ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 рокуСправа № 912/3600/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. за участі секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/3600/20

за позовом Селянського фермерського господарства "СТЕГАРЬ", вул. Південна, буд. 41, м. Мала Виска, Маловисківський район, Кіровоградська область, 26200

до відповідачів

1. Фермерського господарства "Степол Агро", вул. Київська, буд. 11а, м. Мала Виска, Кіровоградська область, 26200

2. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

за участі

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Маловисківської міської ради (ОТГ), вул. Спортивна, 6, м. Мала Виска, Маловисківський район, Кіровоградська область, 26200

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державного реєстратора Департаменту надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького Нікітенка Олександра Володимировича, 25022, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41

про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, визнання незаконними та скасування рішень

Представники сторін:

від позивача - Кривонос А.І., посвідчення адвоката № 179 від 30.05.2017, ордер серії КР №124308 від 05.11.2020;

від відповідача ( ОСОБА_1 ) - Назаренко Ю.В. посвідчення адвоката № 194 від 08.08.2017, ордер серії ВА № 1009978 від 28.12.2020;

від відповідача (Фермерського господарства "Степол Агро") - Назаренко Ю.В., посвідчення адвоката № 194 від 08.08.2017, ордер серії ВА 101000 від 28.12.2020;

від відповідача (Фермерського господарства "Степол Агро") - Стегар І.М голова, наказ №1 від 25.03.20, протокол №1 від 15.03.2020;

від третіх осіб - участі не брали;

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Селянського фермерського господарства "СТЕГАРЬ" до Фермерського господарства "Степол Агро" та ОСОБА_1 , що містила вимоги:

- усунути перешкоди з боку Фермерського господарства "Степол Агро" () у користуванні земельною ділянкою площею 26,5951 га, кадастровий номер :02:005:0010, яка перебуває у користуванні Селянського фермерського господарства "Стегарь" () на правах постійного користування;

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.07.2020 року за №37422196, прийняте державним реєстратором Департаменту надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького Нікітенком Олександром Володимировичем, щодо права постійного користування земельною ділянкою площею 26,5951 га, кадастровий номер :02:005:0010 за Фермерським господарством "Степол Агро" ();

- усунути перешкоди з боку Фермерського господарства "Степол Агро" () у користуванні земельною ділянкою площею 5,0848 га, кадастровий номер :02:005:0009, яка перебуває у користуванні Селянського фермерського господарства "Стегарь" () на правах постійного користування;

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.07.2020 року за №37420323, прийняте державним реєстратором Департаменту надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького Нікітенком Олександром Володимировичем, щодо права постійного користування земельною ділянкою площею 5,0848 га, кадастровий номер :02:005:0009 за Фермерським господарством "Степол Агро" ();

- усунути перешкоди з боку громадянина ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у користуванні земельною ділянкою площею 1,7587 га, кадастровий номер :50:018:0001, яка перебуває у користуванні Селянського фермерського господарства "Стегарь" () на правах постійного користування;

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.10.2018 року за № 28468873, прийняте державним реєстратором Маловисківської районної державної адміністрації Кавун Оксаною Миколаївною, щодо права постійного користування земельною ділянкою площею 1,7587 га, кадастровий номер :50:018:0001, за громадянином ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- покласти на відповідачів понесені позивачем судові витрати у справі.

Ухвалою від 10.11.2020 позовну заяву залишено без руху.

В обґрунтуванні правових підстав звернення до суду від 12.11.2020 позивач вказує, що позовні вимоги, пред`явлені до засновника (учасника) СФГ "Стегарь" - ОСОБА_1 , є такими, що відповідають вимогам ГПК України щодо віднесення спору до юрисдикції господарських судів з огляду на їх корпоративність (т. 1 а.с. 66 - 69).

Ухвалою від 08.12.2020 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/3600/20 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29.12.2020 о 14:10, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, витребувано докази у відділу у Маловисківському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області; Департаменту надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького; Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області; ФГ "Степол Агро".

Департаментом надання адміністративних послуг міської ради м. Кропивницького 28.12.2020 надано витребувані документи (т. 1 а.с. 92 - 100).

Маловисківська районна державна адміністрація повідомила про відсутність запитуваних документів (т. 1 а.с. 108).

Відповідачем 1 подано клопотання про залишення позову без розгляду.

В засіданні 29.12.2020 оголошено перерву до 30.12.2020.

Ухвалою від 30.12.2020 відмовлено в задоволенні заяви відповідача 1 про залишення позову без розгляду. Позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою від 11.01.2021 продовжено розгляд справи та призначено підготовче засідання на 26.01.2021; продовжено ФГ "Степол Агро" та ОСОБА_1 строк на подання відзивів до 20.01.2021; залучено Маловисківську міську раду третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та державного реєстратора Департаменту надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького Нікітенка О.В. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; витребувано документи у ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та у ФГ "Степол Агро".

15.01.2021 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області надано технічну документацію земельних ділянок з кадастровими номерами :02:005:0010, :02:005:0009; :02:005:0001 (т. 1 а.с. 179 - 263)

ФГ "Степол Агро" подано відзив на позов 18.01.2021, за змістом якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що позовні вимоги більше стосуються ОСОБА_1 оскільки позивач вимагає скасувати рішення, прийняті реєстратором по відношенню до нього, а не до ФГ "Степол Агро" (т. 2 а.с. 1 - 27).

Також ФГ "Степол Агро" подано клопотання про витребування доказів.

В засіданні 26.01.2021 оголошено перерву до 28.01.2021.

Позивачем 28.01.2021 подано клопотання про витребування доказів, а також відповідь на відзив ФГ "Степол Агро" (т. 2 а.с. 45 - 53).

Ухвалою від 28.01.2021 оголошено перерву до 10.02.2021 о 14:30 та за результатами поданих заяв по суті спору, наданих представниками сторін пояснень, постановлено витребувати ряд документів у Державного підприємства "Кропивницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою"; Маловисківської міської ради; ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області; Департаменту надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького; Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області; Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області. Залишено без розгляду клопотання позивача про витребування доказів у ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "Атоменерготех".

02.02.2021 ОСОБА_1 подано клопотання про закриття провадження у справі так як спір не є корпоративним, а вимоги стосуються фізичної особи (т. 2 а.с. 70 - 71).

Також ОСОБА_1 подано відзив 02.02.2021, в якому зокрема зазначено, що в березні 2020 року він вийшов з членів господарства за власним бажанням, уступивши свою частку ОСОБА_2 і з цього часу він не має жодного відношення до СФГ "Стегарь" тим більше, що земельна ділянка вказана в позові не передавалась до земель господарства (т. 2 а.с. 72 - 73).

08.02.2021 Департаментом надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького надано рішення державного реєстратора Департаменту надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького Нікітенка О.В. - індексний номер 53237895, індексний номер 53368737, індексний номер 53237205, індексний номер 53367331 та рішення Кавун О.М. Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області індексний номер 43598407 щодо земельних ділянок :02:005:0010, :02:005:0009, :50:018:0001 (т. 2 а.с. 86 - 91).

Новоукраїнська районна рада Кіровоградської області у листі від 02.02.2021 № 01-12/38 повідомила, що не володіє запитуваною інформацією (т. 2 а.с. 92 - 99).

Позивачем 09.02.2021 подано клопотання про витребування доказів.

В засіданні 10.02.2021 оголошено перерву до 23.02.2021 та повторно витребувано документи у Державного підприємства "Кропивницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" і від ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та уповноважено на їх отримання адвоката Назаренко Ю.В.

Також витребувано документи у Маловисківської районної ради Кіровоградської області та у Кіровоградського окружного адміністративного суду.

На запит суду Новоукраїнською районною державною адміністрацією 09.02.2021 надано копію реєстраційної справи № 92 СФГ "Стегарь" (т. 3 а.с. 1 - 200).

Маловисківською міською радою листом від 04.02.2021 надано копію рішення Маловисківської міської ради № 1253 від 25.10.2018 та копію реєстраційної справи № 92 СФГ "Стегарь" (т. 4 а.с. 2 - 53).

16.02.2021 від Кіровоградського окружного адміністративного суду надано справу № 340/1650/20 (лист від 15.02.2021 т. 4 а.с. 54).

ОСОБА_3 18.02.2021 подано суду для огляду оригінали документів, які його було уповноважено отримати ухвалою від 10.02.2021, а саме від Кропивницької філії ДП "Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою": технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності (за межами населених пунктів) на території Маловисківської міської ради Маловисківського району Кіровоградської області та Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності (за межами населених пунктів) на території Маловисківської міської ради Маловисківського району Кіровоградської області (графічні зображення) (супровідний лист т. 4 а.с. 58).

А також копію документів, які містяться в технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та стосуються безпосередньо ОСОБА_1 (т. 4 а.с. 59 - 89).

Позивачем подано додаткові пояснення від 19.02.2021 за змістом яких, позивач зазначає, що прийняті державним реєстратором Нікітенко О.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.07.2020 за № 37422196 та № 37420323 щодо права постійного користування земельними ділянками площею 26,5951 га та 5,0848 га за ФГ "Степол Агро" суперечать вимогам чинного законодавства, є протиправними і підлягають скасуванню (т. 4 а.с. 90 - 96).

Також позивачем подано заперечення на клопотання про закриття провадження у справі (т. 4 а.с. 98 - 102).

В засіданні 23.02.2021 представником ГУ Держгеокадастру подано з супровідним листом для огляду - Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності (за межами населених пунктів) на території Маловисківської міської ради Маловисківського району Кіровоградської області, а також копію наказу серія та номер 11-6310/14-18-СГ виданий 26.09.2018 з додатком та копію книги реєстрації актів на право власності (т. 4 а.с. 112 - 189).

В засіданні 23.02.2021 оголошено перерву до 03.03.2021 15:00 год. в т.ч. і для остаточного з`ясування виконання всіх завдань підготовчого засідання. Ухвалою від 23.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

02.03.2021 відповідачем ФГ "Степол Агро" подано клопотання про витребування у СФГ "Стегарь" для огляду в судовому засіданні оригіналів Державного акта на право постійного користування землею КР74МВ від 14.02.1995 та акта приймання-передачі майна та документів за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 30.03.2012.

Позивачем в засіданні надано для огляду оригінал Державного акта на право постійного користування землею КР74МВ від 14.02.1995, в іншій частині представник відповідача не підтримав клопотання.

Позивачем подано клопотання 03.03.2020 про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме адвокатського запиту № 15 та відповіді на адвокатський запит за № 42/115-21 від 02.03.2021.

В засіданні 03.03.2021 оголошено перерву до 16:30 09.03.2021.

Ухвалою від 09.03.2021 відмовлено в задоволенні заяви позивача про перенесення засідання на іншу дату; залишено без розгляду клопотання відповідача 1 від 02.03.2021 про витребування для огляду в судовому засіданні оригіналів доказів; задоволено клопотання позивача від 03.03.2021 про долучення до матеріалів справи доказів та долучено до матеріалів справи докази, подані з клопотанням від 03.03.2021; продовжено з ініціативи суду відповідачу 2 встановлений судом строк для подання відзиву до 02.02.2021 та прийнято поданий відзив до розгляду; приєднано до матеріалів справи докази, подані:

Департаментом надання адміністративних послуг Міської ради м. Кропивницького листом від 28.12.2020 № 4325;

Головним управлінням Держгеокадастру Кіровоградської області листом від 15.01.2021 та заявою від 23.02.2021;

Департаментом надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради листом від 08.02.2021 № 592/03/01;

Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області листом від 09.02.2021 № 01-25/30/1;

Маловисківською міською радою Маловисківського району Кіровоградської області листом від 04.02.2021 № 452;

Адвокатом Назаренко Ю.В. з листом від 18.02.2021 (копії документів, які містяться в технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та стосуються безпосередньо ОСОБА_1 )

Кіровоградським окружним адміністративним судом Витяг з матеріалів адміністративної справи, направленої листом від 15.02.2021 № 340/1650/20/4228/21;

позивачем Пояснення від 19.02.2021;

витребувано у Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області належним чином завірену копію реєстраційної справи Селянського фермерського господарства "СТЕГАРЬ" ()

Також судом вирішено здійснити розгляд клопотання відповідача про закриття провадження у справі під час судового розгляду та витребувано від сторін пояснення щодо фактичного використання спірних земельних ділянок.

Закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 17.03.2021 о 11:30 год, а також визначено резервну дату 23.03.2021 о 15:00.

16.03.2021 на адресу суду від ФГ "Степол Агро" надійшли пояснення щодо клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, за змістом яких відповідач зазначає, що вимоги про визнання незаконними рішень державного реєстратора не стосуються ФГ "Степол Агро" та підтримано позицію ОСОБА_1 про закриття провадження у справі в частині вимог, що стосуються скасування рішень реєстратора та вимог, пред`явлених безпосередньо до ОСОБА_1 (т. 4 а.с. 233 - 235).

17.03.2021 суд відкрив судовий розгляд, однак оголосив перерву до раніше визначеної резервної дати з огляду на неможливість прийняття участі у засіданні представником позивача.

Позивачем 22.03.2021 подано додаткові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 09.03.2021 щодо обставин фактичного використання спірних земельних ділянок (т. 4 а.с. 238 - 243).

В засіданні 23.03.2021 розпочато розгляд справи по суті, та оголошено перерву до 10:00 год. 06.04.2021.

29.03.2021 позивачем подано клопотання про відмову від частини позовних вимог, а саме: усунення перешкоди з боку громадянина ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у користуванні земельною ділянкою площею 1,7587 га, кадастровий номер :50:018:0001, яка перебуває у користуванні Селянського фермерського господарства "Стегарь" () на правах постійного користування та визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.10.2018 року за № 28468873, прийняте державним реєстратором Маловисківської районної державної адміністрації Кавун Оксаною Миколаївною, щодо права постійного користування земельною ділянкою площею 1,7587 га, кадастровий номер :50:018:0001, за громадянином ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Позивачем також подано заяву про виправлення описки в частині конкретизації дати та номеру оскаржуваних рішень реєстратора.

Відповідачем ОСОБА_1 подано клопотання про долучення додаткових доказів мотивоване їх значенням для вирішення спору та тим, що їх випадково знайдено.

06.04.2021 суд продовжив розгляд справи в судовому засіданні та ухвалою від 06.04.2021 прийняв відмову СФГ "СТЕГАРЬ" від частини позовних вимог, про що зазначено у заяві від 26.03.2021.

Закрив провадження у справі №912/3600/19 в частині позовних вимог про усунення перешкоди з боку громадянина ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у користуванні земельною ділянкою площею 1,7587 га, кадастровий номер :50:018:0001, яка перебуває у користуванні Селянського фермерського господарства "Стегарь" () на правах постійного користування та визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.10.2018 року за № 28468873, прийняте державним реєстратором Маловисківської районної державної адміністрації Кавун Оксаною Миколаївною, щодо права постійного користування земельною ділянкою площею 1,7587 га, кадастровий номер :50:018:0001, за громадянином ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Залишив без розгляду заяву СФГ "СТЕГАРЬ" від 26.03.2021 про виправлення описки у позовній заяві.

Залишив без розгляду клопотання ОСОБА_1 від 06.04.2021 про долучення додаткових доказів.

В засіданні оголошено перерву до 16:00 год 07.04.2021.

В засіданні 07.04.2021 суд продовжив розгляд справи по суті та дослідження доказів та в засіданні оголошено перерву до 08:45 год. 08.04.2021.

За результатами попередніх засідань та пояснень представників сторін, суд ухвалою від 08.04.2021 оголосив перерву до 09:00 год 15.04.2021 та зобов`язав Державний архів Кіровоградської області надати документи, на підставі яких здійснено державну реєстрацію СФГ "Стегарь" та Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати інформацію щодо реєстрації державного акта.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача 2 про долучення до матеріалів справи адвокатського запиту до Держархіву, поданого 08.04.2021.

Позивачем подано 12.04.2021 докази на підтвердження понесених витрат (т. 5 а.с. 78 - 88).

14.04.2021 з Державного архіву Кіровоградської області на виконання вимог ухвали суду від 08.04.2021 надано відповідь на запит суду (т. 5 а.с. 91).

14.04.2021 засобами електронного зв`язку та 15.04.2021 поштою ГУ Держгеокадастру на виконання вимог ухвали суду від 08.04.2021 надано запитувані документи.

15.04.2021 відповідачем подано клопотання про повторний розгляд клопотання про долучення додаткових доказів від 06.04.2021 та про долучення доказів.

Враховуючи недотримання порядку подання доказів, норми ст. 207 ГПК України , суд приходить до висновку, що відповідачем 2 не наведено поважних причин неможливості подання відповідних доказів у підготовчому провадженні, тому клопотання відповідачів підлягають залишенню без розгляду.

Треті особи, не приймали участі в судових засіданнях, будь-яких пояснень та клопотань щодо позовних вимог не надавали; про дати, місце та час судових засідань, повідомлені належним чином.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив наявні в матеріалах справи докази та встановив.

