ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021м. ДніпроСправа № 904/541/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Жарої О.І., розглянув спір

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "АТТОЛІС", м. Дніпро

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Хелсі Дженерейшн", м. Новомосковськ, Дніпропетровська обл.

про стягнення 636 353, 80 грн.

Представники:

від позивача Стрюк Н.О.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТТОЛІС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хелсі Дженерейшн" про стягнення суми основного боргу 636 353, 80 грн. за договором №АТТ-014/2019 від 13.05.2019.

Витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням умов договору №АТТ-014/2019 від 13.05.2019 щодо здійснення розрахунків.

У межах визначеного законом строку підготовчого провадження сторонам була надана можливість скористались своїми правами на подання заяв по суті справи з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 03.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 24.02.2021.

Ухвалою суду від 24.02.2021 розгляд справи відкладено у підготовчому засіданні на 17.03.2021.

Ухвалою від 17.03.2021 господарським судом продовжено строк підготовчого проваження на 30 днів, підготовче засідання відкладено до 06.04.2021.

Представник відповідача у підготовче засідання 06.04.2021, не з`явився, відзив на позов не надав, причини неявки суду не повідомив.

Останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( т.2, арк.спр.11).

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим господарський суд завершив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 20.04.2021 про що постановив ухвалу від 06.04.2021.

Представник позивача в судовому засіданні що відбулося 20.04.2021 подав клопотання про залучення доказів, які свідчать про здійснення відповідачем часткової оплати товару після звернення позивача з даним позовом до суду.

Заявлене клопотання судом задоволено.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Під час судового засідання 20.04.21 господарський суд вислухавши вступне слово представника позивача, відклав розгляд справи по суті до 27.04.2021, про що представник позивача повідомлений під розписку.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до статті 242 ГПК України.

У судовому засіданні представником позивача були подані письмові пояснення, в яких останнім зазначено, що станом на 27.04.2021 заборгованість відповідача перед позивачем складає 541 353,80 грн., а також надано докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

27.04.2021 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного розрахунку за отриману продукцію за договором №АТТ-014/2019 від 13.05.2019.

13.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "АТТОЛІС" уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "Хелсі Дженерейшн""АТТОЛІС" договір №АТТ-014/2019.

Відповідно до умов укладеного договору Замовник (відповідач у даній справі доручає, а Виконавець (позивач) виконує роботи з виготовлення друкованої продукції з додатковими операціями за домовленостями (ламінацією висічкою або інші друкарські операції), макет та тираж якої визначається і затверджується Замовником.

Вартість одиниці продукції та кількість, визначається на підставі рахунків, виставлених Виконавцем Замовнику.

Термін виконання робіт за договором не більше 20 робочих днів з моменту підписання оригінал-макету Продукції та перерахування замовником передоплати в розмірі 100% від загальної суми замовлення на р/р Виконавця (п.1.1. договору).

Відповідно до п.2.5 договору, відвантаження продукції здійснюється Замовником зі складу Виконавця, або будь-яким іншим узгодженим способом.

В пункті 3.1. договору узгоджено, що право оцінки якості належить Замовнику.

Відповідно до п.3.2. договору, якість продукції, що проставляється за цим договором, має відповідати вимогам Замовника до даної продукції.

В пункті 6.1 договору сторонами досягнуто згоди про те, що договір вступає в силу з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31 грудня 2019 та може бути пролонгований за домовленістю сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, дії сторін після 31.12.2019, свідчать про те, що вказаний договір пролонговано за домовленістю сторін, а саме, позивачем здійснювалось виготовлення та постачання товару, а відповідачем, часткова його оплата, з посиланням на спірний договір.

Проаналізувавши умови спірного договору у повному обсязі, господарський суд приходить до висновку про те, що в даному випадку сторонами укладено договір, що має ознаки як договору про надання послуг, так і ознаки відносин, що пов`язані з поставкою (змішаний договір), оскільки на відповідача покладається обов`язок не тільки з виготовлення продукції, а й обов`язок щодо її поставки.

Так, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач виготовив та поставив на адресу відповідача у період з 24.01. по 16.09.2020 продукцію, на загальну суму 1464266,04 грн., що підтверджується видатковими накладними, довіреностями на отримання товару, копії яких залучено до матеріалів справи ( т.1. арк. спр. 45-162).

Умовами договору сторонами узгоджено здійснення Замовником вартості продукції на умовах попередньої оплати.

Матеріали справи свідчать про те, що сторонами змінено умови договору, щодо оплати продукції, оскільки її постачання здійснювалось без отримання Виконавцем 100% попередньої оплати.

Згідно з частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач не належним чином виконав зобов`язання щодо оплати продукції, здійснивши розрахунки частково.

Як зазначає позивач у позовній заяві, продукція поставлена відповідачеві у період з 24.01.2019 по 15.11.2019 сплачена у повному обсязі.

Продукція виготовлена та поставлена у період з 03.12.2019 по 16.09.2020, сплачена відповідачем частково.

На момент звернення позивача з позовом до суду, заборгованість відповідача перед позивачем складала 636 353,80 грн.

Після звернення позивача з позовом до суду, відповідачем погашено заборгованість в сумі 95 000,00 грн.

При викладених обставинах, провадження у справі в цій частині, підлягає закриттю, з покладенням витрат на відповідача.

Доказів виконання зобов`язання щодо ї оплати отриманої продукції в сумі-541 353,80 грн., відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем в якості доказів надання професійної правничої допомоги адвокатом, надані наступні документи: копія договору про надання правничої допомоги № 01/12/-20 від 01.12.2020; копія довіреності 23/09 від 23.09.2019, рахунок фактура №СФ-0000001 від 20.01.2021 на суму 10 000,00 грн. (а.с. 193); копія акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-000013; копія платіжного доручення від 27.04.2021 на суму 10 000,00 грн.

З огляду на вище викладене та зважаючи на відсутність заяви відповідача щодо зменшення розміру заявлених витрат на послуги адвоката, господарський суд вважає що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. є обґрунтованими і такими, що піддягають покладенню на відповідача у повному обсязі.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 526, 625, 692, 712, 901 Цивільного кодексу України, статтями 73, 74, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хелсі Дженерейшн" (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, буд. 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТТОЛІС" (49000, м. Дніпро, просп. О. Поля, буд. 96 Б, кв. 59, ) 541 353,80 грн. - основного боргу, 9 545,31 грн. - судового збору, 10 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу.

Закрити провадження у справі в частині стягнення 95 000, 00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 30.04.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко