ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1564/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників учасників процесу:

Від ТОВ «Еко-Ресурс-Холдинг» - адвокат Моісєєв Д.А., довіреність № 70, дата видачі : 21.01.21; свідоцтво ОД№ 003904 від 21.08.19; посвідчення №003904 від 21.08.19;

Від ТОВ «Автотехцентр» - адвокат Афанасьєва М.В., ордер ОД № 108840, дата видачі : 22.02.21; договір про надання професійної правової допомоги № 4/21 від 22.02.21; свідоцтво № 1428 від 24.02.06; паспорт КЕ№ 144216 від 14.02.96;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг»

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2020 (суддя суду першої інстанції Д`яченко Т.Г., дата і місце постановлення рішення: 02.12.2020 (повний текст складено та підписано 14.12.2020), м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області)

по справі № 916/1564/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг»

про: стягнення 1 626 977,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» про стягнення 1 626 977,28 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» обґрунтовано неналежним виконанням з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018 та направлено на стягнення заборгованості в розмірі 1 626 977,28 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.12.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 33/3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» (52400, Дніпропетровська обл., Солонянський район, селище міське типу Солоне, вул. Гагаріна, буд. 26; ) заборгованість у розмірі 1 626 977 (один мільйон шістсот двадцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн. 28 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 24 404 (двадцять чотири тисячі чотириста чотири) грн. 66 коп.

Суд першої інстанції зазначив, що ТОВ «Автотехцентр» надано послуги ТОВ «Еко-Ресурс-Холдинг» відповідно до умов Договору ЕРХ-1/18 від 23.11.2018р., за весь період взаємовідносин з грудня 2018 по лютий 2020 року ТОВ «Автотехцентр» було надано послуг на загальну суму 3 582 513,54 гривен. За надані позивачем послуги з боку відповідача ТОВ «Еко-Ресурс-Холдинг» було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 1 955 536,26 грн., у тому числі і за період після грудня 2018 року по грудень місяць 2019 року включно. Суд першої інстанції вказав, що за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 1 626 977,28 грн., а саме за актом наданих послуг в грудні 2019 №49 від 31.12.2019, рахунком на оплату №5 від 03.01.2020 борг складає 714 693,80 грн, за актом наданих послуг в січні 2020 №3 від 31.01.2020, рахунком на оплату 23 від 03.02.2020 борг складає 251 342,78 грн, за актом наданих послуг в лютому 2020 №28 від 29.02.2019, рахунком на оплату №46 від 02.03.2020 борг складає 660 940,70 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що поведінка сторін за Договором №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018 протягом 2018 2020 років засвідчує той факт, що позивачем було надано відповідні послуги, що обумовлені сторонами саме під час укладення Договору, а відповідачем, в свою чергу, було прийнято такі послуги від позивача, що у сукупності дає змогу суду дійти до висновку, що така поведінка сторін засвідчує волю ТОВ «Автотехцентр» та ТОВ «Еко-Ресурс-Холдинг» щодо узгодження та продовження дії укладеного між ними правочину - Договору №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018 на період 2019-2020 роки.

Підсумовуючи все викладене вище, суд першої інстанції встановив факт неналежного виконання ТОВ «Еко-Ресурс-Холдинг» прийнятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості отриманих від позивача послуг на умовах Договору №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018, які в свою чергу були надані ТОВ «Автотехцентр», що підтверджується у сукупності наявними в матеріалах справи доказами та на думку суду першої інстанції не було спростовано відповідачем у встановленому законом порядку за час розгляду справи, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 1 626 977,28 грн. є обґрунтованими, підтвердженими відповідними доказами.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» на рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2020 по справі № 916/1564/20.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов висновку, який не відповідає обставинам справи, неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, та порушив норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що Позивач намагається стягнути з апелянта заборгованість за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року за Договором, термін дії якого закінчився за рік до спірного періоду.

На думку апелянта суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що поведінка сторін за Договором підтверджує їх волю з продовження строку дії Договору.

Апелянт вказав, що суд першої інстанції передчасно та помилково дійшов висновку щодо належного підписання дорожніх нарядів представниками ТОВ «Еко-Ресурс- Холдинг», без встановлення осіб та наявності у них відповідних повноважень на отримання та підписання таких документів, неправомірно переклав обов`язок доказування на апелянта.