Позивач, звертаючись до суду з позовними вимогами про усунення перешкод з боку ФГ "Степол Агро" у користуванні земельними ділянками площею 26,59 га кадастровий номер :02:005:0010 та площею 5,0848 га кадастровий номер :02:005:0009, а також визнання незаконними рішень державного реєстратора про державну реєстрацію щодо права постійного користування вказаними земельними ділянками з боку ФГ "Степол Агро", обґрунтовував порушення своїх прав такими обставинами та доказами.

Згідно рішення Маловисківської районної ради народних депутатів від 28.07.1992 № 72 "Про затвердження проектів відведення земель фермерським господарствам" ОСОБА_1 відведено земельну ділянку загальною площею 51,2 га (т. 1 а.с. 19).

14.02.1995 на підставі зазначеного рішення головою Маловисківської районної ради було видано громадянину ОСОБА_1 Державний акт серія та номер КР 74 МВ на право постійного користування землею, згідно з яким останньому у постійне користування видана земельна ділянка площею 50,5 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Маловисківської міської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 124.

Реєстраційною палатою Маловисківської райдержадміністрації 02.12.1995 видано свідоцтво № 23092938 про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності Фермерське господарство Стегарь Микола Васильович (т. 1 а.с. 21).

В подальшому ОСОБА_1 , діючи відповідно до ЗУ "Про селянське (фермерське) господарство від 22.06.1993 та рішення № 72 від 28.07.1992 Маловисківської районної ради народних депутатів, створив Селянське фермерське господарство "Стегарь", , дата державної реєстрації - 02.12.1995.

Відповідно до статуту Селянського (фермерського) господарства "Стегарь", на титульному аркуші якого міститься відмітка про його реєстрацію за розпорядженням голови Маловисківської районної державної адміністрації № 51-р від 29.01.1997, це господарство створюється відповідно до рішення Маловисківської районної ради народних депутатів № 72 від 28.07.1992, головою господарства є ОСОБА_1 (том 1 а.с. 22 - 24).

30.03.2012 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу передав належну йому частку СФГ "Стегарь" громадянину ОСОБА_2 .

У відповідності до п. 4.4 договору - з моменту державної реєстрації змін до установчих документів фермерське господарство "Стегарь" - відбувається одночасний перехід до покупця всіх прав та обов`язків, що належали продавцю, як засновнику фермерського господарства "Стегарь".

Зазначені зміни до статуту СФГ "Стегарь" було зареєстровано державним реєстратором Маловисківської РДА Руденко В.І. 04.05.2012 номер запису 0000422.

На час звернення до суду, у відповідності до статуту СФГ "Стегарь" від 10.07.2018, засновниками господарства є ОСОБА_2 з часткою 99% та ОСОБА_1 з часткою 1%.

Вищезазначена земельна ділянка загальною площею 50,5 га використовується СФГ "Стегарь" з моменту створення господарства за цільовим призначенням.

Згідно п. 5.3 статуту СФГ "Стегарь" у користуванні господарства відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серія КР 74 МВ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 124 від 14.02.1995, перебуває земельна ділянка площею 50,5 га, яка розташована на території Маловисківської міської ради.

Фактичне використання СФГ "Стегарь" даної земельної ділянки площею 50,5 га на підставі Державного акта серія та номер КР 74 МВ підтверджується відповідними довідками відділу у Маловисківському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12.02.2018, 19.02.2019, 17.02.2020.

Згідно даних Публічної кадастрової карти до складу зазначеної земельної ділянки площею 50,5 га, яка обробляється СФГ "Стегарь" входять як окремі частки 9 земельних ділянок.

В жовтні 2020 року голові СФГ "Стегарь" ОСОБА_2 стало відомо, що дві частки із даної земельної ділянки площею 26,5951 та 5,0848 обробляє інша юридична особа ФГ "Степол Агро", а одну частку площею 1,7587 ОСОБА_1 .

В якості підстави використання спірної земельної ділянки голова ФГ "Степол Агро" Стегар І.М. в листі до СФГ "Стегарь" зазначив, що одним із засновників зазначеного господарства є ОСОБА_1 , котрому 14.02.1995 було видано Державний акт на право постійного користування землею серія та номер КР 74 МВ, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 124 від 14.02.1995.

Позивач зазначає, що здійснення ФГ "Степол Агро" та громадянином ОСОБА_1 державної реєстрації права постійного користування та подальший обробіток зазначених земельних ділянок позбавило у незаконний спосіб СФГ "Стегарь" права користування земельною ділянкою, відтак порушило його право як законного землекористувача, яке підлягає захисту.

Діяльність СФГ "Стегарь" не припинена, тому використання ОСОБА_1 . Державного акта від 14.02.1995 для створення ще одного фермерського господарства "Степол Агро", і, відповідно, передача новому господарству у користування спірної земельної ділянки є незаконним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що позовні вимоги пред`явлені ОСОБА_1 , як засновнику (учаснику) СФГ "Стегарь", у спорі, що виник з корпоративних відносин між юридичною особою СФГ "Стегарь" та її учасником, пов`язаного із діяльністю такої юридичної особи, а також стосовно правочинів щодо паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі.

Позивачем подано заперечення на клопотання про закриття провадження у справі (т. 4 а.с. 98 - 102), мотивоване тим, що позовні вимоги пред`явлені ОСОБА_1 як засновнику СФГ "Стегарь" ОСОБА_1 , є такими, що відповідають вимогам ГПК України щодо віднесення спору до юрисдикції господарських судів. ОСОБА_1 є одним із засновників СФГ "Стегарь", тому, використання ним державного акта від 14.02.1995 для створення ще одного фермерського господарства "Степол Агро" і, відповідно, одноосібне рішення (без рішення загальних зборів господарства та погодження з керівництвом СФГ "Стегарь") про передачу новому господарству у користування спірної земельної ділянки є незаконним, як і реєстрації за собою одноосібного права користування спірною земельною ділянкою. Позивач також не погоджується, що ОСОБА_1 вийшов зі складу засновників товариства.

У заяві про відмову від частини позовних вимог від 26.03.2021 позивач зазначив, що вважає, що даний спір виник з корпоративних відносин між юридичною особою СФГ "Стегарь" та її засновником ОСОБА_1 , та безпосередньо пов`язаний з діяльністю та управлінням зазначеним господарством в частині позбавлення позивача права постійного користування вищезазначеними земельними ділянками і відмовою від частини позовних вимог спір із відповдіачем-2 не вичерпано (т. 5 а.с. 6 -8).

Відповідачем ФГ "Степол Агро" подано відзив, за змістом якого відповідач заперечує позовні вимоги з підстав:

- ОСОБА_1 використовував земельну ділянку на підставі іншого документа, державного акта виданого в 1992 році; про наявність державного акта 1995 року довідався в березні 2020 року; відсутні докази реєстрації державного акта 1995 року; мова йде про різні земельні ділянки; в 2013 році інвентаризація земель проводилась саме з урахуванням акта 1992 року, акт 1995 року є нікчемним;

- наданий позивачем статут 1997 року не є належним та достовірним доказом в підтвердження факту створення СФГ "Стегарь", з огляду на те, що позивачем надано статут без відмітки реєстратора з огляду на вимоги Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 276;

- згідно наданого свідоцтва про державну реєстрацію Фермерського господарства "Стегарь Микола Васильович", яке видане в 1995 році, було зареєстровано не СФГ "Стегарь", а ФГ "Стегарь Микола Васильович";

- після видачі державного акта 1992 року ОСОБА_1 було зареєстровано ФГ "Стегарь Микола Васильович", відомостей про реєстрацію статуту СФГ "Стегарь" 1997 року в матеріалах справи не міститься як не міститься і доказів правонаступництва СФГ "Стегарь" прав та обов`язків ФГ "Стегарь Микола Васильович";

- ОСОБА_1 категорично відмовляється визнавати факт укладення договору купівлі-продажу ним корпоративних прав засновника;

- фермерське господарство як цілісний майновий комплекс може бути відчужене на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу за умови наявності відповідного рішення членів фермерського господарства;

- наданих позивачем доказів недостатньо для встановлення обставин, які потребують встановлення в даній справі.

Вирішуючи спір, господарський суд враховує таке.

Згідно рішення Виконавчого комітету Маловисківської районної ради народних депутатів від 28.02.1992 № 71 "Про дозвіл на відведення земель для селянських (фермерських) господарств" надано дозвіл ОСОБА_1 на оформлення проекту відведення земель з земель запасу району для ведення особистого селянського (фермерського) господарства (т. 5 а.с. 92).

Згідно рішення одинадцятої сесії Маловисківської районної ради народних депутатів двадцять першого скликання від 28.07.1992 № 72 "Про затвердження проектів відведення земель фермерським (селянським) господарствам" затверджено проекти відведення земель фермерським (селянським) господарствам в т.ч. ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 143 - 144).

