номер провадження справи 5/2/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2021 Справа № 908/3090/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Коцар А.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Державного промислового підприємства КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ (50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, буд. 15-а; )

До відповідача: Акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20; )

про стягнення 552 119,75 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Булгаков В.С., довіреність № 16-04-28 від 11.01.2021, свідоцтво серії КС № 8142/10 від 18.07.2019, посвідчення № 8142/10 від 18.07.2019, адвокат;

від відповідача: не з`явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

01.12.2020 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного промислового підприємства КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ до Акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО про стягнення 11 192 532,48 грн.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 справу №908/3090/20 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 12.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3090/20 в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 08.02.2021 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку учасників справи визнано обов`язковою.

Ухвалою суду від 21.01.2021 відмовлено у задоволенні заяви Державного промислового підприємства КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ №16-04-73 від 15.01.2021 про забезпечення позову.

Представник відповідача у судове засідання 08.02.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце призначеного судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення на його адресу відповідної ухвали суду. Клопотань про розгляд справи без уповноваженого представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2021 АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО отримано ухвалу суду від 12.01.2021, про що свідчить повідомлення про вручення поштової кореспонденції № 080 (а.с. 37).

Станом на 08.02.2021 витребуваних ухвалою від 12.01.2021 документів відповідач до суду не надіслав.

У судовому засіданні 08.02.2021 представник позивача зазначив, що станом на 05.02.2021 основна заборгованість на суму 5 066 502,63 грн. Акціонерним товариством ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО сплачена у повному обсязі. Проте, позивачем буде подано до суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої позивачем буде заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання зобов`язань за договором на послуги з постачання технічної води № 5т/н від 12.12.2019. Просить суд відкласти підготовче засідання.

Ухвалою від 08.02.2021 розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено до 03.03.2021 о 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою.

У судовому засіданні 03.03.2021 представник позивача підтримав заяву про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог №16-05-167 від 05.02.2021, в якій зазначено, що 29.01.2021 відповідач сплатив суму основного боргу у повному обсязі за договором на послуги з постачання технічної води №5 т/н від 12.12.2018. У позивача виникла необхідність у зміні предмету позову, оскільки заявляє вимоги про стягнення з відповідача за несвоєчасну сплату за надані послуги 3% річних, інфляційні втрати, пеню за вересень і жовтень 2020. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача загальну заборгованості в розмірі 552 119,75 грн., яка складається з інфляційних втрат в сумі 194 737,06 грн., 3% річних в сумі 71 476,54 грн. та пені в сумі 285 906,15 грн. Також позивачем подано до матеріалів справи заяву від 12.02.2021 р. за вих. №16-04-197 про долучення документів.

Ухвалою від 03.03.2021 № 908/3090/20 судом прийнято вищевказану заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 24.03.2021 о 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Задоволено усне клопотання Державного промислового підприємства КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ про забезпечення проведення судового засідання, призначеного на 24.03.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи EasyCon.

24.03.2021 на адресу електронної пошти суду від відповідача надійшло клопотання з електронним цифровим підписом про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженим карантином на території України та знаходження робочого місця адвоката відповідача у місті Києва, що робить ускладненим прибуття до м. Запоріжжя.

Ухвалою суду від 24.03.2021 № 908/3090/20 в судовому засіданні оголошено перерву до 21.04.2021, задоволено усне клопотання Державного промислового підприємства КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ про забезпечення проведення судового засідання, призначеного на 21.04.2021 о 12 год. 30 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи EasyCon.

20.04.2021 від відповідача на електрону адресу суду надійшло клопотання від 20.04.2021 з електронним цифровим підписом, згідно якого відповідач просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку з запровадженим карантином на території України та знаходження робочого місця адвоката відповідача у місті Києва, що робить ускладненим прибуття до м. Запоріжжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 21.04.2021 здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК Акорд та в режимі відеоконференції.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Розглянувши заяву відповідача про відкладення розгляду справи суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 195 ГПК України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті, у зв`язку з чим строк розгляду цієї справи закінчується 23.04.2021.

Крім цього суд звертає увагу відповідача, що сторони можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку шляхом подання до суду відповідної заяви в порядку статті 197 ГПК України.

Представник відповідача у жодне судове засідання не з`явився, звертаючись до суду з відповідними клопотаннями про відкладення розгляду справи та не подавши відповідного клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідачу мало бути достеменно відомо про проведення судового засідання 21.04.2021 в режимі відеоконференції за допомогою системи EasyCon, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

До того ж, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У судовому засіданні 21.04.2021 представник позивача підтримав зменшені позовні вимоги у повному обсязі зазначивши, що 12.12.2019 між Державним промисловим підприємством «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» та Акціонерним товариством «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» укладено договір на послуги з постачання технічної води № 5 т/н, відповідно умов якого позивач зобов`язався надавати відповідачу вчасно та відповідної якості послуги з постачання технічної води з каналу Дніпро-Кривий Ріг до межі розподілу балансової належності мереж сторін, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором, на виконання умов якого 28.09.2020 та 28.10.2020 позивач надав відповідачу послуги з постачання технічної води, про що сторонами складені відповідні акти про надання послуг та позивачем виставлено відповідні рахунки. Проте, відповідачем здійснені оплати за надані послуги з порушенням встановлених договором строків. За неналежне виконання відповідачем умов договору щодо сплати за отримані послуги, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував інфляційні витрати за період з жовтня по листопад 2020 включно на суму 194 737,06 грн. та 3 % річних за період з 06.10.2020 по 29.01.2021 у розмірі 71 476,54 грн. Крім цього, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 № 543/96-ВР та п. 7.2. договору, позивачем нараховано пеню за період з 06.10.2020 по 29.01.2021 на суму 285 906,15 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на договір на послуги з постачання технічної води № 5 т/н від 12.12.2019, ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625 ЦК України, ст. ст. 193, 265 ГК України, ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 № 543/96-ВР. Просить суд позов задовольнити та повернути судовий збір у розмірі 67 715,74 грн. у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Представник відповідача вкотре у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав. Своїми процесуальними правами згідно ст. 42 ГПК України не скористався. Про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи обізнаність відповідача про розгляд справи, достатність матеріали справи для розгляду спору, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Надані до матеріалів справи докази дозволяють розглянути справу по суті.

В судовому засіданні 21.04.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2019 між Державним промисловим підприємством «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» (далі виконавець, позивач) та Акціонерним товариством «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (далі замовник, відповідач) укладено договір на послуги з постачання технічної води № 5 т/н (далі - договір), відповідно до п.1.1. якого виконавець зобов`язується надавати замовнику вчасно та відповідної якості послуги з постачання технічної води з каналу Дніпро-Кривий Ріг до межі розподілу балансової належності мереж сторін, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 3.4. договору, визначення місячних обсягів водоспоживання (п.2.1.), розрахунок обсягу згідно балансу каналу (п.3.2.) та середньодобова витрата (п.3.3.) здійснюється шляхом підписання Акту надання послуг з постачання технічної води за 6 днів до закінчення розрахункового (поточного) місяця. Акт надання послуг з постачання технічної води з рахунком виставленим до оплати за надані послуги водопостачання надається замовнику для проведення кінцевого розрахунку за поточний місяць. Форма Акту надання послуг з постачання технічної води розробляється виконавцем та оформлюється в двох примірниках, по одному для кожної сторони.

Відповідно до п. 4.1 договору, ціна на послуги з постачання технічної води встановлюється згідно із погодженими тарифами.

Згідно з п. 4.4. договору, замовник не пізніше 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплачує остаточний платіж за розрахунковий місяць.

Відповідно до п. 5.2.1. договору замовник зобов`язаний в установлені договором терміни здійснювати оформлення актів про надання послуг з постачання технічної води та без порушення термінів оплати за надані послуги, проводити своєчасні в повному обсязі розрахунки з виконавцем.

Згідно із п. 7.2. договору при несвоєчасній сплаті (порушенні п. 4.4. договору) за надані послуги з водопостачання замовник зобов`язаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Термін позовної давності щодо нарахування пені встановлено відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України. Нарахування пені здійснюється відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України ( п. 7.3 договору).

При порушенні зобов`язань щодо терміну проведення розрахунків, замовник сплачує заборгованість з урахуванням штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних за користування чужими грошовими коштами, згідно діючого законодавства ( п. 7.4 договору).

Даний договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами та скріплення печатками, діє до 31.12.2020 (п. 10.1. договору).

Закінчення строку дії цього договору не звільняє замовника від відповідальності за невиконання зобов`язань з оплати отриманих послуг, яке не було виконано в передбачений договором термін (п. 10.2. договору).

На виконання договору виконавець надав всі передбачені договором послуги з постачання технічної води, про що сторонами складено Акти про надання послуг від 28.09.2020 та від 28.10.2020, а виконавцем виставлено у відповідні дати рахунки за кожен розрахунковий місяць.

Згідно укладеного договору позивачем було подано відповідачу з вересня 2020 по жовтень 2020 включно 5 181 728 м3 технічної води на суму 11 192 532,48 грн., що підтверджується Актами про надання послуг № 20 від 28.09.2020 на суму 4 923 413,28 грн., № б/н від 28.10.2020 на суму 6 269 119,20 грн.

Відповідачу були виставлені на оплату відповідні рахунки (№0010708 від 28.09.2020, № 0010788 від 28.10.2020).

Під час розгляду справи, 29.01.2021 відповідач оплатив суму основного боргу у розмірі 11 192 532,48 грн., що підтверджується матеріалами справи, у зв`язку із чим позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, яка задоволена судом.

Предметом розгляду у цій справі є стягнення 552 119,75 грн. з яких: інфляційні витрати за період з жовтня по листопад 2020 включно на суму 194 737,06 грн., 3 % річних за період з 06.10.2020 по 29.01.2021 у розмірі 71 476,54 грн. та пеня за період з 06.10.2020 по 29.01.2021 на суму 285 906,15 грн.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, додаткові пояснення, заслухавши представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Зобов`язанням відповідно до частини 1 та 2 ст. 509 Цивільного Кодексу України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 ЦК України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або ін. подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, на підставі вказаних вище дій позивача, який поставив товар, та дій відповідача, який цей товар прийняв, у сторін виникли взаємні права та обов`язки: у позивача право вимагати оплати за поставлений товар, а у відповідача обов`язок сплатити вартість отриманого товару.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на виконання умов договору надані відповідачеві послуги з постачання у вересні 2020 - жовтні 2020 включно 5 181 728 м3 технічної води на суму 11 192 532,48 грн., що підтверджується актами про надання послуг № 20 від 28.09.2020 та № б/н від 28.10.2020, які відповідач оплачував несвоєчасно, що підтверджується угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.12.2020 на суму 16 685 441,18 грн. (в т.ч. за спірним договором 14 060496,81 грн.), банківською випискою про сплату у період з 15.01.2021 по 06.02.2021. Вказані обставини фактично визнані відповідачем, оскільки у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкції № б/н від 24.02.2021 (вх. № 4336/08-08/21 від 01.03.2021) АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО зазначає наступне: «причиною затримки та несвоєчасної оплати відповідачем заборгованості є суттєві обставини, які пов`язані з існуючою системою розрахунків за вироблену електричну енергію. АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО є членом оптового ринку електричної енергії та одним з найбільших енергогенеруючих підприємств в Україні, основним джерелом доходів якого є реалізація виробленої електричної енергії. Несвоєчасні розрахунки споживачів з відповідачем призвели до несвоєчасного розрахунку з позивачем».

Позивач довів та документально підтвердив виконання ним умов договору щодо надання за заявлений період послуг з постачання технічної води відповідачеві та наявність прострочення оплати заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги в сумі 11 192 532,48 грн. В той же час відповідач здійснив оплату наданих послуг з простроченням.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що у разі несвоєчасного розрахунку за поточний місяць до замовника застосовуються положення розділу 7 Відповідальність сторін цього Договору.

Відповідно до п. 7.2 Договору при несвоєчасній сплаті (порушенні п. 4.4 договору) за надані послуги з водопостачання замовник зобов`язаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Термін позовної давності щодо нарахування пені встановлено відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України. Нарахування пені здійснюється відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України ( п. 7.3 договору).

При порушенні зобов`язань щодо терміну проведення розрахунків, замовник сплачує заборгованість з урахуванням штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних за користування чужими грошовими коштами, згідно діючого законодавства ( п. 7.4 договору).

Перевіривши розрахунок пені позивача у розмірі 285 906,15 грн. за період з 06.10.2020 по 29.01.2021 за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», враховуючи принцип диспозитивності, суд приходить до висновку, що вказана сума розрахована вірно, відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунки позивача 3 % річних у розмірі 71 476,54 грн. за період з 06.10.2020 по 29.01.2021 та втрат від інфляції у розмірі 194 737,06 грн. за період жовтень листопад 2020. Розрахунки позивача є правильними, заявлені суми підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій суд зазначає наступне:

Відповідач у своєму клопотанні посилається на те, що не міг вчасно розраховуватися за послугу з постачання технічної води через несвоєчасні розрахунки споживачів.

Позивач не погоджується зі зменшенням розміру пені на 100%, оскільки заборгованість відповідача перед третіми особами, так само як і заборгованість третіх осіб перед відповідачем не є поважною причиною невиконання своїх зобов`язань за надані позивачем послуги з постачання технічної води. Крім того, позивач позбавлений можливості впливати на відносини відповідача з його контрагентами. З огляду на це, передбачена законом та договором відповідальність за порушення строків сплати грошових зобов`язань має застосовуватися до відповідача у повній мірі.

Відповідно до п. 1.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Крім того, зазначений розмір пені погоджений сторонами у Договорі (п. 7.2.1. за період з вересня 2020 по жовтень 2020 позивачем надано послугу з постачання технічної напірної води на суму понад 11 млн. грн., а розмір пені склав 285 906,15 грн., що складає 2,6% від загальної суми наданих послуг.

Твердження відповідача про те, що розмір пені є надмірно великим є необґрунтованим та не підтверджується належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з пунктом 2.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" роз`яснено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду.

У підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 зазначеної постанови пленуму вказано, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд повинен, зокрема встановити винятковість даного випадку, майновий стан сторін та оцінити співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій із розміром збитків кредитора, врахувати інтереси обох сторін.

Майновий стан сторін і соціальна значущість боржника має значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій.

При цьому, розмір, до якого штрафні санкції підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням статті 86 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Також слід зауважити, що штрафні санкції за своєю природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий, тому слід розуміти, що передбачені законом санкції будуть застосовані в разі порушення зобов`язань, а їх зменшення скоріше є виключенням.

Отже, з урахуванням викладеного, клопотання відповідача про зменшення пені задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 1291 Конституції України, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 8 281,80 грн. покладаються на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, питання щодо повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору на суму 67 715,74 грн. буде вирішено судом у відповідній ухвалі.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 130, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20; ) на користь Державного промислового підприємства КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ (50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, буд. 15-а; ) інфляційні витрати за період з жовтня по листопад 2020 включно на суму 194 737 (сто дев`яносто чотири тисячі сімсот тридцять сім) грн. 06 коп., 3 % річних за період з 06.10.2020 по 29.01.2021 у розмірі 71 476 (сімдесят одна тисяча чотириста сімдесят шість) грн. 54 коп., пеню за період з 06.10.2020 по 29.01.2021 на суму 285 906 (двісті вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шість) грн. 15 коп. та судовий збір на суму 8 281 (вісім тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 80 коп. Видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано 30.04.2021.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.