ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/531/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", м. Київ
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант", м. Харків
про стягнення 36021,47 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант", в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 36021,47 грн. страхового відшкодування. Судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., позивач просить суд покласти на відповідача. У позовній заяві позивачем викладено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.02.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі № 922/531/21, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, відповідно до ст. 80 ГПК України, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою господарського суду Харківської області від 23.02.2021, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Відповідач своїм правом на захист не скористався, відзив на позов не надав. Разом з цим, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 23.02.2021 була вручена уповноваженій особі відповідача 25.02.2021, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №004685/2.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Отже, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

19 червня 2019 року між ТДВ СТДВ "Глобус" та ТОВ "Рош Україна" був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №АК-1119-19-00040, предметом страхування якого є транспортний засіб "Pegeot", державний реєстраційний № НОМЕР_1 .

Відповідно до Проколу 16 Загальних зборів Учасників ТДВ СТДВ "Глобус" від 19 грудня 2019 року, Протоколу № 29 позачергових Загальних зборів акціонерів ПАТ "СК "Українська страхова група" від 19 грудня 2019 року та Договору про приєднання: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", юридична особа, що належним чином створена та існує за законодавством України, з місцезнаходженням за адресою: Україна, 03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32-А, ідентифікаційний код 30859524 (далі - УСТ), в особі Нельги Павла Олександровича, який діє на підставі Статуту, та Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус", юридична особа, що належним чином створена та існує за законодавством України, з місцезнаходженням за адресою: Україна, 03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32-А, ідентифікаційний код 20448234 (далі - Глобус), в особі Дубляк Іванни Іванівни, яка діє на підставі Статуту, ...Сторони уклали цей Договір про приєднання Глобус до УСГ (далі - Договір) про таке...:п. 2.1. Глобус припиняється внаслідок передання усього свого майна, всіх прав та обов`язків до УСГ шляхом приєднання; п. 2.2. Передання всього майна, всіх прав та обов`язків Глобус до УСГ відбувається згідно з передавальним актом, який підлягає обов`язковому затвердженню Загальними Зборами Учасників Глобус та Загальними Зборами Акціонерів УСГ. Відповідно до Передавального акту майна, всіх прав та обов`язків Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" () до правонаступника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" () від 19 грудня 2019 року до передавального акту додаються: Договори страхування ТДВ СТДВ "Глобус" станом на 19.12.2019 та документи до них. Таким чином, ПАТ "СК "Українська страхова група" с правонаступником ТДВ СТДВ "Глобус".

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), 08 січня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Pegeot", державний реєстраційний № НОМЕР_1 , та транспортного засобу "ЗАЗ Sens", державний реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Водій автомобіля "ЗАЗ Sens", державний реєстраційний № НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , визнав свою вину у скоєнні ДТП, яка відбулась 08 січня 2020 року, про що міститься відмітка в пункті 14 повідомлення про ДТП.

09 січня 2020 року Страхувальник ТОВ "Рош Україна" звернувся до ПАТ "СК "Українська страхова група" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.

29 вересня 2020 року ПАТ "СК "Українська страхова група" на підставі рахунку № від 06 лютого 2020 року було складено страховий акт №ПССКА-7244 та розрахунок суми страхового відшкодування.

На підставі вищевказаних документів, ПАТ "СК "Українська страхова група" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 38021,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23966 від 29 вересня 2020 року.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "ЗАЗ Sens", державний реєстраційний № НОМЕР_2 станом на 08 січня 2020 року була застрахована у АТ "Страхова компанія "Мега-Гарант", згідно поліса АМ № 006609847, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ.

Полісом АМ №006609847 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачено франшизу у розмірі 2000,00 грн. та страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду, спричинену майну - 100000,00 грн. З огляду на це, сума страхового відшкодування, належна з відповідача до сплати позивачу складає 36 021,47 грн. (38 021,47 грн. - 2 000.00 грн. = 36 021,47 грн.).

На підставі вищевикладеного, 05 жовтня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою на виплату (страхового) відшкодування вих.№ 11/20297, яка була отримана відповідачем 12 жовтня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, зазначена заява була залишена відповідачем без задоволення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що кореспондується з абзацом 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі, водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України, затверджено протоколом Президії МСТБУ від 11.08.2011 №274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до зазначеної Інструкції, у Європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Як вбачається з Європротоколу, відомості до нього внесені обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному Європротоколі.

Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Водій автомобіля "ЗАЗ Sens", державний реєстраційний № НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , визнав свою вину у скоєнні ДТП, яка відбулась 08 січня 2020 року, про що міститься відмітка в пункті 14 повідомлення про ДТП.

Відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства, і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до норм статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Отже, відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства, позивач після виплати страхового відшкодування в розмірі 36021,47 грн., отримав право зворотної вимоги до відповідача, як страховика цивільно-правової відповідальності особи, винної у скоєнні ДТП, згідно поліса АМ006609847.

Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 36021,47 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову як обґрунтованого, підтвердженого доданими до матеріалів справи доказами та не спростованого відповідачем.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Позивачем у позовній заяві викладено вимогу про стягнення з відповідача 3000,00 грн. суми вартості послуг адвоката, сплачених позивачем у зв`язку із подачею позовної заяви та розглядом справи.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем в якості надання професійної правничої допомоги адвокатом надані наступні документи: довіреність №0120-103 від 30.10.2021; копія свідоцтва Серії КВ №6153 від 09.08.2018; копія договору №1 від 05.11.2018 про надання правової (правничої) допомоги; копія додатку №4 до договору №1 про надання правової (правничої) допомоги від 09.09.2020; акт виконаних робіт до договору №1 про надання правової (правничої) допомоги від 11.02.2021; копія платіжного доручення №3462 від 11.02.2021.

При визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Дослідивши надані докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги рівень складності даної справи, об`єм вчинених представником позивача дій, керуючись критерієм реальності адвокатських витрат, враховуючи задоволення позову, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача по стягненню з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 2270,00 грн. у цій справі покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем був оплачений судовий збір у розмірі 2720,00 грн. Відповідно до п. п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за позовну вимогу майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка від ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, за подання вказаної позовної заяви позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. 12.04.2021 до суду від позивача надійшла заява, в якій він просить суд повернути з Державного бюджету України надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 450,00 грн. Оскільки позивачем судовий збір був сплачений у розмірі більшому, ніж встановлено законом, то сума судового збору у розмірі 450,00 грн. підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, ) - 36021,47 грн. страхового відшкодування, 2270,00 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 450,00 грн., сплачений платіжним дорученням №3461 від 11.02.2021, про що постановити відповідну ухвалу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, ).

Відповідач - Акціонерне товариство "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, ).

Рішення підписано 26 квітня 2021 року.

Суддя О.В. Погорелова