Суд враховує, що оригіналу вказаного рішення сторонами не надано, однак відповідач ФГ "Степол Агро" у відзиві на позов зазначено, що відповідач не заперечує проти вказаної обставини (надання згідно вказаного рішення ОСОБА_1 у користування земельної ділянки).

Також суд відхиляє доводи представника відповідачів, які ґрунтуються на інформації, зазначеній в листі Державного архіву Кіровоградської області від 13.04.2021 № 95/167/02-20 "Одночасно повідомляємо, що рішення виконкому Маловисківської районної ради за 1992 рік № 72 датоване 17 березня і не відповідає запиту", з огляду на те, що рішення № 72 приймалось сесією міської ради, а не виконавчим комітетом.

Матеріали справи містять два Державних акта.

Так, представником відповідачів надано Державний акт Серія Б № року, в якому зазначено, що за ОСОБА_1 закріплюється в безстрокове і безплатне користування 50,1 га землі в межах згідно з планом землекористування для ведення селянського (фермерського) господарства на території Маловисківської міської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 9 (т. 2 а.с. 13 - 19).

Відповідачем надано для огляду оригінал вказаного акта.

Згідно техдокументації підставою є рішення одинадцятої сесії Маловисківської районної ради народних депутатів двадцять першого скликання від 28.07.1992 № 72.

Поряд з тим, позивачем надано Державний акт на право постійного користування землею Серія КР74МВ від 14.02.1995, в якому зазначено, що ОСОБА_1 на підставі рішення ХІ сесії Маловисківської районної ради народних депутатів від 28.07.1992 № 72 надається в постійне користування земельна ділянка площею 50,5 га для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 124 (т. 1 а.с. 145).

Позивачем надано для огляду оригінал вказаного акта.

ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області надано копію Книги записів державних актів на право постійного користування землею, в якій міститься запис за № 124 про реєстрацію вказаного акта (т. 5), чим спростовується позиція відповідача щодо відсутності доказів реєстрації державного акта.

Суд враховує, що в матеріали справи містять лист Відділу у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 02.03.2021 № 42/115-21, в якому зазначено, що опис меж місця розташування земельної ділянки згідно державного акта Б № 010493 відповідає опису меж місця розташування земельної ділянки згідно державного акта Серія КР74МВ. Державний акт на право користування землею (зразка СРСР) Б № 010493 було замінено на державний акт Серія КР 74 МВ (т. 4 а.с. 201).

На титульній сторінці обох актів є відмітка про їх отримання ОСОБА_1 (т. 4 а.с. 202, 203).

Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що земельні ділянки згідно обох актів є різними.

Враховуючи надану ГУ Держгеокадастру інформацію, схематичне зображення меж земельних ділянок, не спростування сторонами і матеріалами справи того, що це є різні ділянки, суд приходить до висновку, що земельна ділянка згідно обох державних актів, є однією і тією ж ділянкою.

У відповідності до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд при розгляді питання про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів (Рішення від 9 лютого 1999 року Справа N 1-7/99) окрім іншого зазначив про те, що - "За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце".

На час видачі Державного акта Б № діяв Земельний кодекс України від 18 грудня 1990 року N 561-XII, який у відповідній редакції передбачав наступне регулювання відносин щодо права постійного користування земельною ділянкою.

Постійним визнавалось землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надавалась Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства (ст. 7).

Право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23).

Громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздив з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подавали до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписував голова створюваного селянського (фермерського) господарства. У заяві зазначали: бажані розмір і місце розташування ділянки, кількість членів селянського (фермерського) господарства, повідомляли про їх досвід роботи в сільському господарстві та наявність кваліфікації або спеціальної підготовки. Можливими були також інші обґрунтування щодо виділення земельної ділянки (частини 1, 2 ст. 51).

Право користування земельною ділянкою чи її частиною припинялося, зокрема, у разі припинення діяльності селянського (фермерського) господарства (пункт 3 частини 1 ст. 27).

Відповідач зазначає, що після отримання акта в 1992 році ним було створено фермерське господарство.

Станом на грудень 1992 року (дата отримання ОСОБА_1 акта - 24.12.1992) відносини, пов`язані зі створенням і діяльністю селянських (фермерських) господарств, регулював Закон "Про селянське (фермерське) господарство" від 20.12.1991 N 2009-XII, який в відповідній редакції передбачав, зокрема наступне.

Селянське (фермерське) господарство було формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією. Інтереси селянського (фермерського) господарства перед державними, кооперативними, громадськими, зарубіжними, іншими підприємствами і організаціями, окремими громадянами представляє голова господарства. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею або приватної власності. Селянське (фермерське) господарство має назву, печатку і штамп (ч. 1, 3, 4, 6 ст. 2 Закону N 2009-XII).

Статтею 5 Закону N 2009-XII було врегульовано Порядок надання земель для ведення селянського (фермерського) господарства. Земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства надавались громадянам за їх бажанням у довічне успадковуване володіння, приватну власність або в оренду. Право приватної власності на земельну ділянку селянським (фермерським) господарством може набуватись після шести років володіння нею.

Громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у довічне успадковуване володіння, у власність або в оренду подають до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцеположенням земельної ділянки заяву, яку підписує голова селянського (фермерського) господарства, що створюється.

У заяві зазначаються: мета використання земельної ділянки, умови одержання, її бажаний розмір і місце розташування, перелічуються члени селянського (фермерського) господарства, повідомляється про їх досвід роботи в сільському господарстві, наявність кваліфікації або спеціальної підготовки. Можливі також інші обґрунтування щодо виділення земельної ділянки.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у довічне успадковуване володіння, у власність або в оренду за поданням сільської, селищної Ради народних депутатів розглядає виконавчий комітет районної, міської Ради народних депутатів у місячний строк і у разі згоди замовляє за рахунок Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств землевпорядній організації розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з землеволодільцями, землевласниками або землекористувачами, районними (міськими) землевпорядними, природоохоронними, санітарними органами, органом архітектури і подається до районної,

міської Ради народних депутатів.

Рішення про надання земель громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства або про відмову у наданні землі районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Ради народних депутатів приймають на найближчій сесії.

Статтею 8 Закону було передбачено порядок реєстрації селянського (фермерського) господарства.

Після одержання Державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянське (фермерське) господарство підлягає державній реєстрації в районній, міській Раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування.

Для державної реєстрації до відповідної Ради народних депутатів селянське (фермерське) господарство подає заяву про реєстрацію цього господарства, список осіб, які виявили бажання створити його, прізвище, ім`я, по батькові голови, документ про внесення плати за державну реєстрацію.

Матеріали справи не містять доказів реєстрації ОСОБА_1 фермерського господарства до грудня 1995 року.

Станом на 14.02.1995 (дата видачі Державного акта 1995 року), порядок реєстрації фермерського господарства було передбачено статтею 9 Закону № 2009-XII у відповідній редакції.

Так, після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку.

Для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства до відповідної Ради народних депутатів подається заява, статут, якщо це необхідно для створюваної організаційної форми підприємництва, список осіб, які виявили бажання створити його (із зазначенням прізвища, імені та по батькові голови), і документ про внесення плати за державну реєстрацію.

Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Згідно вимог ст. 6 Закону України "Про підприємства в Україні" від 27.03.1991 N887-XII, який втратив чинність з 01.01.2004, передбачалось, що підприємство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації.

Відповідно до вимог Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.1994 N 276 в редакції чинній станом на 02.12.1995, Державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності проводиться у виконавчому комітеті міської, районної в місті Ради народних депутатів або в районній, районній міст Києва і Севастополя державній адміністрації за їх місцезнаходженням (місцем проживання) ( п. 2 положення)

Відповідно до п. 4 Положення для державної реєстрації суб`єкта підприємницької

діяльності - юридичної особи власник (власники) або уповноважена ним (ними) особа (заявник) подає до органу державної реєстрації:

а) установчі документи:

рішення власника майна або уповноваженого ним органу про створення суб`єкта підприємницької діяльності. Якщо власників або уповноважених ними органів два і більше, таким рішенням є установчий договір;

статут (якщо це необхідно для створюваної організаційної форми суб`єкта підприємництва);

б) реєстраційну картку;

в) документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору.

Відповідно до п. 9 положення, орган державної реєстрації не має права вимагати від

заявника подання інших документів або оформлених за іншими вимогами, ніж це визначено у даному Положенні, а також погодження установчих документів з органами державної виконавчої влади та іншими органами.

Відповідно до п. 10 Положення, орган державної реєстрації фіксує дату надходження документів.