Окрім того, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги факт прострочення кредитора щодо передачі Актів про надання послуг.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2020 у справі № 916/1564/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» відмовити в повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/1564/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2021.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» на рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2020 по справі № 916/1564/20 - залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у сумі 36 606,99 грн. протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг», що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

29.01.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої були додані докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі. Таким чином, було усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» на рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2020 по справі № 916/1564/20; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 01.03.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи; призначено справу № 916/1564/20 до розгляду на 16 березня 2021 о 16:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

01.03.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «Автотехцентр» надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Еко-Ресурс-Холдинг» на рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2020 по справі № 916/1564/20.

ТОВ «Автотехцентр» вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом повно та всебічно встановлені всі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи №916/1564/20.

Позивач зазначає, що поведінка Апелянта та ТОВ «Автотехцентр» протягом 2019-2020 рр., за виключенням спірного періоду, характеризувалася тривалістю, періодичністю, своєчасністю та належним характером виконання договірних відносин, відсутністю претензій один до одного. Крім того, така поведінка супроводжувалася оформленням у письмовому вигляді значної кількості первинних документів бухгалтерського та податкового обліку. Все це у сукупності засвідчує волю сторін до настання правових наслідків з продовження договірних відносин відповідно до умов Договору ЕХР-1/18.

Позивач вказав, що апелянт заперечує факт того, що особи, які підписували дорожні наряди від його імені були ним на це уповноважені, але при цьому в порушення вимог частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України жодного доказу цьому запереченню надано до суду не було.

На думку позивача самого факту складання таких дорожніх нарядів працівниками апелянта, як і отримання послуг від ТОВ «Автотехцентр» протягом грудня 2019 року, січня-лютого 2020 року апелянт не заперечує. Більш того, стосовно послуг, отриманих в грудні 2019 року, апелянтом було сформовано податковий кредит, відображений у його звітності з ПДВ, що є в матеріалах справи. Позивач доходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано та законно вирішив, що надані TOB «Автотехцентр» копії дорожніх нарядів за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року є належними та достовірними доказами.

Керуючись викладеним вище, позивач просить залишити судове рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2020 у справі №916/1564/20 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» - без задоволення.

12.03.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «Еко-Ресурс-Холдинг» надійшла відповідь на відзив ТОВ «Автотехцентр» на апеляційну скаргу ТОВ «Еко-Ресурс-Холдинг» на рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2020 по справі № 916/1564/20.

Апелянт зазначив, що продовження терміну дії Договору без укладання відповідної додаткової угоди є неможливим, оскільки це порушує умови Договору та прямо суперечить вимогам законодавства, у зв`язку з цим пролонгація Договору чи укладення нового Договору на тотожних умовах шляхом вчинення конклюдентних дій не відбувалась.

Окрім того, апелянт зазначив, що надані Позивачем документи на підтвердження наданих ним послуг не підтверджують, що дорожні наряди по ТОВ «Еко-Ресурс-Холдинг» за грудень 2019 року, січень та лютий 2020 року підписані його уповноваженим представником, а тому не можуть розцінюватись як підтвердження волевиявлення сторін щодо продовження терміну дії Договору та факту надання за ним послуг.

16.03.2021 судове засідання не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді зі складу колегії Бєляновського В.В., про що було складено довідку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» на рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2020 по справі № 916/1564/20 у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року на 20.04.2021 о 16:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, в залі судових засідань № 7, 3-й поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

20.04.2021 у судовому засіданні прийняли участь представник ТОВ «Еко-Ресурс-Холдинг» - адвокат Моісєєв Д.А. та представник ТОВ «Автотехцентр» - адвокат Афанасьєва М.В.

Оскільки представники обох сторін з`явилися у судове засідання, то на думку колегії суддів в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» на рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2020 по справі № 916/1564/20 по суті, адже у даному випадку ніщо не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом.

23 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» (замовник) було укладено Договір №ЕРХ-1/18 (надалі Договір), за умовами якого виконавець надає замовнику послуги з навантажувально-розвантажувальних робіт підіймально-перевантажувальної техніки (надалі техніка), найменування та тип якої зазначені у Додатку №1 к Договору, з укомплектованим екіпажем на території, яка відзначається замовником. Марка/модель та серійні номери техніки зазначаються в дорожніх нарядах виконавця. (п. 1.1. Договору).

Згідно до п. 2.1. Договору, визначено, що послуги техніки надаються замовником за його письмовим або усним замовленням. Замовлення подається за добу до початку робіт, в якому зазначається вид техніки згідно п. 1.1. Договору та її кількість, характер та об`єм робіт (кількість змін), час та місце (маршрут) виконання робіт.

Відповідно до п. 2.3. Договору, виконавець підтверджує замовнику прийняття заяви і згідно з заявою надає замовнику техніку з укомплектованим екіпажом або без нього за домовленістю.

Відповідно до п. 2.5. Договору, кожну зміну, по факту прибуття техніки та виконання робіт, представник замовника, відповідальний за виконання робіт, робить відповідні відмітки в дорожньому наряді водія, вахтовому журналі.

Умовами п. 2.6. Договору визначено, що оформлений дорожній наряд виконавця є підтвердженням факту виконання робіт.

Відповідно до п. 3.1. Договору, щомісячно, до 7 числа наступного місця після звітного виконавець оформлює та надає замовнику на підпис акт про надання послуг підіймально-перевантажувальною технікою за звітний (попередній) місяць на підставі дорожніх нарядів, підписаних представником Замовника особою відповідальною за виконання робіт. Дорожні наряди замовника додаються до акту виконаних робіт, є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 3.2. Договору, замовник повинен підписати Акт про надання послуг підіймально-перевантажувальної технікою не пізніше 3 дні з дня отримання Акту або надіслати мотивовану відмову від підпису. Якщо протягом 3 днів виконавець не отримує вмотивовану відмову або підписаний Акт, останній вважається прийнятим без зауважень та підлягає сплаті у повному обсязі.

Згідно з п. 3.3. Договору, послуги підіймально-перевантажувальної техніки сплачуються Замовником протягом 7 днів з моменту підписання Акту про надання послуг підіймально-перевантажувальної технікою за звітній (попередній) місяць та отримання рахунку.

Відповідно до п. 3.5. Договору, розрахунок щомісячної плати за надання послуг підіймально-перевантажувальної техніки здійснюється згідно тарифам, зазначеним у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною Договору, в залежності від кількості відпрацьованих машино-годин кожною одиницею техніки, та із розрахунку мінімальної кількості машино/годин за кожну почату зміну, яка складає 5 (п`ять) машино-годин роботи кожної одиниці техніки і підлягає обов`язковій оплаті. Кількість відпрацьованих змін (машино-годин) встановлюється на підставі оформлених Сторонами дорожніх нарядів.

Відповідно до п. 3.10. Тарифи корегуються Сторонами у бік збільшення при зменшенні (знецінені) курсу гривні долару США, встановленому НБУ, понад 5% відносно курсу гривні до долару США на момент укладення Договору. Корегування проводиться Сторонами на початку місяця, наступного за місяцем, протягом якого відбулося знецінення гривні шляхом укладання додаткової угоди.

Відповідно до п. 5.1. Договору, замовник несе відповідальність за прострочення оплати вартості робіт, сплачуючи за кожний день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених сум.

Відповідно до п. 8.1. Договору, цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2018 року. У частині оплати рахунків за виконані роботи, сплати штрафних санкцій, відшкодування збитків, даний Договір діє до остаточних взаєморозрахунків між сторонами

Відповідно до п. 8.2. Договору, термін дії договору може бути продовжений на наступний строк за взаємною згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди.

Відповідно до п. 8.4. Договору, усі зміни та доповнення до даного Договору можуть бути внесені в період дії даного Договору шляхом укладення додаткових угод, які стають його невід`ємною частиною після підписання та скріплення печатками Сторін.

Відповідно до п. 8.9. Договору, додатки до договору, які є його невід`ємною частиною: Додаток № 1 тарифи на користування Технікою.

23 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» було укладено Додаток № 1 до договору №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018, яким було узгоджено тарифи за користування технікою.

У Додатку № 1 до Договору №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018 сторонами зазначено, що цей Додаток складено для узгодження тарифів за надання послуг підіймально-перевантажувальної техніки, також Додаток містить таблицю з найменуванням одиниць техніки (усього 15 найменувань), ціну по кожній одиниці техніки: за 1 машино/годину, за 1 одиницю техніки, без ціни палива, без ПДВ, грн. та за 1 машино/годину, за 1 одиницю техніки, без ціни палива, з ПДВ, грн.

Вказаний вище Договір та Додаток № 1 до нього були підписані керівниками обох сторін та підписи скріплені печатками юридичних осіб виконавця та замовника. Завірені належним чином копії Договору №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018 та Додатку № 1 до цього договору містяться у матеріалах даної справи (т. 1 а.с. 41-45).

В обґрунтування позову позивачем було зазначено, що протягом періоду з грудня 2018 року по лютий 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» надавало послуги Товариству з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» відповідно до умов Договору ЕРХ-1/18 від 23.11.2018, сторонами складалися дорожні наряди, акти надання послуг, виставлялися рахунки на сплату та надсилалися податкові накладні для врахування в бухгалтерському та податковому обліку. За весь період взаємовідносин з грудня 2018 по лютий 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» було надано послуг на загальну суму 3 582 513,54 гривен.

Відповідно до надходжень на банківський рахунок позивача від Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» зараховано 1 955 536,26 грн.

Позивач зазначає, що за відповідачем наразі рахується заборгованість у розмірі 1 626 977,28 грн., яка на час розгляду справи є неоплаченою з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг».

На підтвердження наданих та неоплачених послуг позивач надав суду:

- акт наданих послуг в грудні 2019 року №49 від 31.12.2019 та рахунок на оплату №5 від 03.01.2020 на суму 714 693,80 грн;

- акт наданих послуг в січні 2020 року №3 від 31.01.2020 та рахунок на оплату 23 від 03.02.2020 на суму 251 342,78 грн;

- акт наданих послуг в лютому 2020 року №28 від 29.02.2019 та рахунок на оплату №46 від 02.03.2020 на суму 660 940,70 грн.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 527 ЦК України закріплює, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено вище, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» спочатку виникли на підставі укладеного між ними 23 листопада 2018 року Договору №ЕРХ-1/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України та ч. 7 ст. 180 ГК України строком договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, шо виникли на основі цього договору.

Відповідно до ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено вище, відповідно до п. 8.1. Договору, він вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2018 року.

Згідно п. 8.2. Договору термін дії Договору може бути продовжений на наступний строк за взаємною згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди.

Відповідно до п. 8.4. Договору, усі зміни та доповнення до даного Договору можуть бути внесені в період дії даного Договору шляхом укладення додаткових угод, які стають його невід`ємною частиною після підписання та скріплення печатками Сторін.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази укладення між сторонами додаткової угоди про продовження строку дії Договору у спосіб та у формі, передбаченою умовами цього Договору (додаткова угода у письмовій формі, підписана сторонами та скріплена печатками).

Тому існують усі підстави вважати, що Договір №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018 фактично припинив свою дію з 01.01.2019.

Щодо посилання позивача та суду першої інстанції про продовження дії даного Договору №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018 шляхом вчинення сторонами конклюдентних дій, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Згідно ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Але Договором №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018 прямо та безальтернативно передбачено, що строк дії Договору може бути продовжений додатковою угодою, яка є укладеною після її підписання та скріплення печатками сторін.

Таким чином, строк дії Договору №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018 не міг бути продовжений шляхом вчинення конклюдентних дій, оскільки це суперечить умовам самого Договору.

У даному випадку, колегія суддів вважає, що правовідносини між позивачем та відповідачем після закінчення строку дії вищевказаного Договору дійсно мали місце, але вже не на умовах цього Договору, а з інших підстав (усна домовленість, укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень). Але укладені між сторонами даної справи окремі правочини, які існували протягом 2019 року, не мають жодного відношення до виконання ними умов Договору №ЕРХ-1/18 від 23.11.2018.

Тому господарський суд при винесенні оскарженого рішення помилково застосував до правовідносин сторін у періоді 2019-2020 роки умови вищевказаного Договору від 23.11.2018.

На переконання колегії суддів суду першої інстанції необхідно було давати оцінку укладення між сторонами правочину в кожному окремому випадку надання послуг у позадоговірний період, тобто починаючи з 01.01.2019.

Стаття 180 Господарського кодексу України встановлює істотні умови господарського договору:

1. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

2. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

3. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

4. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

5. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

7. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

В свою чергу, укладення правочину на підставі усної домовленості або господарського договору у спрощений спосіб передбачає відсутність будь-якого неоднозначного розуміння предмету, ціни та строку такого договору, як його істотних умов.

У кожному окремому випадку необхідно встановити чи було досягнуто сторонами згоди з усіх істотних умов договору, як того вимагає закон, та які саме ці умови були.

Банківські виписки по рахунку позивача, з яких вбачається, що апелянт 10 разів здійснював оплату за надані ТОВ «Автотехцентр» послуги за періоди: січень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 на загальну суму 1 571 756,53 грн., з посиланням у платіжних дорученнях на Договір ЕХР-1/18 свідчить про наявність у діях сторін у кожному конкретному випадку домовленостей на вчинення правочину на умовах, узгоджених сторонами, однак дані банківські виписки жодним чином не можна вважати доказом, що до цих чи наступних правочинів між сторонами слід застосовувати умови Договору ЕХР-1/18 від 23.11.2018, оскільки даний Договір припинив свою дію. Сам факт помилкового посилання відповідача у платіжних документах на Договір ЕХР-1/18 після фактичного закінчення строку його дії, не є належним та допустимим доказом на підтвердження продовження строку дії цього Договору, оскільки це не відповідає умовам Договору щодо форми та способу продовження його дії.

Як вбачається з матеріалів справи, акти наданих послуг за грудень 2019 року №49 від 31.12.2019, за січень 2020 року №3 від 31.01.2020 та за лютий 2020 року №28 від 29.02.2019 та додатки до них не були підписані з боку замовника Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг». Відсутність підпису замовника на вказаних актах свідчить про відсутність домовленості між сторонами щодо істотних умов правочинів, зокрема, щодо вартості (ціни) наданих послуг.

Посилання у актах наданих послуг за грудень 2019 року №49 від 31.12.2019, за січень 2020 року №3 від 31.01.2020 та за лютий 2020 року №28 від 29.02.2019, додатках до них та рахунках на оплату за цей же період на Договір ЕХР-1/18 від 23.11.2018, не може свідчити про те, що дані акти та рахунки видані на виконання умов Договору ЕХР-1/18 від 23.11.2018, оскільки дія даного Договору припинилася 31.12.2018, тому у період фактичного надання послуг позивачем відповідачу з 01.01.2019 цей Договір вже не діяв.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про необхідність застосування до спірного періоду умов Договору ЕХР-1/18 від 23.11.2018 та продовження дії даного договору шляхом конклюдентних дій сторін.

Щодо наявних у матеріалах справи дорожніх нарядів, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів не приймається посилання апелянта на те, що дорожні наряди за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року були підписані особою, у якою були відсутні на те повноваження, оскільки відповідач не довів дані обставини жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У даному випадку, обов`язок доводити обставини щодо відсутності повноважень у осіб, які від імені ТОВ «Еко-Ресурс-Холдинг» підписували дані дорожні наряди, покладається саме на відповідача, оскільки саме відповідач послався на неналежне підписання даних документів.

Колегія суддів зазначає, що з даних дорожніх нарядів можливо встановити дату, час, тривалість послуг, що надавалися та вид механізмів, що був використаний у даному процесі. Однак дані дорожні наряди не містять жодних відомостей щодо вартості (ціни) наданих послуг.

Щодо наявних у матеріалах справи податкових накладних, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що як доказ, податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте, не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару (або надання послуг) покупцю та його прийняття ним. Крім того, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, господарські суди повинні враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця, щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару. (Аналогічну правову позицію викладено у Постанові Верховного Суду від 29.01.2020р. у справі №916/922/19).

Тому за відсутності інших первинних господарсько-фінансових документів, тільки дані податкові накладні не можуть вважатися належними та допустимими доказами укладення правочину між сторонами у період з грудня 2019 року по лютий 2020 року, за допомогою яких можна було б встановити таку істотну умову позадоговірного правочину, як вартість надання послуг. Згідно положень податкового законодавства відомості у податкових накладних можуть бути відкориговані платником податку.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не взято до уваги факт прострочення кредитора щодо передачі відповідачу актів про надання послуг, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки відповідний строк був встановлений умовами Договору ЕХР-1/18 від 23.11.2018, який припинив свою дію ще 31.12.2018.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр», оскільки строк дії Договору ЕХР-1/18 від 23.11.2018 не розповсюджувався на спірний період, послуги надавалися фактично у позадоговірний спосіб, а у матеріалах справи відсутні докази узгодження сторонами всіх істотних умов правочину про надання послуг, зокрема щодо ціни наданих послуг. Фактична відсутність домовленостей між позивачем та відповідачем, що стосується ціни надання послуг, прямо впливає та унеможливлює встановлення обсягу зобов`язань сторони щодо оплати отриманих послуг. З врахуванням вимог ч. 2 ст. 180 ГК України такий правочин (господарський договір) не вважається укладеним, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів встановила, що у даному випадку наявне нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та неправильне застосування норм матеріального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, то витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви покладаються на позивача.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу відповідача було задоволено, то витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються також на позивача.

Керуючись статтями 269-271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2020 по справі №916/1564/20 скасувати та прийняти нове рішення.

«Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр»

Витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви покласти на позивача»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» (52400, Дніпропетровська обл., Солонянський район, селище міського типу Солоне, вул. Гагаріна, буд. 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Ресурс-Холдинг» (68000, Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 33/3; ) судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 36 606,99 грн.

Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати наказ з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документа.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.04.2021.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

І.Г. Філінюк