РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2021Справа № 910/2644/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю « 1-А Ікорна Компанія»
до Фізичної особи-підприємця Ардо Михайла Георгійовича
простягнення 538726,31 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю « 1-А Ікорна Компанія» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ардо Михайла Георгійовича 538726,31 грн, з яких: 520000,00 грн основного боргу, 9573,70 грн пені, 2392,61 грн 3% річних та 6760,00 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №116 від 13.11.2018 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/2644/20, визнано дану справу малозначною, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі №910/2644/21 отримана відповідачем 07.03.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №182.

24.03.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що: наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків за січень 2021 року не містить відомостей стосовно того, яких саме зобов`язань він стосується на підставі яких документів його сформовано; позивачем жодним чином не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами факт порушення відповідачем терміну оплати за товар; товар передано не уповноваженій на те особі.

05.04.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 встановлено строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Згідно відомостей, наявних на офіційному сайті АТ «Укрпошта», позивач отримав відзив на позов 25.03.2021, а відтак строк для подання відповіді на відзив сплив 31.03.2021.

Клопотань про поновлення строку для подання відповіді на відзив позивачем не заявлялося.

За таких обставин, відповідь на відзив залишається судом без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю « 1-А Ікорна Компанія» (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Ардо Михайлом Георгійовичем (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №116 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець зобов`язується поставити та передати у власність (повне господарське відання) покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 Договору найменування товару: продукти харчування, відповідно до видаткових накладних; виробник товару: згідно маркуванню.

Відповідно до п. 1.4 Договору документи на товар, які продавець повинен передати покупцю: видаткова накладна, податкова накладна, документи про якість товару.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що покупець оплачує поставлений товар за ціною, передбаченою у видатковій накладній продавця.

Згідно з п.п. 4.1 - 4.3 Договору покупець зобов`язується повністю розрахуватись з продавцем на умовах попередньої оплати. Вид розрахунків: безготівковий. Форма розрахунків: платіжне доручення.

Відповідно до п. 5.2 Договору перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару.

Пунктом 8.1 Договору (в редакції додаткової угоди від 06.01.2020) передбачено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020.

За правовою природою укладений між сторонами Договір №116 від 13.11.2018 є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2020 року на виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 718939,01 грн.

Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною №5499 від 01.12.2020 на суму 165255,26 грн, видатковою накладною №6042 від 22.12.2020 на суму 553683,75 грн, а також відповідними товарно-транспортними накладними №5499 від 01.12.2020 та №6042 від 22.12.2020.

В свою чергу, відповідно до наявної у справі банківської виписки по рахунку (рух коштів за інтервал дат по контрагентам) в АТ «Креді Агріколь Банк», відповідачем сплачено позивачу грошові кошти у розмірі 196866,13 грн (35782,38 грн та 127400,00 грн сплачено 21.12.2020 та 33683,75 грн - 24.12.2020).

При цьому, як свідчить акт звірки взаємних розрахунків за грудень 2020 року, підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками, станом на 01.12.2020 за відповідачем рахувалась передоплата у сумі 2072,88 грн (початкове сальдо).

Доказів оплати решти поставленого товару відповідач суду не надав.

Судом враховується, що умовами Договору передбачена попередня оплата товару, разом з тим, оскільки позивач свій обов`язок щодо передачі відповідачу товару виконав і відповідачем такий товар прийнято, у відповідача виник обов`язок оплати вартості даного товару згідно положень ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за поставлений товар у розмірі 520000,00 грн.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України факту існування заборгованості не спростовано, доказів її погашення в добровільному порядку не надано.

Доводи відповідача стосовно отримання товару неуповноваженою на те особою судом відхиляються з огляду на наявність в матеріалах справи підписаних відповідачем актів звірки взаємних розрахунків, які свідчать про визнання відповідачем наведеного у вказаних актах стану розрахунків між сторонами, в тому числі факту отримання товару на суму 718939,01 грн.

При цьому, посилання відповідача на ту обставину, що у відповідних актах не міститься відомостей стосовно того, яких саме зобов`язань він стосується, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідачем не надано доказів існування між сторонами інших (окрім тих, які виникають з Договору №116 від 13.11.2018) зобов`язальних правовідносин.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 520000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 9573,70 грн пені, 2392,61 грн 3% річних та 6760,00 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 25.12.2020 по 18.02.2021.

Судом встановлено, що відповідач свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст.230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 9.1 Договору встановлено, що за порушення терміну оплати за товар, передбаченого п. 4.1 даного договору, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої своєчасно суми за кожний день затримки платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2392,61 грн та інфляційних втрат у розмірі 6760,00 грн підлягають задоволенню за розрахунком позивача.

В свою чергу, за здійсненим судом перерахунком, в межах визначеного позивачем періоду нарахування з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 9560,62 грн.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ардо Михайла Георгійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « 1-А Ікорна Компанія» (Україна, 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 6, корпус 17, ідентифікаційний код 39738364) заборгованість у розмірі 520000 (п`ятсот двадцять тисяч) грн 00 коп., пеню у розмірі 9560 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 62 коп., 3% річних у розмірі 2392 (дві тисячі триста дев`яносто дві) грн 61 коп., інфляційні втрати у розмірі 6760 (шість тисяч сімсот шістдесят) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 8080 (вісім тисяч вісімдесят) грн 69 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257, п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова