07.10.2016 власником спірної земельної ділянки був ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 (т. 5 а.с. 23-24). Документ, що є підставою для виникнення права власності - рішення Одеської міської ради № 1536-ХХІІ від 10.08.2000, документ, що посвідчує право державний акт від 25.10.2000 І-ОД 012661.

17.10.2016 на підставі договору дарування земельної ділянки від 03.02.2005 року за № 86 за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку (т.5, а.с. 29).

18.11.2016 року підставі Договору купівлі-продажу ОСОБА_4 спірну земельну ділянку продав ОСОБА_1 (т. 5, а.с. 32-35).

Того ж дня відомості про право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 5, а.с. 31).

22.11.2016 на підставі нотаріальної заяви ОСОБА_1 земельну ділянку було поділено на дві земельні ділянки, одна площею 0,0577 га кадастровий номер :52:020:0121, друга - 0,003 га кадастровий номер :52:020:0120.

Утворені в результаті поділу вищенаведені земельні ділянки 20.12.2016 Управлінням Держгеокадастру в м. Одесі були зареєстровані в Державному земельному кадастрі, а право власності на них за ОСОБА_1 було зареєстровано в Державному реєстрі прав 27.12.2016 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 101 та 101) (т.5, а.с. 38-39).

Відповідно до Рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Украгродім ХК» від 17.10.2018, що оформлено Протоколом № 17/10 від 17.10.2018, ОСОБА_1 вніс в Статутний капітал Товариства земельну ділянку кадастровий номер :52:020:0120, загальною площею 0,003 га та земельну ділянку кадастровий номер кадастровий номер :52:020:0121, загальною площею 0,0577 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 142-143, 228-231).

30.10.2018 на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №43769563 та № 43770476 державним реєстратором зареєстровано право власності на вищевказані земельні ділянки за ТОВ «Украгродім ХК» (т. 2, а.с. 148-151).

Щодо вимоги позивача про витребування у відповідача на користь територіальної громади м. Одеси спірної земельні ділянки судова колегія зазначає.

З матеріалів справи вбачається, що до того як у 15.07.2005, Одеська міська рада скасувала своє рішення від 10.08.2000 (з врахуванням рішення ОМР від 29.09.2005 про виправлення технічної помилки та документів ОМР, які передували при прийнятті цього рішення), яким було передано спірну земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_2 , останній у 03.02.2005 подарував спірну земельну ділянку ОСОБА_4 , який у 18.11.2016 продав її ОСОБА_1 , а останній 22.11.2016 спірну земельну ділянку розділив на дві та 17.10.2018 вніс в статутний капітал ТОВ «Украгродім ХК».

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності землю територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України визначено що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Із встановлених у даній справі обставин справи вбачається, що господарський суд дійшов вірного висновку, що спірна земельна ділянка вибула із володіння власника (Одеської міської ради) не з його волі, іншим шляхом, та в подальшому була розділена на дві земельні ділянки.

Верховний Суд України у постанові від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14 виклав висновок, згідно якого власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 522/2201/15-ц.

Оскільки рішення Одеської міської ради, яким земельна ділянка надавалась Ульяницькому у власність скасована, рішенням Приморського районного суду м.Одеси від10.07.2011 свідоцтво про право власності на будівлі і Державний Акт на землю на ім`я ОСОБА_5 визнані недійсними, суд вірно дійшов висновку, що у міської раді є всі законні підстави на витребування спірної земельної ділянки від добросовісного набувача в комунальну власність.

Однак, судова колегія враховує, що відповідачем при розгляді даної справи була надана до суду заява про застосування строку позовної давності (т. 5, а.с. 77-78).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За змістом частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до особи, яка є боржником, тобто до особи, яка є належним відповідачем за позовом. У разі пред`явлення віндикаційного позову належним відповідачем є володілець майна. Водночас якщо під час розгляду справи майно перейшло у володіння іншої особи, у зв`язку з чим суд здійснив заміну відповідача, то пред`явлення позову до попереднього володільця перериває позовну давність і за вимогою до цієї іншої особи.

Скаржник стверджує, що про порушення прав та інтересів територіальної громади м. Одеси, Одеська міська рада дізналась 17.10.2016, коли за ОСОБА_4 на підставі договору дарування було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не від дня, коли власник майна, яке перебуває у володінні іншої особи, дізнався чи міг дізнатися про кожного нового набувача цього майна.

Судова колегія зазначає, що оскільки право власності територіальної громади м. Одеси на спірну земельну ділянку було порушено в момент її вибуття (рішення ОМР від 10.08.2000) з комунальної власності у володіння іншої особи, то початок перебігу позовної давності для позову, поданого на захист цього порушеного права, пов`язується з моментом, коли Одеська міська рада довідалася (рішення ОМР від 15.07.2005) про порушення її права.

Враховуючи, що Одеська міська рада своїм рішенням від 15.07.2005 скасувала рішення Одеської міської ради від 10.08.2000, то остання була обізнана про незаконне вибуття спірної земельної ділянки з її власності та передачу її у власність іншій особі в 2005 р., відтак позовна давність за вказаною вимогою сплинула 15.07.2008.

З огляду на викладене господарський суд дійшов правильного висновку про те, що права позивача є порушеними, та обґрунтовано відмовив в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, а доводи Одеської міської ради та ДБК «Нова Аркадія» про порушення судом положень статей 256, 261 ЦК України не знайшли свого підтвердження.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що в постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у даній справі відсутні висновки щодо пропуску строків позовної давності, оскільки при новому розгляді справи суд не обмежений підставами для відмови або задоволенні позову, окрім тих підстав, які були визнанні Верховним Судом помилковими або невірними.

Доводи апеляційної скарги що 17.10.2016 за ОСОБА_4 було незаконно та протиправно оформлено права власності на спірну земельну ділянку, судова колегія відхиляє, оскільки зазначене не стосується предмета спору у даній справі.

Отже, наведені скаржниками в апеляційних скаргах доводи не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла висновку, що Господарський суд Одеської області ретельно з`ясував всі обставини справи, надав належну оцінку наявним в ній доказам, відтак ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржене рішення слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржників по сплаті судового збору за розгляд апеляційних скарг не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України,

колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2021 залишити без змін, апеляційні скарги Одеської міської ради та Дачно-будівельного кооперативу «Нова Аркадія» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.04.2021.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

Савицький Я.Ф.