ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/379/21

За позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, , електронна адреса - )

До відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка 2» (65058, м. Одеса, вул. Довженка, буд. 2, код ЄДРПОУ - 38976140. електронна адреса: )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:

Від позивача: Піун С.П. - на підставі довіреності №14-336 від 22.12.2020р.;

Від відповідача: Попов М.М. - на підставі ордера серії ОД №648722 від 01.04.2021р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України»), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) «Довженка 2» про стягнення заборгованості у розмірі 179 806 грн 95 коп., пені у розмірі 28 845 грн 07 коп., 3% річних у розмірі 11 800 грн 87 коп., інфляційних втрат у розмірі 12 458 грн 30 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/379/21 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 16.03.2021р.

15 березня 2021р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява ОСББ «Довженка 2» про розстрочку виконання рішення у справі №916/379/21. В обґрунтування заяви відповідач посилається на скрутне фінансове становище, що пов`язане з систематичною несплатою співвласниками ОСББ «Довженка 2» рахунків за надані комунальні послуги та небезпеку блокування банківського рахунку відповідача, що призведе до неможливості оплати за комунальні послуги іншим постачальникам, зокрема, за електроенергію та водопостачання.

Відповідач також просить врахувати часткову сплату суму боргу за поставлений газ та з метою дотримання балансу інтересів сторін у справі розстрочити виконання судового рішення у справі №916/379/21 рівними частинами, починаючи з квітня 2021р. по вересень 2021р. включно.

Позивач в запереченнях, що надійшли до суду 26.03.2021р., заперечує проти розстрочення виконання рішення у справі №916/379/21 та вважає, що надані відповідачем докази на підтвердження скрутного фінансового стану не підтверджують вказаних обставин. Адже, на думку позивача, фінансовий стан відповідача може бути встановлений на підставі банківських довідок про залишок грошових коштів на банківських рахунках на дату подання до суду заяви про розстрочку, а також довідки про рух коштів за останні 6-12 місяців по рахункам відповідача.

Позивач зазначає, що відсутність у відповідача грошових коштів не є безумовною обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань. Несплата співвласниками ОСББ «Довженка 2» комунальних послуг, з позиці позивача, за змістом ст.331 ГПК України не може слугувати підставою для розстрочки виконання рішення, оскільки обов`язковість судових рішень, яка передбачена п.9 ч.1 ст.129 Конституції України, не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів. Позивач також вважає, що заявником не доведено наявності у ОСББ «Довженка 2» можливості виконати рішення суду у даній справі у разі надання розстрочки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, законодавець встановив, що єдиною та безумовною підставою для задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

На думку суду, ОСББ «Довженка 2» до заяви про розстрочення виконання рішення не надано належних, достатніх та допустимих доказів того, що станом на даний час наявні обставини що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, зокрема, не надано доказів відсутності грошових коштів на рахунках відповідача, не надано доказів того, що у випадку надання судом розстрочки виконання рішення суду така заборгованість дійсно буде погашена у визначені у графіку строки та у визначеній заявником сумі.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що надані відповідачем докази до заяви про розстрочку виконання рішення не є достатніми для встановлення обставин істотного ускладення виконання рішення у даній справі, у зв`язку з чим заява відповідача про розстрочення виконання рішення задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 16.03.2021р. відкладено судове засідання на 06.04.2021р. Протокольною ухвалою суду від 06.04.2021р. відкладено судове засідання на 20.04.2021р.

Позивач - АТ «НАК «Нафтогаз України», підтримує позовні вимоги в повному обсязі просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач - ОСББ «Довженка 2», проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 15.04.2021р., а також просить зменшити розмір штрафних санкцій до 5 000 грн.

Позивач у справі зазначає, що 11.10.2018р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та ОСББ «Довженка 2» (Споживач) укладено договір №7089/18-ТЕ-23 купівлі - продажу природного газу.

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу замовлений ним обсяг (об`єм) природного газу. Споживач, в свою чергу, зобов`язується своєчасно оплачувати вартість поставлено природного газу в розмірі та в порядку, що передбачені цим Договором (п/п 6 п.7.2 Договору).

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору останній передав у власність ОСББ «Довженка 2» природний газ на загальну суму 832 896 грн 18 коп., що підтверджується відповідними актами приймання - передачі природного газу.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Споживачем виключно коштами, шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Однак, за даними позивача, ОСББ «Довженка 2» здійснювало оплату за переданий газ несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 30.11.2020р. за ОСББ «Довженка 2» утворилась заборгованість у розмірі 179 806 грн 95 коп., чим було порушено умови Договору, зокрема, п. 5.1, що на думку позивача, свідчить про порушення прав та охоронюваних законом інтересів АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України». Враховуючи зазначене, позивач просить суд стягнути зазначену заборгованість, посилаючись на положення ст.173, 174, 193 Господарського кодексу України, а також ст.ст.526, 530, 655 Цивільного кодексу України.

Позивач також зазначив, що відповідно до п.8.2 Договору у разі прострочення Споживачем оплати згідно п. 6.1 Договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

За розрахунком позивача, з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу ОСББ «Довженка 2» перед позивачем, розмір нарахованої пені за неналежне виконання умов Договору складає 28 845 грн 07 коп.

АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» також зазначає, що оскільки відповідачем не виконані умови Договору щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, він зобов`язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми в порядку передбаченому ч.2 ст.625 ГПК України, адже передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі вищенаведеного, позивач нарахував інфляційні втрати у розмірі 12 458 грн 30 коп. та 3% річних у розмірі 11 800 грн 87 коп., які також просить суд стягнути з відповідача.

Крім того, позивач заперечує проти зменшення розміру штрафних санкцій до 5 000 грн, про яке відповідач просить у відзиві на позовну заяву, у зв`язку з відсутністю виключних та достатніх підстав для такого зменшення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, зазначає, що станом на 15.04.2021р. ОСББ «Довженка 2» повністю сплатило на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий газ у розмірі 179 806 грн 95 коп., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, у зв`язку з чим, на думку відповідача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за спожитий газ у розмірі 179 806 грн 95 коп.

Відповідач зауважив, що частину основної заборгованості у розмірі 78 000 грн ним було сплачено ще до подання позовної заяви до Господарського суду Одеської області. Таким чином, враховуючи даний факт, позивачем мали бути заявлені позовні вимоги у розмірі 154 911 грн 19 коп., за які судовий збір становить 2 323 грн 67 коп., а не 3 493 грн 67 коп., як було сплачено АТ «НАК «Нафтогаз України». Таким чином, відповідач вважає, що максимальний розмір судових витрат, який може бути покладено на відповідача, у випадку повного задоволення позовних вимог позивача, складає 2 323 грн 67 коп.

Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідач зазначає наступне.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідач зазначає, що із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013р. вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Однак, на думку ОСББ «Довженка 2», нарахування та стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 53 104 грн 24 коп. є неспівмірними штрафними санкціями у порівнянні із негативними наслідками, нібито понесеними позивачем у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором №7089/18-ТЕ-23 від 11.10.2018 р. про постачання природного газу.

Відповідач зауважує, що позивачем у позовній заяві не вказується про наявність будь-яких негативних наслідків у зв`язку із простроченням оплати за спожитий газ з боку ОСББ «Довженка 2», так само як і не додано до позовної заяви доказів настання негативних наслідків, пов`язаних із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором.

Відповідач також звернув увагу суду на майнову нерівність між сторонами спору, що випливає з розміру статутного капіталу позивача та відповідача. Так, розмір статутного капіталу АТ «НАК «Нафтогаз України» складає 190 150 481 000, 00 грн., тоді як розмірі статутного капіталу ОСББ «Довженка 2» становить 0 грн. Зазначені обставини, на думку відповідача, виключають понесення позивачем збитків у зв`язку з простроченням ОСББ «Довженка 2» оплати за спожитий газ.

ОСББ «Довженка 2» також зазначило, що основна діяльність відповідача полягає у забезпеченні реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Як вбачається з Договору про постачання природного газу, ОСББ "Довженка 2" не є кінцевим споживачем теплової енергії, а є неприбутковою організацією, яка використовує отриманий газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (мешканцям багатоквартирного будинку, що перебуває у ОСББ на балансі). Здійснення оплати поставленого позивачем газу залежить виключно від розрахунків споживачів за спожиту теплову енергію. Іншого способу отримання відповідачем коштів для розрахунків з позивачем немає.

Затримка у оплаті за поставлений позивачем природний газ відбувається через те, що мешканці багатоквартирного будинку, тобто члени ОСББ «Довженка 2», невчасно сплачують кошти за постачання теплової енергії, яку виробляє ОСББ з поставленого природного газу. У зв`язку із цим, ОСББ «Довженка 2» не може вчасно розрахуватись із постачальником природного газу. Кошти, що надходили на рахунок відповідача, не були достатніми для погашення заборгованості за поставлений газ, у зв`язку з необхідністю здійснення першочергових платежів, зокрема, заробітної плати найманим працівникам та податки.

На підставі вищенаведеного відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій до 5 000 грн.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, судом встановлено, що Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що 11.10.2018р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та ОСББ «Довженка 2» (Споживач) укладено Договір №7089/18-ТЕ-23 постачання природного газу.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру.

Сторонами у справі неодноразово вносилися зміни у Договір шляхом укладання додаткових угод, зокрема, щодо обсягів природного газу, що передається, ціни за 1000 куб.м газу, порядку проведення розрахунків, строку дії Договору.

Додатковою угодою №4 до Договору постачання природного газу №7089/18-ТЕ-23 від 11.10.2018р., що була укладена 30.11.2018р., викладено у новій редакції розділи 1-12 Договору.

У відповідності до п.11.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №10 від 29.05.2019р.) Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення підпису Постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.09.2019р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №6 від 20.03.2019р.), Постачальник передає Споживачу в період з 01.10.2018р. по 30.04.2019р. замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у кількості 99,829 грн, де за березень 2019р. 16,0 тис.куб.м.

Відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №8 від 24.04.2019р.), Постачальник передає Споживачу у квітні 2019р. замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 4,0 тис.куб.м.

Відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №9/1 від 24.04.2019р.), Постачальник передає Споживачу у квітні 2019р. замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 3,0 тис.куб.м.

Відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №10 від 29.05.2019р.), Постачальник передає Споживачу у червні-вересні 2019р. замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 12,0 тис.куб.м., у тому числі по місяцях: червень 2019р.- 3,0 тис.куб.м.; липень 2019р. - 3,0 тис.куб.м.; серпень 2019р. - 3,0 тис.куб.м.; вересень 2019р. - 3,0 тис.куб.м.

Згідно п.2.2 Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 30.11.2018р.) Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 Договору, повністю покривають потреби Споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених п. 1.2 цього Договору. Споживач самостійно визначає обсяги зазначені в п. 2.1 Договору і несе відповідальність за правильність їх визначення.

У відповідності до п.3.8 Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 30.11.2018р.) приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно п.4.2 Договору ціна за 1000 куб.м. газу у березні 2019р. - 6 235 грн 51 коп., квітні 2019р. - 6 235 грн 51 коп., травні 2019р. - 5 990 грн, червні 2019р. - 5 553 грн 89 коп., липні 2019р. - 4 905 грн 675 коп., серпні 2019р. - 4 653 грн 544 коп. та вересні 2019р. - 4 493 грн 6363 коп., крім того податок на додану вартість - 20%.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору за період з жовтня 2018р. по вересень 2019р. АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було надано, а ОСББ «Довженка 2» прийнято природний газ на загальну суму 832 896 грн 18 коп.

Відповідно до пункту 5.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №4) оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За приписами ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ст.193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за Договором у визначені сторонам строки, у зв`язку з чим станом на 30.11.2020р. утворилась заборгованість у розмірі 179 809 грн 95 коп. Однак, в ході розгляду справи судом відповідачем в повному обсязі сплачено на користь позивача заборгованість у розмірі 179 809 грн 95 коп. При цьому, частину заборгованості у розмірі 78 000 грн відповідачем було сплачено ще до подачі позовної заяви.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі №916/379/21 в частині позовних вимог щодо стягнення з ОСББ «Довженка 2» заборгованості у розмірі 179 809 грн 95 коп.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст.343 Господарського кодексу України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до п.7.1 Договору ( в редакції Додаткової угоди №4) за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором.

Пунктом 7.2 Договору (в редакції Додаткової угоди №4) визначено, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.п. 5.1, 5.6 Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, та встановив, що позивачем вірно визначено суму пені у розмірі 28 845 грн. 07 коп.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, доданий позивачем до позовної заяви, згідно якого 3% річних становлять 11 800 грн 87 коп., інфляційні втрати - 12 458 грн 30 коп., суд встановив, що він є вірним, а вимоги в цій частині підлягають задоволенню, як такі, що обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Вирішуючи питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій, з урахуванням відповідного клопотання відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми пені, що заявлена до стягнення позивачем, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає, що при зменшенні розміру пені, суд бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення пені, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належної до сплати пені. При цьому, як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Слід зауважити, що за своєю правовою природою штрафні санкції виконують саме стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягуються в разі порушення такого зобов`язання. Але, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка, як вже зазначалося вище, має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання, але не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

За змістом ст.552, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три відсотка річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому суд виходить з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або виконання зобов`язання.

Отже, з урахуванням того, що ОСББ «Довженка 2» повністю погашено заборгованість, частину якої сплачено ще до подачі позовної заяви, а її виникнення значною мірою пов`язане з своєчасною та повною оплатою мешканцями багатоквартирного будинку комунальних послуг, які надає відповідач, до складу яких входить надання послуг з теплопостачання будинку, на думку суду, наявні підстави для зменшення розміру пені на 50%, тобто, до 14 422 грн 53 коп.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», заявленої до ОСББ «Довженка 2».

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013р. зазначено, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі вищенаведеного витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача в повному обсязі у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 130, 231, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі №916/379/21 за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка 2» про стягнення заборгованості у розмірі 179 806 грн 95 коп., пені у розмірі 28 845 грн 07 коп., 3% річних у розмірі 11 800 грн 87 коп., інфляційних втрат у розмірі 12 458 грн 30 коп. в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 179 806 грн 95 коп. на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка 2» (65058, м. Одеса, вул. Довженка, буд. 2, код ЄДРПОУ - 38976140. електронна адреса: ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, , електронна адреса - ) пеню у розмірі 14 422 грн 53 коп., 3% річних у розмірі 11 800 грн 87 коп., інфляційні втрати у розмірі 12 458 грн 30 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2021 р.

Суддя Н.В. Рога