РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.04.2021Справа № 910/1731/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк»

до Фізичної особи-підприємця Аргата Олександра Юрійовича

про стягнення 92 928,23 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Аргата Олександра Юрійовича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за заявою-договором від 25.11.2019 року № ID7336461 у загальному розмірі 92 928,23 грн., з яких: 87 495,08 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 5 433,15 грн. - пеня, нарахована на суму простроченої заборгованості у період з 01.08.2020 року по 01.02.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за заявкою-договором № ІD7336461 від 25.11.2019 року, у зв`язку із чим за відповідачем утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

12.02.2021 року через систему «Електронний суд» представником Акціонерного товариства «Таскомбанк» адвокатом Баженовим Андрієм Валерійовичем подано заяву про вступ у справу як представника.

22.02.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

24.02.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано письмові пояснення щодо надсилання позову з додатками відповідачу.

Враховуючи усунення недоліків позовної заяви, ухвалою господарського суду міста Києва від 01.03.2021 року відкрито провадження у справі № 910/1731/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі № 910/1731/21 від 01.03.2021 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення з відповідним трек-номером: 205 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04208, місто Київ, проспект Георгія Гонгадзе, будинок 18-Ж, квартира 103.

Проте, зазначене відправлення з трек-номером 205 під час його доставки вручене відповідачу не було.

Разом із тим, 22.03.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва відповідачем подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

Крім того, 09.04.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва відповідачем подано заяву від 07.04.2021 року, в якій останній, посилаючись на значне погіршення матеріального стану через введення карантинних заходів, а також вплив тяжких обставин, просив суд розстрочити виконання рішення суду в справі № 910/1731/21 строком на один рік (дванадцять місяців) з дня ухвалення цього рішення рівними частинами у розмірі 7 933,19 грн. до п`ятого числа кожного місяця.

За таких обставин, беручи до уваги подання Фізичною особою-підприємцем Аргатом Олександром Юрійовичем вищевказаних заяв та клопотань, суд дійшов висновку, що останній був обізнаний про розгляд господарським судом міста Києва справи № 910/1731/21.

Слід також зазначити, що у поданій відповідачем заяві про розстрочення виконання рішення викладено клопотання про розгляд справи № 910/1731/21 у судовому засідання з повідомленням сторін.

Розглянувши вищенаведене клопотання Фізичної особи-підприємця Аргата Олександра Юрійовича, суд зазначає наступне.

За приписами частин 5, 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Як встановлено судом, предметом заявленого позову є стягнення заборгованості за заявою-договором від 25.11.2019 року № ID7336461 у загальному розмірі 92 928,23 грн., з яких: 87 495,08 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 5 433,15 грн. - пеня, нарахована на суму простроченої заборгованості у період з 01.08.2020 року по 01.02.2021 року.

З огляду на те, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі свідчать про її незначну складність, а відтак для повного та всебічного встановлення обставин справи відсутня необхідність у проведенні судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. За таких обставин, з метою економії процесуального часу учасників справи та виконання завдань господарського судочинства, визначених у статті 2 Господарського процесуального кодексу України, зокрема щодо забезпечення своєчасного вирішення судом спору, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням сторін.

Інших клопотань чи заяв, зокрема, по суті спору, від сторін не надходило.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 01.03.2021 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2019 року Фізичною особою-підприємцем Аргатом Олександром Юрійовичем було підписано анкету-заяву про надання кредиту фізичній особі-підприємцю.

25.11.2019 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі - Банк) та Фізичною особою-підприємцем Аргатом Олександром Юрійовичем (далі - Підприємець) було укладено Заяву-договір № ID7336461 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (далі - Договір), відповідно до якого за умови наявності вільних коштів Банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, відповідно до умов договору (пункт 1.1 Договору).

За змістом пункту 1.2 Договору кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника, відкритий у АТ «Таскомбанк», з цільовим використанням: на поповнення обігових коштів, придбання основних засобів, рефінансування кредиту іншого банку.

У розділі 2 Договору сторони погодили умови надання кредиту та визначили, що розмір кредиту: 150 000,00 грн. (пункт 2.1 Договору); розмір процентної ставки за користування кредитом: 0,0001 % річних (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 Договору); розмір комісійної винагороди є диференційованим та складає: 1,59 % - якщо період користування кредитом від 1 до 183 календарних днів (включно), 1,39 % - якщо період користування кредитом від 184 до 366 календарних днів (включно) від суми виданого кредиту (щомісячно) (пункт 2.3.2 Договору), розмір комісійної винагороди за видачу кредиту: 4,9 % від суми виданого кредиту (одноразово) (пункт 2.3.3 Договору).

За умовами пункту 2.6 Договору строк кредиту: 36 місяців з дати укладення Договору.

У розділі 3 цієї угоди встановлено, що позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно з графіком погашення кредиту. Остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну, зазначеного у пункті 2.6 цього Договору. У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Цей Договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в «Таскомбанк» та Цінові параметри продукту є Кредитним договором (пункт 4.1 Договору).

За змістом пункту 4.2 Договору останній є договором приєднання у визначенні статті 634 Цивільного кодексу України, у зв`язку із чим, зокрема, його умови визначаються Банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті Банку http://www.tascombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до Договору в цілому.

У пункті 18.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (надалі - Правила), у редакції, чинній станом на дату підписання відповідачем Заяви-договору № ID7336461 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк», визначено Правила надання кредитного продукту «Кредит на розвиток бізнесу» (далі - Кредит).

Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту кредит для фінансування поточної діяльності клієнта (поповнення оборотних коштів та придбання основних засобів), в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, щомісячну комісію за управління кредитом та інших винагород, право Банку на отримання яких передбачено цим розділом Правил. Розмір процентів, комісій та додаткових винагород Банку за надання кредиту встановлюється у Цінових параметрах продукту, які розміщені на офіційному сайті Банку та є невід`ємною частиною цих Правил (далі - Цінові параметри). Банк самостійно визначає розмір кредиту, який може бути наданий клієнту. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, щомісячна комісія, розмір щомісячних платежів, їх кількість та дати їх здійснення) вказуються в Заяві-договорі про приєднання клієнта до цих Правил. Клієнт приєднується до Правил шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі "ТАС24|БІЗНЕС" або через інший сервіс електронного документообігу, або іншим шляхом. Підписана Заява разом з цими Правилами та ціновими параметрами продукту, які зазначені на офіційному сайті Банку, становить кредитний договір, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору (пункт 18.2.1.1 Правил).

Згідно з пунктом 18.2.1.2 Правил повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві (згідно графіку погашення Кредиту). Банк здійснює договірне списання грошових коштів з поточного рахунку клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами Договору. Остаточний строк погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Сторони домовились, що згідно зі статтями 212, 651 ЦКУ при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим розділом Правил, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення зобов`язання, має право змінити умови користування кредитом, встановивши інший строк його повернення. При цьому, Банк направляє клієнту повідомлення із зазначенням дати повернення кредиту (Банк здійснює інформування клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-банкінг "ТАС24|БІЗНЕС", sms-повідомлення або інших). При непогашенні заборгованості за кредитом у строк, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, строком повернення кредиту є дата останнього платежу.

Відповідно до пунктів 18.2.1.3-18.2.1.4 Правил за користування кредитом клієнт сплачує щомісячно проценти за користування коштами та щомісячну комісію за управління кредитом у розмірі, що зазначені в Заяві та Цінових параметрах до цього розділу Правил, які розміщені на офіційному сайті Банку. Датами сплати процентів та щомісячної комісії за управління кредитом є дати сплати платежів, зазначені в Заяві. При несплаті процентів чи комісії у зазначений строк вони вважаються простроченими. Для розрахунку процентів за користування кредитом встановлюється фіксована процентна ставка та комісія за користування кредитом.

У пункті 18.2.1.5 Правил визначено, що у разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку, передбаченого пунктом 18.2.1.2, клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Клієнт зобов`язується оплатити щомісячні проценти та щомісячну комісію за управління кредитом згідно з Ціновими параметрами до цього розділу Правил, які розміщені на офіційному сайті Банку, повернути кредит у строки і в сумах, як встановлено в пунктах 18.2.1.2, 18.2.2.3.2, а також зазначено в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку (пункти 18.2.2.2.3, 18.2.2.2.4 Правил).

Згідно з пунктом 18.2.4.2 Правил визначено, що відповідно до статті 212 ЦКУ у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених пунктами 18.2.2.2.2, 18.2.2.2.3 цього Договору, клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Цінових параметрах до цього розділу Правил, які розміщені на офіційному сайті Банку.

У пункті 18.2.5.2 Правил передбачено, що нарахування неустойки та/або штрафу, який визначений в Цінових параметрах, за кожен випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли зобов`язання мало бути виконано клієнтом. У випадку порушення цільового використання кредиту клієнт сплачує Банку штраф у розмірі 25 % (двадцять п`ять відсотків) від суми Кредиту, використаної не за цільовим призначенням. Сплата штрафу здійснюється в гривні.

За умовами пункту 18.2.2.3.8 Правил Банк, незалежно від настання строків виконання зобов`язань клієнтом за цим Договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, право Банку на отримання яких передбачено цим Договором, при настанні умов, передбачених пунктом 18.2.2.2.5 цього Договору, або порушення клієнтом вимог у частині цільового використання кредитних коштів.

Відповідно до пункту 18.2.2.2.5 Правил клієнт доручає Банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, сплати комісії за його використання, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті Банку, при настанні строку здійснення платежу згідно з Заявою (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі відсутності на поточних рахунках клієнта суми коштів, достатньої для оплати чергового платежу за кредитом, клієнт доручає Банку встановити овердрафт на поточний рахунок на суму, необхідну для сплати чергового платежу або використати кошти, надані Банком згідно та у порядку, зазначеному в розділі 18.1 цих Правил.

Позивач зазначає, що 25.11.2019 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» на виконання умов Договору перерахувало відповідачу кредитні кошти у погодженому сторонами розмірі, виконавши таким чином взяті на себе за заявкою-договором № ІD7336461 від 25.11.2019 року зобов`язання у повному обсязі. На підтвердження зазначених обставин позивач надав відповідну виписку з банківського рахунку відповідача.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що всупереч положенням кредитного договору, Підприємець взяті на себе за цією угодою обов`язки по поверненню кредиту не виконав, заборгувавши таким чином Банку станом на 01.02.2021 року суму грошових коштів у розмірі 92 928,23 грн., з яких: 87 495,08 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 5 433,15 грн. - пеня, нарахована на суму простроченої заборгованості у період з 01.08.2020 року по 01.02.2021 року.

З метою повідомлення відповідача про наявність у нього заборгованості та необхідність її повного погашення у стислі терміни, позивач надсилав відповідачу відповідні повідомлення-вимоги від 12.11.2020 року № 27310/70 та від 12.11.2020 року № 27311/70.

Проте відповідач не виконав означених вимог Банку та не погасив у визначений строк наявну перед позивачем заборгованість за Договором у повному обсязі, сплативши Банку 01.12.2020 року - 315,00 грн., 29.12.2020 року - 8 000,00 грн., 26.01.2021 року - 15 000,00 грн., у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування пені. З урахуванням наведених підстав, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За умовами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Заява-договір № ID7336461 від 25.11.2019 року про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» є договором приєднання.

Згідно із статтею 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач, на підставі статті 641 та статті 644 Цивільного кодексу України, взяв на себе зобов`язання перед особами, які приймуть (акцептують) його оферту, надавати банківські послуги в порядку та на умовах, передбачених Договором.

Як було зазначено вище, заявою-договором № ID7336461 від 25.11.2019 року сторони погодили, що цей Договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» та Цінові параметри продукту є Кредитним договором.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Як підтверджено матеріалами справи, позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, в той час як позичальником допущено порушення виконання зобов`язання за договором приєднання в частині своєчасної сплати кредитних коштів та процентів за користування кредитом.

Наявною в матеріалах справи банківською випискою з особового рахунку позичальника підтверджується заборгованість відповідача за кредитом у сумі 87 495,08 грн.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як було встановлено судом, у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за Договором, позивач звернувся до Підприємця із повідомленнями-вимогами від 12.11.2020 року № 27310/70 та № 27311/70, в яких вимагав достроково повернути кредит та погасити заборгованість протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів з дня направлення повідомлення. Проте такі вимоги Банку у повному обсязі виконані Підприємцем не були.

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем належними та достатніми доказами спірна заборгованість за Кредитним договором не спростована.

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов`язання з повернення кредитних коштів у сумі 87 495,08 грн., підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості по кредиту та нарахованих процентів відповідачем не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення простроченої заборгованості у вказаній сумі.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Слід зазначити, що позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 5 433,15 грн.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 3.3 Договору сторонами погоджено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Відтак, оскільки відповідач своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі не виконав, позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором у період з 01.08.2020 року по 01.02.2021 року в сумі 5 433,15 грн.

Водночас, суд зазначає, що положеннями пункту 15 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, яким визначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Аналогічні приписи містяться і у пункті 8 розділу 9 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, згідно яких у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Враховуючи наведені положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, строки повернення кредиту та те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України встановлено з 12 березня 2020 року карантин, суд дійшов висновку, що починаючи з 12.03.2020 року позичальника звільнено від обов`язку сплати пені за прострочення повернення тіла кредиту та процентів.

Відтак, зважаючи на вищевикладені приписи чинного законодавства, які обмежують період нарахування штрафних санкцій, в тому числі пені, що підлягає стягненню із суб`єкта господарювання у зв`язку з порушенням ним господарського зобов`язання в період карантину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача у частині стягнення з відповідача пені у розмірі 5 433,15 грн., нарахованої за період з 01.08.2020 року по 01.02.2021 року, задоволенню не підлягають.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не скористався своїм правом на подання відзиву, як і не надав доказів які б свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення кошти, що становлять тіло кредиту та проценти за цим кредитом.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав доказів належного виконання взятих на себе зобов`язань, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Разом із тим, розглянувши подану відповідачем заяву про розстрочення виконання рішення, у якій останній просив суд розстрочити виконання судового рішення на 12 місяців рівними частинами до п`ятого числа кожного місяця, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем відповідача, що пов`язане з неможливістю здійснення господарської діяльності на час дії на території України карантинних заходів, станом здоров`я членів сім`ї відповідача, а також відсутністю умислу відповідача у невиконанні зобов`язань перед позивачем, суд зазначає наступне.

Згідно частиною 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині вказується, зокрема, про порядок і строк виконання рішення, а також надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні (частина 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом наведеної норми, розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Положеннями частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У свою чергу, завданням господарського судочинства згідно приписів статті 2 Господарського процесуального України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

В обґрунтування поданої заяви про розстрочення виконання рішення суду відповідач зазначає, що зобов`язання за кредитним договором ним виконувались належним чином до березня 2020 року, проте у зв`язку з встановленням на території України карантинних заходів, спрямованих на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 у відповідача зменшилась кількість замовлень, що у свою чергу призвело до зменшення його доходу. Крім того, відповідач посилається на тяжке захворювання членів його сім`ї, зокрема на діагностування у його дружини та її матері онкологічних захворювань, встановлення медичним висновком інвалідності синам відповідача.

Від позивача будь-яких заперечень проти заяви позивача про розстрочення виконання рішення не надійшло.

На підтвердження вказаних у заяві обставин відповідачем до матеріалів справи надано копії податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2019-2020 роки, з яких вбачається, що дохід відповідача від заняття підприємницькою діяльністю у 2020 році зменшився на 495 412,00 грн. порівняно з 2019 роком.

Також до вказаної заяви на підтвердження наявності тяжких захворювань у членів сім`ї відповідача до заяви про розстрочення виконання рішення Підприємцем долучено відповідні виписки із медичної карти стаціонарного хворого та листки непрацездатності, з яких вбачається, що дружина відповідача - ОСОБА_1 у період з 29.10.2020 року по 10.11.2020 року була госпіталізована для проведення хірургічного втручання до Національного інституту раку, а також відповідні копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копію медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років на ім`я ОСОБА_2 , форму індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда ОСОБА_2 , що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів від 28.12.2020 року, з якої вбачається, що останній потребує відновної терапії, санаторно-курортного лікування та медичного спостереження, а також відповідну медичну документацію, з якої вбачається, що теща відповідача у період з 06.07.2020 року по 23.07.2021 року перебувала на лікуванні у Національному інституті раку з приводу лікування онкологічного захворювання.

Суд, враховуючи вищевикладені обставини, зокрема, ступінь вини відповідача у виникненні спору, тяжкі захворювання членів сім`ї Підприємця, його матеріальний стан, а також запровадження карантинних заходів, беручи до уваги те, що несплата заборгованості за кредитним договором виникла унаслідок об`єктивних причин, зокрема введення карантину, пов`язаного із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), і як наслідок зменшення доходу відповідача від підприємницької діяльності, а також захворюванням членів його сім`ї на тяжкі захворювання та їх перебування на лікуванні, що підтверджено належними доказами, тобто таких причин, що фактично не пов`язуються із виною відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви Підприємця про розстрочення виконання судового рішення у даній справі.

Разом із тим, при задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду (беручи до уваги встановлену судом належну до стягнення з Підприємця суму заборгованості) судом також враховано приписи частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, за якими розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 236-242, 252, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Аргата Олександра Юрійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30; ) 87 495 (вісімдесят сім тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн. 08 коп. простроченої заборгованості та 2 137 (дві тисячі сто тридцять сім) грн. 28 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Розстрочити виконання даного рішення суду згідно з наступним графіком:

- до 05.06.2021 року - 7 291,26 грн.;

- до 05.07.2021 року - 7 291,26 грн.;

- до 05.08.2021 року - 7 291,26 грн.;

- до 05.09.2021 року - 7 291,26 грн.;

- до 05.10.2021 року - 7 291,26 грн.;

- до 05.11.2021 року - 7 291,26 грн.;

- до 05.12.2021 року - 7 291,26 грн.;

- до 05.01.2022 року - 7 291,26 грн.;

- до 05.02.2022 року - 7 291,26 грн.;

- до 05.03.2022 року - 7 291,26 грн.;

- до 05.04.2022 року - 7 291,26 грн.;

- до 28.04.2022 року - 7 291,22 грн.

6. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Згідно з підпунктом 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 28.04.2021 року.

Суддя В.С. Ломака