За наявності всіх документів, зазначених у пунктах 4 і 7 цього Положення, орган державної реєстрації протягом п`яти робочих днів з дати надходження цих документів зобов`язаний провести державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності і видати заявникові свідоцтво за зразком згідно з додатком.

Пунктом 11 Положення передбачено, що номер свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності повинен відповідати ідентифікаційному кодові, за яким цей суб`єкт включений до Державного реєстру звітних статистичних одиниць.

Свідоцтво про державну реєстрацію є єдиним документом, що дає суб`єктові підприємницької діяльності право на відкриття розрахункового, валютного та інших рахунків в установах банків, виготовлення печаток і штампів.

На печатках і штампах повинен зазначатися номер свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності.

Так, в матеріалах справи міститься Свідоцтво № 23092938 про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності Фермерське господарство ОСОБА_1 від 02.12.1995, оригінал якого у позивача відсутній. Поряд з тим це свідоцтво міститься в матеріалах реєстраційної справи (т. 3 а.с. 20).

Однак, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 02.12.1995 зареєстровано Фермерське господарство "Стегарь", номер запису 0000422, код 23092938, засновником якого і керівником був ОСОБА_1 .

Вищезазначеними положеннями законодавства в редакції чинній станом на час реєстрації Фермерського господарства "Стегарь", не передбачалось обов`язку посадової особи органу державної реєстрації проставлення на титулі установчих документів відмітку про реєстрацію, чим спростовуються доводи відповідачів.

На підставі викладеного суд вважає недоведеними повідомлені відповідачем ОСОБА_1 обставини щодо створення ним інших фермерських господарств.

Як встановлено матеріалами справи, земельна ділянка за Державним актом КР 74МВ від 14.02.1995 площею 50,5 га на території Маловисківської міської ради надана ОСОБА_1 в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства.

ОСОБА_1 створив Фермерське господарство "Стегарь" (ідентифікаційний код 23092938) та отримав свідоцтво про його державну реєстрацію 02.12.1995.

Згідно витягу з ЄДРПОУ та що визнається всіма учасниками справи, ОСОБА_1 був засновником ФГ "Стегарь" та головою вказаного господарства.

Суд враховує, що законодавством, чинним на момент створення ФГ "Стегарь", було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 23.06.2020 у справі № 922/989/18, одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ (пункт 43 постанови).

Ураховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання за статтею 55 Господарського кодексу України. (пункт 55 постанови).

З моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки (пункт 61 постанови).

Також у цій постанові вказано, що Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 615/2197/15-ц).

Іншими словами, після набуття засновником селянського (фермерського) господарства права постійного користування земельною ділянкою для ведення такого господарства та проведення державної реєстрації останнього постійним користувачем зазначеної ділянки стає селянське (фермерське) господарство.

При цьому, як звернуто увагу Верховним Судом в пункті 6.17 постанови від 10.09.2020 у справі № 908/1611/19, право постійного користування земельною ділянкою отриманою засновником фермерського господарства для його створення виникає у такого господарства автоматично після його державної реєстрації саме на підставі норм законодавства та не потребує з боку фермерського господарства та уповноважених органів держави додаткових дій. В такий спосіб зазначене право належить фермерському господарству та може захищатися ним, у тому числі у судовому порядку.

Згідно вимог частини 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу положень частини 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно наданих до матеріалів справи довідок відділу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12.02.2018, 19.02.2019, 17.02.2020 зазначено про наявність у ФГ "Стегарь" земельної ділянки площею 50,50 га на підставі державного акта КРМВ74№ 124.

Суд критично оцінює ці докази, так як з огляду на обставини, які будуть наведені нижче, земельна ділянка поділена.

Суд критично оцінює також твердження відповідача ОСОБА_1 що спірна земельна ділянка використовувалась ним і не входила до складу земель ФГ "Стегарь", оскільки наявні законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки інакше, ніж за її цільовим призначенням, а також юридичні наслідки її використання не за цільовим призначенням (п. 1 ч. 1 ст. 40, п. 7 ч. 1 ст. 27, ч. 2 ст. 29 Земельного кодексу України від 18.12.1990; п. а) ч. 1 ст.96, п. ґ) ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України від 25.10.2001).

Одночасно, суд констатує відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження того, що ФГ "Стегарь" було створено з використанням інших земельних ділянок.

В матеріалах реєстраційної справи СФГ "Стегарь" міститься рішення єдиного засновника СФГ "Стегарь" від 30.03.2012, згідно якого вирішено створити статутний капітал СФГ "Стегарь" в сумі 1100,00 грн та затвердити зміни до статуту (т. 3 а.с. 41).

Державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 30.03.2012 (т. 3 а.с. 42).

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30.03.2012 укладено договір купівлі-продажу частки статутного капіталу фермерського господарства "Стегарь", предметом якого згідно п. 1.2 є 100% (сто відсотків) статного капіталу фермерського господарства "Стегарь" (т. 3 а.с. 51, 52).

Рішенням єдиного засновника СФГ "Стегарь" від 26.04.2012 затверджено нову редакцію статуту СФГ "Стегарь", згідно якого засновником господарства є ОСОБА_2 ; у господарстві створюється статутний капітал у сумі 1100,00 грн, що складає 100% (т. 3 а.с. 49, 65 - 75).

Державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 04.05.2012 (т. 3 а.с. 65).

Відповідач заперечує відчуження ним як корпоративних прав так і Фермерського господарства як цілісного майнового комплексу, а зазначає про передачу в оренду фермерського господарства.

Поряд з тим, доказів передання ОСОБА_1 фермерського господарства в оренду ОСОБА_2 , про що зазначалось представником в судових засіданнях, не надано, а предметом розгляду у цій справі не є правомірність відчуження корпоративних прав чи цілісного майнового комплексу.

Доводи відповідача про його необізнаність щодо відчуження прав на господарство спростовується тими обставинами, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу частки статутного капіталу СФГ "Стегарь від 30.07.2018, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зобов`язався передати 1% статутного капіталу СФГ "Стегарь" у власність ОСОБА_1 (т. 4 а.с. 37 - 39).

Маловисківською міською радою надано реєстраційну справу СФГ "Стегарь", де міститься вказаний договір, протокол зборів засновників СФГ "Стегарь" від 10.07.2018, згідно якого включено до складу засновників СФГ "Стегарь" ОСОБА_1 з часткою 1% та затверджено нову редакції статуту (т. 4 а.с. 34 - 52).

Згідно статуту в редакції 2018 року засновниками господарства є ОСОБА_2 з часткою 99% та ОСОБА_1 з часткою 1% (т. 4 а.с. 43 - 52).

Відповідно до п. 5 п. 5.1, п. 5.3 Статуту, землі господарства складаються із земельної ділянки або водного об`єкту, що перебувають на праві постійного користування у членів або засновників господарства. На підставі п. в) п. 5.1 статуту Господарства у користуванні Господарства відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія КР 74МВ зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 124 від 14.02.1995 перебуває земельна ділянка площею 50,5 га, яка розташована на території Маловисківської міської ради.

У відзиві на позов ОСОБА_1 зазначає, що дійсно Статутом ФГ "Стегарь" в новій редакції 2018 року, між новими засновниками господарства виникли корпоративні відносини.

Однак ОСОБА_1 , підписуючи Статут взагалі його не читав, так як частку в господарстві він купив на підставі договору купівлі-продажу і ніякої землі до складеного капіталу він не вносив.

В березні 2020 року ОСОБА_1 вийшов із членів господарства за власним бажанням уступивши свою частку ОСОБА_2 .

Відповідна заява (посвідчена копія) була передана ОСОБА_1 особисто голові господарства "Стегарь".

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про необізнаність із змістом статуту, з огляду на те, що ставши одним із засновників ФГ "Стегарь", ОСОБА_1 мав як права так і обов`язки по відношенню до господарства і мав всі можливості бути обізнаним із змістом установчих документів.

Щодо позиції відповідача стосовно виходу із членів господарства, суд враховує таке.

Відповідачем надано до матеріалів справи копію нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_1 від 16.03.2020 адресованої голові СФГ "Стегарь" та всім суб`єктам державної реєстрації (т. 2 а.с. 73) такого змісту:

"Я, ОСОБА_1 , згідно з власним волевиявленням, повністю усвідомлюючи значення своїх дій, без будь-якого примушення, як фізичного так і морального, заявляю про відступлення від належних мені часток у статутному капіталі СФГ "Стегарь" - 1% часток, що дорівнює 3010,00 грн на користь ОСОБА_2 ...

Відступлення частки здійснюється мною на безоплатній основі з дотриманням вимог чинного законодавства щодо процедури юридичного оформлення переходу до правонаступників відповідних прав на умовах, які були нами попередньо узгоджені. Цією заявою я одночасно стверджую, що ніяких претензій, у тому числі майнових, до СФГ "Стегарь" я не маю і мати не буду.

Прошу Голову СФГ "Стегарь" у встановленому для того порядку розглянути цю заяву та з урахуванням викладеного у ній затвердити відповідні зміни до статутних документів господарства".

ОСОБА_2 категорично заперечує факт отримання вказаної заяви особисто від ОСОБА_1 , про що зазначено у Запереченнях на клопотання про закриття провадження у справі (т. 4 а.с. 98).

ОСОБА_2 стверджує, що копія заяви засновника господарства ОСОБА_1 від 16.03.2020 ним отримана лише 10.02.2021.

Таким чином не маючи даних щодо волевиявлення ОСОБА_1 про вихід (виключення) із складу засновників господарства, голова СФГ ОСОБА_2 не міг ініціювати проведення загальних зборів засновників господарства із відповідним порядком денним.

Судом враховано, що належних доказів вручення особисто ОСОБА_2 заяви ОСОБА_1 від 16.03.2020 в матеріалах справи відсутні.

Згідно опису вкладення до цінного листа, заява від 16.03.2020 була направлена на адресу СФГ "Стегарь" лише 01.02.2021 (т. 2 а.с. 5) та отримана 10.02.2021.

На адресу позивача було направлено завірену адвокатом Назаренко Ю.В. копію вказаної заяви, про що свідчить інформація зазначена позивачем в запереченнях на клопотання про закриття провадження у справі та прикладена до них копія вказаної заяви (т. 4 а.с. 98 - 102, 104, 105), а також наявність у відповідача оригіналу нотаріально посвідченої заяви, яка була оглянута судом під час розгляду справи.

Питання відчуження часток та виходу члена зі складу фермерського господарства не врегульоване ані статутом ФГ "Стегарь", ані Законом України "Про фермерське господарство", ані іншими нормативними актами. Тому відповідно до частини першої статті 8 ЦК України щодо вказаних правовідносин слід застосувати правові норми цивільного законодавства, які регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Суд враховує правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного суду у постанові від 21.01.2020 у справі № 908/2606/18, а саме:

"28. Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність статутного (складеного) капіталу у фермерського господарства, яке може діяти, зокрема, на основі приватної власності кількох громадян, не є достатньою підставою для ототожнення його з товариством з обмеженою відповідальністю. Але оскільки фермерське господарство створюється за рахунок об`єднання майна громадян та їх підприємницької діяльності з метою одержання прибутку, є підстави для застосування до правовідносин стосовно членства у фермерському господарстві приписів чинного законодавства, що регулюють участь у товаристві з обмеженою відповідальністю, зокрема приписів стосовно виходу зі складу його членів (пункту «в» частини першої статті 10 Закону № 1576-XII; частини першої статті 148 ЦК України у чинній на час звернення відповідачки із заявою від 27 листопада 2015 року редакції, що передбачала повідомний характер виходу з членів товариства з обмеженою відповідальністю; частини другої статті 54 Закону № 1576-XII стосовно повернення у натуральній формі майна, наданого товариству з обмеженою відповідальністю у користування). Вказане відповідає приписам частини першої статті 2 Закону № 973-IV, а також частини третьої статті 114 ГК України, згідно з якими відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються не лише Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом № 973-IV, але й іншими нормативно-правовими актами України (близький за змістом висновок у подібних правовідносинах сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 6 березня 2018 року у справі № 907/167/17 щодо можливості застосування за аналогією приписів Закону № 1576-XII, які регулювали порядок скликання та проведення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю, до правовідносин за участю приватного підприємства, які не врегульовані ЦК і ГК України)".

Матеріали справи містять статут СФГ "Стегарь", затверджений рішенням загальних зборів засновників від 10.07.2018, зміни до якого за повідомленням позивача більше не вносились (т. 4 а.с. 43 - 51).

Згідно пункту 6.11.3. статуту частка у Статутному капіталі може бути відчужена засновником господарства іншим особам за власним рішенням.

Головним органом управління Господарства є загальні збори засновників господарства (п. 6.12.1 Статуту).

Загальні збори мають право приймати будь-які рішення зі статутної діяльності Господарства, у тому числі, зокрема внесення змін до статуту Господарства; включення, виключення засновників та членів зі складу господарства (п. 6.12.2 Статуту).

Відповідно до ст. 21 ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам.

Статутом товариства може бути встановлено, що відчуження частки (частини частки) та надання її в заставу допускається лише за згодою інших учасників. Відповідне положення може бути внесене до статуту або виключене з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Порядок виходу учасника з товариства врегульовано статтею 24 вказаного закону.

Відповідно до ст. 24 ЗУ № 2275-VIII учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, може вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників.

Якщо для виходу учасника необхідна згода інших учасників товариства, він може вийти з товариства протягом одного місяця з дня надання такої згоди останнім учасником, якщо менший строк не визначений такою згодою.

Учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу. Вихід учасника з товариства, внаслідок якого у товаристві не залишиться жодного учасника, забороняється.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 16.03.2020 вбачається, що він мав намір відчужити частку іншому учаснику, а не вийти зі складу засновників.

З огляду на положення п. 10 ч. 4 ст. 17, ч. 5 ст. 17 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", відсутністю доказів отримання позивачем оригіналу нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 про вихід, відсутності відповідної реєстрації щодо складу засновників, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 на час розгляду справи є учасником Фермерського господарства "Стегарь".

19.06.2003 прийнято новий Закон України № 937-IV "Про фермерське господарство" (далі - Закон № 937-IV), яким Закон України "Про селянське (фермерське) господарство" № 2009-XII визнано таким, що втратив чинність.

За наведеним вище Законом можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства також безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Закон № 937-IV передбачає, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. (ст. 19).

Майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства. (ст. 20).

Як вже встановлено, пункт 5.3. статуту ФГ "Стегарь" в редакції від 10.07.2018 містить положення щодо перебування у господарстві відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії КР 74МВ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 124 земельної ділянки площею 50,5 га, яка розташована на території Маловисківської міської ради.

Положення вказаного статуту не передбачають будь-якого обмеженого періоду щодо користування господарством такою земельною ділянкою.

З 01.01.2020 набрав чинності Земельний кодекс України, який передбачає, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності. (ст. 92).

Пунктом 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України у редакції, яка діяла з 01.01.2002 (момент набрання ним чинності) до 22.09.2005, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01.01.2002, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Проте Конституційний Суд України Рішенням N 5-рп/2005 від 22.09.2005 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Отже, право користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку, не втрачається внаслідок його не переоформлення особою, яка за змістом чинного Земельного кодексу України не може набувати права постійного землекористування, а зберігається за такою особою до приведення прав і обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року у справі № 663/1738/16-ц).

У пункті 7.27 постанови від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у статті 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріали справи містять рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 340/1650/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, яке набрало законної сили.

У вказаному рішенні встановлено таке: "У ході розгляду справи суд, співставивши план зовнішніх меж землекористування, доданий до державного акту на право постійного користування землею серії КР74МВ від 14.02.1995 року, виданого ОСОБА_1 , з даними Публічної кадастрової карти України, установив, що в межах цієї земельної ділянки площею 50,5 га, розташованої у м. Мала Виска Кіровоградської області, сформовано 9 земельних ділянок, які зареєстровані у Державному земельному кадастрі за такими кадастровими номерами: :02:000:0541 - площею 2,4571 га, :02:000:0543 - площею 6, 4555 га, :02:000:5311 - площею 1,988 га, :02:000:5313 - площею 1,9938 га, :02:005:5314 - площею 2 га, :02:000:5315 - площею 2 га, :50:018:0001 - площею 1,7587 га, :02:005:0009 - площею 1,0848 га, :02:005:0010 - площею 26, 5951 га. (а.с. 98 - 120)

Як свідчать витяги з Державного земельного кадастру, надані суду відповідачем, державна реєстрація земельних ділянок за кадастровими номерами :02:000:0100:02:000:0543 проведена у Державному земельному кадастрі 17.10.2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 10.10.2013 року, а форма власності цих земельних ділянок - комунальна.

Державна реєстрація земельних ділянок за кадастровими номерами :02:000:5311, :02:000:5313 проведена у Державному земельному кадастрі 05.12.2016 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 19.09.2016 року, а форма власності цих земельних ділянок - приватна.

Державна реєстрація земельних ділянок за кадастровими номерами :02:005:5314, :02:000:5315 проведена у Державному земельному кадастрі 05.12.2016 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 19.09.2016 року, а форма власності цих земельних ділянок - комунальна.

Державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером :50:018:0001 у Державному земельному кадастрі проведена 18.06.2018 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 04.06.2018 року, а форма власності земельної ділянки - комунальна.

Державна реєстрація земельних ділянок за кадастровими номерами :02:005:0009, 523110100:02:005:0010 проведена у Державному земельному кадастрі 17.07.2020 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 15.05.2020 року, а форма власності цих земельних ділянок - комунальна.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно суд установив, що власниками цих земельних ділянок комунальної власності є Маловисківська міська рада, а власниками земельних ділянок приватної власності є фізичні особи (а.с. 121 - 147)

Наведене свідчить, що земельна ділянка площею 50,5 га, розташована у м. Мала Виска Кіровоградської області, яка, як стверджує позивач, перебуває у його постійному користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серії КР74МВ від 14.02.1995 року, не належить до земель державної власності сільськогосподарського призначення, розпорядження якими здійснює ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Територія цієї земельної ділянки поділена на 9 окремих земельних ділянок, 7 з яких перебувають у комунальній власності, а 2 - вже передані у приватну власність, що підтверджується відомостями Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тож фактична площа земельної ділянки, якою може володіти та користуватися позивач на підставі державного акту на право постійного користування землею серії КР74МВ від 14.02.1995 року, є меншою від площі, вказаної у цьому акті, а конфігурація (межі) земельної ділянки є іншими".

Вказані обставини щодо поділу земельної ділянки за Державним актом 1995 року також визнаються учасниками справи і матеріали справи містять витяги з технічної документації по інвентаризації 2013 та 2018 років.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого станом на 04.11.2020, 16.10.2018 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:018:0001 площею 1,7587 га за Маловисківською міською радою на підставі наказу ГУ Держгеокадастру від 26.09.2018 № 11-6310/14-18-СГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" (т. 4 а.с. 156 - 189), та право постійного користування вказаною земельною ділянкою зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі відомостей з ДЗК, державного акта на право постійного користування землею, перенесено з відомостей з ДЗК, серія та номер КР 74МВ, виданий 14.02.1995 (т. 1 а.с. 45 - 46)

09.06.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області видано наказ № 11-9734/14-20-С, відповідно до якого надано згоду ОСОБА_1 на відновлення меж земельної ділянки площею 50,5000га, що перебуває в його постійному користуванні на підставі державного акта на право постійного користування серія КР № 74 МВ від 14.02.1995, із цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованої на території Маловисківської міської ради Маловисківського району Кіровоградської області (том 1 а.с. 204).

Наказом передбачено, що розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) підлягає затвердженню відповідно до вимог чинного законодавства.

В матеріалах справи міститься технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок на місцевості ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства площею 5,0848 га та 26,5971 га (т. 1 а.с. 199 - 263).

Як зазначено вище державна реєстрація земельних ділянок за кадастровими номерами :02:005:0009, 523110100:02:005:0010 проведена у Державному земельному кадастрі 17.07.2020 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 15.05.2020 року, а форма власності цих земельних ділянок - комунальна.

Згідно протоколу № 1 зборів засновників від 15.03.2020 засновниками Стегар І.М. , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 вирішено заснувати юридичну особу - фермерське господарство на підставі рішення Маловисківської районної ради № 153 від 30.12.1993 та рішення Маловисківської районної ради № 72 від 28.07.1992 року (т. 2 а.с. 20, 21).

Протоколом зборів засновників ФГ "Степол Агро" № 1 від 15.03.2020 затверджено Статут ФГ "Степол Агро" (т. 1 а.с. 22 - 27)

Відповідно до пп. г п. 4.1 статуту ФГ "Степол Агро" землі фермерського господарства можуть складатись із земельних ділянок наданих у постійне користування засновникам фермерського господарства, зокрема:

- на підставі рішення Маловисківської районної ради № 72 від 28.07.1992 площею 50,5 га для ведення та створення фермерського господарства (акт на право постійного користування КР74МВ зареєстрований у книзі реєстрації державних актів 14.02.1995 року за № 124).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 02.11.2020, державну реєстрацію Фермерського господарства "Степол Агро" (код 43578247) здійснено 25.03.2020, номер запису 0000986 (т. 1 а.с. 13 - 15).

Тобто, ОСОБА_1 на момент створення ФГ "Степол Агро" мав зареєстроване право постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :50:018:0001 площею 1,7587 га.

Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого станом на 04.11.2020, стосовно обох земельних ділянок за кадастровими номерами :02:005:0009, 523110100:02:005:0010, право власності зареєстровано за Маловисківською міською радою на підставі відомостей з ДЗК; право постійного користування земельними ділянками на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою КР 74 МВ від 14.02.1995 та відомостей з ДЗК зареєстровано за ОСОБА_1 ; перехід права постійного користування земельними ділянками на підставі акта приймання-передачі земельними ділянками № 1104,1105 від 28.07.2020 та відомостей з ДЗК зареєстровано за ФГ "Степол Агро" (т. 1 а.с. 161 - 164).

Так, 28.07.2020 між гр. ОСОБА_1 та ФГ "Степол Агро" в особі голови Стегар І.М. складено Акт приймання-передачі земельної ділянки, за змістом якого ОСОБА_1 передає, а ФГ "Степол Агро" приймає наступні земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства:

- земельна ділянка площею 5,0848, кадастровий номер :02:005:0009, яка належить ОСОБА_1 на праві постійного користування на підставі рішення Маловисківської районної ради № 72 від 28.07.1992 і акта на право постійного користування КР74МВ, зареєстрованого у книзі реєстрації державних актів 14.02.1995 за № 124. Право постійного користування зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.07.2020 за реєстраційним номером 37420323;

- земельна ділянка площею 26,5951 га, кадастровий номер :02:005:0010, яка належить ОСОБА_1 на праві постійного користування на підставі рішення Маловисківської районної ради № 72 від 28.07.1992 і акта на право постійного користування КР74МВ, зареєстрованого у книзі реєстрації державних актів 14.02.1995 за № 124. Право постійного користування зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.07.2020 за реєстраційним номером 37422196 (т. 1 а.с. 96).

Вказаний акт нотаріально посвідчений. На останній сторінці акта міститься відмітка про його реєстрацію в реєстрі за № 1104, № 1105.

Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького надано копії документів, які зберігаються у реєстраційних справах № № 231 та 231, згідно яких вбачається, що право на земельні ділянки з кадастровим номером :02:005:0009 площею 5,0848 та з кадастровим номером :02:005:0010 площею 26,5951, реєструвалось на підставі нотаріально посвідченого Державного акта на право постійного користування землею серія КР 7 МВ, акта приймання-передачі земельних ділянок від 28.07.2020 (т. 1 а.с. 92 - 100).

Також відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького на вимогу суду надано рішення державного реєстратора Департаменту надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького Нікітенка О.В., на підставі яких здійснювалась реєстрація права постійного користування за відповідачами.

Так, рішеннями державного реєстратора Департаменту надання адміністративних послуг Нікітенко Олександр Володимирович № 53237895 від 22.07.2020 та № 53237205 від 22.07.2020 проведено державну реєстрацію права постійного користування земельними ділянками на земельні ділянки кадастровий номер :02:005:0010 та :02:005:0009 відповідно за суб`єктом ОСОБА_1 .

Відкрито розділи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справ на об`єкт нерухомого майна (том 2 а.с. 87, 89).

Рішеннями державного реєстратора Департаменту надання адміністративних послуг Нікітенко Олександр Володимирович № 53368737 від 30.07.2020 та № 53367331 від 30.07.2020 проведено державну реєстрацію іншого речового права, право постійного користування земельними ділянками на земельні ділянки з реєстраційним номером 231, кадастровий номер :02:005:0009 та з реєстраційним номером 231, кадастровий номер :02:005:0010, за суб`єктом Фермерське господарство "Степол Агро", податковий номер 43578247 (т. 2 а.с. 88, 90).

Відповідно до п. 26, 27, 28 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 N 1141, відомості про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав вносяться до Державного реєстру прав виключно на підставі рішення державного реєстратора.

Для внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав зазначається індексний номер рішення.

Під час внесення відомостей до Державного реєстру прав за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру автоматично відображаються відомості про:

прізвище, ім`я та по батькові державного реєстратора;

найменування суб`єкта державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

Після внесення відомостей про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав до Державного реєстру прав відповідним відомостям автоматично присвоюється номер, який є їх ідентифікатором.

Дата і час державної реєстрації набуття, зміни чи припинення права власності, довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язань, речових прав на нерухоме майно, похідних від права власності, обтяжень речових прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна фіксуються автоматично та відповідають даті і часу реєстрації відповідної заяви.

Згідно прохальної частини позову позивач просить визнати незаконним та скасувати:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.07.2020 за № 37422196, прийняте державним реєстратором Департаменту надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького Нікатенко О.В., щодо права постійного користування земельною ділянкою площею 26,5951, кадастровий номер :02:005:0010 за ФГ "Степол Агро" (код 43578247);

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.07.2020 за № 37420323, прийняте державним реєстратором Департаменту надання адміністративних послуг міської ради міста Кропивницького Нікатенком О.В., щодо права постійного користування земельною ділянкою площею 5,0848 га, кадастровий номер :02:005:0009 за ФГ "Степол Агро" (код 43578247);

Тобто, виходячи з інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поданих Департаментом надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, позивач, звертаючись до суду з вимогами про визнання та скасування рішень про державну реєстрацію зазначає не конкретні рішення реєстратора, які наявні в матеріалах справи, а ідентифікатор відомостей.

Як зазначено вище, рішеннями державного реєстратора Департаменту надання адміністративних послуг Нікітенко Олександр Володимирович № 53368737 від 30.07.2020 та № 53367331 від 30.07.2020 проведено державну реєстрацію іншого речового права, право постійного користування земельними ділянками на земельні ділянки з реєстраційним номером 231, кадастровий номер :02:005:0009 та з реєстраційним номером 231, кадастровий номер :02:005:0010, за суб`єктом Фермерське господарство "Степол Агро", податковий номер 43578247 (т. 2 а.с. 88, 90). Тобто фактично позивач не оскаржує конкретні рішення реєстратора.

Позивач не уточнював позовні вимоги в підготовчому засіданні, хоча рішення реєстратора були наявні в матеріалах справи.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав та складу учасників справи.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

За змістом частини 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав, застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, наведені в ст. 152 Земельного кодексу України не є вичерпними. Суд може захистити право на землю іншими способом, встановленим законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначений порядок державної реєстрації прав, відповідно до якого державна реєстрація розпочинається із прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрації заяви в базі даних заяв. При цьому відповідно до пункту 3 частини 2 ст. 2 цього Закону заявником є, зокрема, власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції.

Так, відповідно до частини 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, в розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (з 16.01.2020) способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є, зокрема, судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав.

З метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

При цьому вказані вимоги мають бути заявлені до осіб, на ім`я яких було зареєстровано відповідне право, оскільки предмет спору безпосередньо стосується прав та обов`язків таких осіб.

Позивач, звертаючись до суду з позовними вимогами, фактично прагне відновити, як він зазначає, своє право постійного користування на земельні ділянки з кадастровим номером :02:005:0009 площею 5,0848 та з кадастровим номером :02:005:0010 площею 26,5951, які на сьогоднішній день існують в межах земельної ділянки, виданої на підставі Державного акта Серія КР 74МВ від 14.02.1995. Однак одночасно не заявляє позовної вимоги про визнання за ним права постійного користування на вказані земельні ділянки.

Матеріалами справи і представниками сторін підтверджується фактичне використання ФГ "СтеполАагро" спірних земельних ділянок.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

У постанові ВП ВС від 14.11.18, у справі №183/1617/16 зроблено висновок "Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 143 постанови).

Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в чинній редакції, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: зокрема судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Незазначення в прохальній частині позову номерів та дат рішень реєстратора про реєстрацію права постійного користування за ФГ "Степол Агро", відсутність вимоги про одночасне визнання права на спірні земельні ділянки, та з огляду на те, що вимога про усунення перешкод не відповідає вимогам зазначеного закону і способу захисту, не конкретизована позивачем та не призведе до відновлення порушеного права, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо участі у спірних відносинах ОСОБА_1 , на ім`я якого видано Державний акт КР 74 МВ від 14.02.1995, суд враховує, що згідно матеріалів справи та про що вказує безпосередньо відповідач, земельні ділянки засновників ФГ "Степол-Агро" перейшли у користування зазначеного фермерського господарства.

Ухвалюючи 07.04.2020 у справі № 904/3657/18 постанову, ВП ВС зазначила таке. Юрисдикція господарських судів встановлена статтею 20 ГПК України, положення якої передбачають визначення юрисдикції господарських судів у справі як за суб`єктним, так і за предметним критерієм. Отже, визначення юрисдикції цієї справи залежить від змісту права, на захист якого позивач подав позов як учасник господарського товариства у зв`язку із втратою (на думку позивача) права на частину майна товариства.

Корпоративним вважається спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи.

За змістом положень статті 4, частини першої статті 20 ГПК України та статті 167 ГК України сторонами корпоративного спору є або юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), або учасники юридичної особи, які володіють корпоративними правами, у тому числі учасник, який вибув.

Звертаючись до суду з позовом, Особа_1 зазначила про порушення її корпоративних прав як учасника товариства, оскільки нерухоме майно незаконно вибуло з володіння ТОВ до іншої особи - учасника цієї юридичної особи.

Суд апеляційної інстанції встановив, що Особа_1 є учасником ТОВ та має частку у статутному капіталі цієї юридичної особи. Якщо учасник юридичної особи обґрунтовує позовні вимоги порушенням своїх корпоративних прав, то такий спір є спором про право управління юридичною особою, має ознаки корпоративного і належить до юрисдикції господарських судів (подібний правовий висновок викладено в постановах ВП ВС від 09.04.2019 у справі № 916/1295/18 та від 17.12.2019 у справі № 927/97/19).

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що Особа_2, за якою на підставі реєстраційних дій реєстратора зареєстровано право власності на належне ТОВ спірне нерухоме майно, також є учасником тієї ж юридичної особи.

Отже, з огляду на суб`єктний склад учасників спору, предмет і підставу позову, характер спірних правовідносин ВП ВС вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки цей спір має ознаки корпоративного.

З урахуванням зазначеної позиції, суд відхиляє доводи відповідача про відсутність ознак корпоративності у пред`явленому позові, так як ОСОБА_1 , який є учасником ФГ "Стегарь", без згоди іншого учасника, передав земельні ділянки, які за статутом входять до земель господарства, до створеного ним же іншого фермерського господарства. Тому підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Поряд з тим, як встановлено матеріалами справи, за ФГ "Степол Агро" зареєстровано право постійного користування на земельні ділянки за кадастровими номерами :02:005:0009 площею 5,0848 та :02:005:0010 площею 26,5951. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою для державної реєстрації зазначено, у тому числі, державний акт на право постійного користування землею, серія та номер: КР 74 МВ, виданий 14.02.1995 Маловисківською районною Радою народних депутатів.

З підстав викладеного є обґрунтованим пред`явлення позову саме до ФГ "Степол Агро". Зміст і характер відносин між учасниками справи підтверджують, що спір у позивача з приводу права постійного користування землею є саме з ФГ "Степол Агро", за яким зареєстровано таке право.

Таким чином, на час подання позову та розгляду справи по суті ОСОБА_1 не є користувачем та титульним володільцем відповідної земельної ділянки. Вимог до ОСОБА_1 не пред`явлено.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду:

- визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію певних речових прав, запису про їх реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третіми особами є способом захисту права позивача на спірне нерухоме майно від його порушення іншими особами, за якими зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна (п. 29 постанови від 06.11.2019 у справі № 826/3051/18);

- вказані вимоги мають бути заявлені до осіб, на ім`я яких було зареєстровано право власності (постійного користування), оскільки предмет спору безпосередньо стосується їх прав та обов`язків (п. 5.12. постанови від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладаються на позивача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, враховано, що представниками сторін в судовому засіданні до закінчення судових дебатів заявлено усне клопотання про подання додаткових доказів та необхідності призначення окремого засідання після ухвалення рішення суду.

За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

У відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Враховуючи викладене, господарський суд призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати позивача на 28.04.2021 о 15:00, про що зазначає в резолютивній частині рішення, та встановлює відповідачу строк для подачі суду додаткових доказів та пояснень за необхідності щодо розміру понесених судових витрат .

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 221, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

Керуючись ст. 74, 76, 77, 80, 129, 207, 221, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 28.04.2021 о 15:00 год.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Кіровоградської області за адресою: 25022, м. Кропивницький, вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, каб. 208.

Встановити сторонам строк в 5 днів для подачі додаткових доказів та пояснень за необхідності.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення надіслати позивачу на електронну пошту представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачам на електронну пошту представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , третім особам на електронні пошти , .

Повне рішення складено 26.04.2021.

Суддя В.Г. Кабакова