ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4144/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК", м.Київ
до 1. Приватного підприємства "Вірго Інвест Україна", м.Харків , 2. Фізичної особи ОСОБА_1 , м.Харків, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача-2 ОСОБА_2 , м.Харків
про стягнення 721380,50 грн.
за участю представників:

позивача - Зубков А.Є. (адвокат, ордер ХС №70957 від 09.11.2020 року);

відповідача-1 - Третякова Л.Ф. (адвокат, ордер АВ №1009785 від 18.01.2021 року);

відповідача-2 - не з`явився;

3-ої особи - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Вірго Інвест Україна" та до Фізичної особи ОСОБА_1 про солідарне стягнення 721380,50 грн. заборгованості за кредитним договором №ID6216122 від 04.04.2019 року, забезпеченого договором поруки №Т05.10.2018І6823 від 04.04.2019 року.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачами кредитного договору, забезпеченого договором поруки.

Відповіач-1 заперечує проти позову з наступних підстав:

- Представник позивача, яким була підписана позовна заява, не мав права її підписувати.

- Умови кредитного договору є несправедливими, суперечать вимогам закону та порушують права відповідача.

- Подані позивачем документи на засвідчені належним чином, а тому не можуть виступати доказом у суді.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.12.2020 року відкрито провадження у справі №922/4144/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, яке неодноразово відкладалося.

Ухвалою суду від 16.02.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі, задоволено клопотання відповідача-2 про залучення 3-ої особи, залучено до участі у справі в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача-2 ОСОБА_2 , продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі №922/4144/20 на 30 днів до 24.03.2021 року включно.

Учасниками справи надано до суду наступні документи:

- клопотання позивача про долучення виписок по особовому рахунку ПП "Вірго Інвест Україна" (вх.№2667 від 02.02.21, т.1 а.с.85-92);

- відзив відповідача-1 про відмову в задоволенні позову (вх.№689 від 08.02.21, т.1 а.с.104-106);

- клопотання відповідача-2 про зупинення розгляду справи до розгляду справи №646/159/21 (вх.№3082 від 08.02.21, т.1 а.с.109-110);

- заява відповідача-1 про залишення позовної заяви без розгляду (вх.№3211 від 09.02.21, т.1 а.с.125-127);

- відповідь позивача на відзив (вх.№3674 від 15.02.21, т.1 а.с.132-137);

- клопотання відповідача-2 про залучення 3-ої особи (вх.№3799 від 16.02.21, т.1 а.с. 147-148);

- клопотання відповідача-1 про призначення експертизи (вх.№1464 від 15.03.21, т.1 а.с.194-195);

- клопотання відповідача-1 про оголошення перерви та витребування доказів (вх.№1533 від 17.03.21, т.1 а.с.219-220);

- клопотання 3-ої особи про оголошення перерви (вх.№1532 від 17.03.21);

- заперечення позивача поти призначення експертизи (вх.№1519 від 17.03.21);

- заява відповідача-2 про зупинення провадження у справі (вх.№8308 від 13.04.21);

- заперечення позивача проти клопотання відповідача-2 (вх.№8829 від 19.04.21).

Надані документи судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

17.03.2021 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Вірго Інвест Україна" та Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" про визнання недійсними кредитного договору №ID6216122 від 04.04.2019 року та договору поруки №Т05.10.2018 І 6823 від 04.04.2019 року, який ухвалою суду від 18.03.2021 року повернуто заявнику.

Ухвалою суду від 18.03.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-1 про призначення судово-економічної експертизи та експертизи документів фінансово-кредитних операцій, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-1 про витребування доказів, відмовлено в задоволенні клопотань відповідача-1 та 3-ої особи про оголошення перерви в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 18.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 23.03.2021 року, яке було відкладено на 13.04.2021 року та на 20.04.2021 року.

Ухвалою суду від 20.04.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 20.04.2021 року представник позивача позов підтримував, просив його задовольнити.

Представник відповіцдача-1 проти позову заперечував, заявив клопотання про відкладення судового засідання.

Відповідач-2 та 3-я особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд протокольною ухвалою відмовив в задоволенні клопотання відповідача-1 про відкладення судового засідання, у зв`язку з закінченням строку розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

04.04.2019 року між АТ«ТАСКОМБАНК» (позивач) та ПП «ВІРГО ІНВЕСТ УКРАЇНА» (Позичальник/Боржник, відповідач-1) було укладено Заяву-договір №ID6216122 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (надалі також - «Кредитний договір»), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 900000,00грн. із терміном повернення Кредиту 04.04.2022 року, а Позичальник зобов`язався прийняти належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «ТАСКОМБАНК» з цільовим використанням на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Позичальника, та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес. НОМЕР_2 в Національному Банку України, . Ліцензія НБУ N0 84 від 25 жовтня 2011 року. Реєстрація НБУ №45 від 21 жовтня 1991 року

Згідно з п.2.3.1. Кредитного договору розмір процентної ставки за користування кредитом 0,0001% річних.

Розмір комісійної винагороди: 1.99% від суми виданого кредиту (щомісячно) встановлено п.2.3.3. Кредитного договору.

Пунктом 3.3 Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до Заяви-договору від 01.04.2019 року про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ «ТАСКОМБАНК». Клієнт (Відповідач-1) підтвердив свою обізнаність, ознайомленість та проінформованість відносно запропонованих Банком умов надання зазначених банківських послуг (в т.ч. кредитних) та надав відповідну згоду, що засвідчив власним підписом.

Таким чином, до відома клієнта протягом всього періоду обслуговування в АТ «ТАСКОМБАНК» регулярно доводилась вся необхідна інформація про банківські послуги та, зокрема, зміст Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК», до яких Позичальник приєднався шляхом укладенням Заяви-договору № ID6216122 від 04.04.2019 року.

Згідно з п.18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» (продукт - «Кредит на розвиток бізнесу») - при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк «ТАС24/БІ3НЕС», або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через веріфікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно з рішенням №1 від 04.04.2019 року власника ПП «ВІРГО ІНВЕСТ УКРАЇНА» директор ОСОБА_1 була уповноважена звернутися до Банку з метою укладення кредитного договору з метою отримання ПП «ВІРГО ІНВЕСТ УКРАЇНА» кредиту у сумі не більше 900000 грн.

Таким чином, Відповідач-1 - ПП «ВІРГО ІНВЕСТ Україна» в особі Директора ОСОБА_1 , 04.04.2019 року скористався своїм правом та на підставі Закону України «Про електронний цифровий підпис» вчинив правочин, підписавши Заяву-договір №ID6216122 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») електронним цифровим підписом, що підтверджується копією відповідного електронного сертифікату, сформованого на сайті https://ca.informjust.ua/ та відображенням ЕЦП на самому Договорі (роздруківка надасться в додатку до даної позовної заяви).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 (надалі - Поручитель, Відповідач-2) був укладений Договір поруки від 04.04.2019 року №Т05.10.201816823, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі ПП «ВІРГО ІНВЕСТ Україна» зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Кредитного договору.

Таким чином, ОСОБА_1 скористалася своїм правом та на підставі Закону України «Про електронний цифровий підпис» вчинила правочин, підписавши Договір поруки №Т05.10.2018 І 6823 від 04.04.2019 року електронним цифровим підписом, що підтверджується копією відповідного електронного сертифікату, сформованого на сайті https://ca.informjust.ua/ та відображенням ЕЦП на самому Договорі (роздруківка надається в додатку до даної позовної заяви).

Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу-1 кредитні кошти в обсязі, обумовленому Кредитним договором, які отримані останнім, що підтверджується відповідними виписками по особовому рахунку.

Позичальником було порушено умови Кредитного договору, а саме:

- п.1.1 Кредитного договору: позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит і сплатити проценти за користування Кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору.

- п.2.5. Кредитного договору терміни і порядок погашення Кредиту: згідно графіку погашення Кредиту, зазначеного в Додатку 1 до Кредитного договору.

- п.3.1. Кредитного договору позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідної для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення Кредиту.

Таким чином, через неналежне виконання Відповідачем-1 умов Кредитного договору, станом на 09.11.2020 року, його загальна заборгованість перед Позивачем складає 721380,50 грн., з яких:

- 619 240,20 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена);

- 0,17 грн. заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені);

- 88 550,00 грн. заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій);

- 9521,38 грн. пеня на суму простроченої заборгованості за період з 09.05.2020 по 09.11.2020;

- 4068,75 грн. штраф за період з 09.05.2020 по 09.11.2020.

Позивачем надані Розрахунки по вищезазначеній заборгованості по кредитному договору та випискам.

Право на дострокове стягнення передбачено умовами Кредитного договору, зокрема в п.4.2.1. зазначено, що умови цього Договору визначаються Банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті Банку http://www.tascombank.coffо.ua та укладається лише шляхом приєднання до Договору в цілому.

Згідно з п.18.2.23.8. Правил обслуговування корпоративних клієнтів в AT «ТАСКОМБАНК» Банк, незалежно від настання строків виконання зобов`язань Клієнтом за цим Договором, має право вимагати дострокового повернення суми Кредиту, сплати процентів та винагород, право Банку на отримання яких передбачено цим Договором, при настанні умов, передбачених п.18.2.2.2.5 цього Договору, або порушення Клієнтом вимог у частині цільового використання кредитних коштів.

Відповідно до п.18.2.2.2.5 Правил Клієнт доручає Банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті Кредиту для виконання зобов`язань з погашення Кредиту, сплати комісії за його використання, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті Банку, при настанні строку здійснення платежу згідно з Заявою (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі відсутності на поточних рахунках Клієнта суми коштів достатньої для оплати чергового платежу за Кредитом, Клієнт доручає Банку встановити овердрафт на поточний рахунок на суму, необхідну для сплати чергового платежу або використати кошти надані Банком згідно та у порядку зазначеному в розділі 18.1 цих Правил.

Тобто, наявність очевидних ознак неспроможності Позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов Договору має наслідком виникнення у Банку права вимагати дострокового повернення суми Кредиту, що також передбачено нормами ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Банком надсилались повідомлення-вимоги про наявність заборгованості за кредитним договором та про необхідність її погашення у стислі терміни, однак зазначені порушення не були усунені, а заборгованість так і не була погашена.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Щодо заперечень відповідача суд зазначає наступне.

У відзиві представник Відповідача-1 стверджує, що представник позивача, яким була підписана позовна заява, не мав права її підписувати; умови кредитного договору є несправедливими, суперечать вимогам закону та порушують права відповідача; подані позивачем документи не засвідчені належним чином.

Щодо повноважень представника Грищенко І.В,

Відповідно до ч.3 ст.56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник(ч.1 ст.58 ГПК України).

Відповідно до ч.4 ст.60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї прав та обов`язків.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч.2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Таким чином, повноваження адвоката можуть бути підтверджені одним із вищезазначених документів, зокрема довіреністю.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України формою здійснення адвокатської діяльності адвоката Грищенко І.В. є індивідуальна діяльність.

Отже, адвокат Грищенко І. В. звернувся з позовною заявою до Господарського суду Харківської області в інтересах АТ «ТАСКОМБАНК». повноваження якого підтверджуються довіреністю від 19.08.2020 року №258, виданої від імені АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідно до зазначеної довіреності адвокату Грищенко І.В. надано повноваження представляти інтереси Банку, в тому числі в усіх судових органах, зокрема підписувати та подавати до суду позовні заяви та заяви про уточнення позовних вимог.

Щодо нарахування комісії судом встановлено наступне.

Представник Відповідача-1 стверджує, що Банк не зазначає за які саме послуги Банком нараховано комісію, у зв`язку з чим п.2.3 Кредитного договору є незаконним.

Дане твердження представника Відповідача-1 не відповідає дійсності та спростовується наступним:

Відповідно до п.2.3.3. Кредитного договору, розмір комісійної винагороди: 1,99% від суми виданого кредиту (щомісячно).

Термін і порядок погашення Кредиту (в тому числі комісії) згідно з графіком погашення Кредиту, зазначеного в Додатку 1 до Кредитного договору.

Згідно з п.18.2.1.3. Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» (продукт - «Кредит на розвиток бізнесу») за користування Кредитом Клієнт сплачує щомісячно проценти за користування коштами та щомісячну комісію за управління Кредитом в розмірі, що зазначені в Заяві та Цінових параметрах до цього розділу Правил, які розміщені на офіційному Сайті Банку, Датами сплати процентів та щомісячної комісії за управління Кредитом є дати сплати платежів, зазначені в Заяві. При несплаті процентів чи комісії у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п.18.2.1.4. для розрахунку процентів за користування Кредитом встановлюється фіксована процентна ставка та комісія за користування Кредитом.

Згідно з п.4.1. Кредитного договору цей Договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» та Цінові параметри продукту є Кредитним договором.

Відповідно до п.4.2.1. Кредитного договору умови цього Договору визначаються Банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті Банку http://www.tascombank.com.ua та укладаються лише шляхом приєднання до Договору в цілому.

До позовної заяви додано Заяву-договір про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ «ТАСКОМБАНК» від 04.04.2019 року (Додаток №3 до позовної заяви), що засвідчена підписом ПП «ВІРГО ІНВЕСТ УКРАЇНА» в особі Мартинової Інги Ігорівни, та містить підтвердження проінформованості та ознайомленості позичальника із зазначеними Правилами обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифами банку, умовами Договору. Також підписавши зазначену заяву, Позичальник погодився, що Правила обслуговування корпоративних клієнтів позивача (банку) та зазначена заява становлять Договір банківського обслуговування та є його невід`ємними частинами.

Таким чином, до відома клієнта протягом всього періоду обслуговування в АТ «ТАСКОМБАНК» регулярно доводилась вся необхідна інформація про банківські послуги та, зокрема, зміст Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК», до яких Позичальник приєднався шляхом укладенням Заяви-договору №ID 6216122 від 04.04.2019 року.

Згідно з ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України.)

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавствами (ч.1 ст.627 ЦК України.)

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, підписавши даний Договір, Позичальник погодився із запропонованими йому умовами кредитування, форматом та складовими Договору, порядком обслуговування зобов`язання тощо.

Позичальником часткового виконано п.2.3.3. Кредитного договору щодо сплати комісії, що свідчить про визнання Відповідачем-1 даної заборгованості.

Отже, умови кредитного договору не суперечать чинному законодавству України та не визнавалися недійсними.

Щодо правової позиції, на яку посилається Відповідач-1, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії судців Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №695/761/17, від 27.12.2018 року у справі №695/3474/17, слід зазначити, що предметом розгляду вказаних справ було визнання недійсними кредитних договорів, у зв`язку з невідповідністю умов укладених кредитних договорів Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, даний Закон не поширюється на позичальників які є юридичними особами. Тому, зроблені висновки у справі №695/761/17 та у справі №695/3474/17 в силу процесуального закону, не є аналогічними при розгляді даного спору.

Таким чином, твердження Відповідача-1 про незазначення Банком інформації щодо умов нарахування комісії не знайшло свого підтвердження.

Щодо документів, що підтверджують розрахунок заборгованості судом встановлено наступне.

Представник Відповідача-1 стверджує, що розрахунок заборгованості не підтверджується первинними бухгалтерськими документами та не містить суми простроченої заборгованості, на яку нараховуються відсотки та пеня, та не містить сум проведених відповідачем-1 платежів.

Суд не погоджується з цим твердженням, з огляду на наступне.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04.07.2018 року №75 (далі - Положення №75).

Банківські первинні документи залежно від виду операції та типу контрагентів поділяють на касові та меморіальні. Перші (прибуткові та видаткові) підтверджують здійснення операцій із готівкою, а другі використовують для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів із рахунків та внутрішньобанківських операцій. До них належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери (пп. 44, 45, 46 Положення № 75).

Інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку (п. 57 Положення №75).

Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них (п. 59 Положення №75).

Відповідно до п. 61 Положення №75 особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (за дебетом або кредитом відповідно); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Отже, виписки по особовому рахунку відповідача з 04.04.2019 року по 09.11.2020 року містять всі реквізити, необхідні для документа бухгалтерського обліку, а тому є належними доказами, які містять всю необхідну інформацію про предмет доказування, зокрема, видачу кредиту Відповідачу-1, а саме: 04.04.2019 року було здійснено перерахування коштів згідно з кредитним договором №ID 6216122 від 04.04.2019 року у розмірі 900000,00 грн.

Також розрахунок заборгованості по кредитному договору, який доданий до матеріалів справи, містить всю необхідну інформацію щодо розрахунку заборгованості, а саме:

В таблиці 1 розрахунку заборгованості по відсоткам зазначено період нарахування (стовпець 1-2), залишки заборгованості (стовпець 4), нараховані суми (стовпець 5). Також в даній таблиці зазначені дати та суми сплати % (стовпець 6-7) та дати та суми сплаченого основного боргу (стовпець 8-9).

Також у таблицях 2, 3, 4 щодо нарахування пені містяться період нарахування, кількість днів, за які нараховується пеня, відсотки, залишки заборгованості, на які нараховується пеня та нарахована сума.

Такті чином, Банком до матеріалів справи долучені належні докази заборгованості Відповідача-1, а твердження останнього щодо відсутності первинних бухгалтерських документів не знайшло свого підтвердження.

Відповідач-1 стверджує, що позивачем не зазначено про наявність у АТ ТАСКОМБАНК оригіналів доданих письмових доказів, а також зазначені письмові докази не засвідчені належним чином, а тому не можуть виступати доказом у суді.

Суд не погоджується з цим твердженням, з огляду на наступне.

На виконання вимог ст.162 ГПК України позивачем у позовній заяві зазначено, що у «Позивача знаходяться оригінали доказів, перелічені в додатках 1-3, 5-6, 10-11,13-14 до позовної заяви, оригінали доказів, зазначених у додатку 4,7 до позовної заяви, знаходяться у Відповідача».

Відповідно до ч.3 ГПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Згідно з ч.8 ст.42 ГПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 року №55 затверджено Національний стандарт України Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003. Пункт 5.27 даного стандарту зазначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Таким чином, адвокатом Грищенко І. В. при поданні позовної заяви було дотримано вимоги щодо посвідчення електронних доказів в паперових копіях, а саме із зазначенням слів Згідно з оригіналом", кількості аркушів, посади, особистого підпису, ініціалів та прізвища, дати засвідчення паперових копій.

Щодо правової позиції, на яку посилається Відповідач-1, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.12.2018 року у справі №226/1204/18, від 23.11.2018 року у справі №813/1368/18, від 14.12.2018 року у справі № 813/1368/18, суд зазначає наступне.

Предметом розгляду вказаних справ було подання позовних заяв на електронну адресу суду та які не були підписані електронними цифровими підписами. Тому, зроблені висновки у справах №226/1204/18, № 813/1368/18, №813/1368/18 в силу процесуального закону не є аналогічними при розгляді даного спору.

Щодо преюдиційного значення для розгляду даної справи в господарському суді результату розгляду справи №646/159/21 Червонозаводським районним судом м.Харкова про визнання недійсним договору поруки від 04.04.2019 року №Т05.10.2018І6823, укладеного між Банком та ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

У даній справі Банком пред`явлено позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору як з позичальника так і з поручителя. При розгляді цієї справи господарський суд має об`єктивну можливість оцінити умови кредитного договору та договору поруки на відповідність їх вимогам діючого законодавства України, оскільки в матеріалах справи містяться як кредитний договір так і договір поруки, умови яких, господарський суд дослідив при розгляді даної справи по суті.

Таким чином, наявні в даній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а отже, посилання відповідача-1 на об`єктивну неможливість розгляду даної справи є безпідставним. Крім того, відповідач-1 не зазначає, яким чином може вплинути цивільна справа №646/159/21 про визнання недійсним договору поруки на позовну вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому договір поруки у зобов`язанні взагалі ніяким чином не впливає на суму та розмір заборгованості, що випливає з кредитного договору. У разі визнання недійсним договору поруки заінтересована особа має право звернутись до суду про перегляд рішення в порядку ст.320 ГПК України.

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.43 ГПК України).

В ухвалі від 17.05.2018 року у справі №916/36/16 Верховний Суд визнав прикладом зловживання особою процесуальними правами, яке полягає у «вчиненні інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи».

Судовий розгляд справи має відповідати вимозі «розумного строку» в розумінні ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Щодо заборгованості за кредитним договором, забезпеченого договором поруки, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На виконання умов договору позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі згідно з умовами договору та надав відповідачу-1 кредит.

Строки повернення кредиту частинами встановлені кредитним договором.

Відповідач-1 порушив умови договору, вчасно не повернув кредитні кошти та не здійснив інші обумовлені договором платежі.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги те, що відповідач-1 не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорах та не розрахувався з позивачем у визначені умовами договорами строки та розмірі, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.

Враховуючи викладене, у відповідача-1 перед позивачем існує борг:

- 619 240,20 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена);

- 0,17 грн. заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені);

- 88 550,00 грн. заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій).

Отже, позовні вимоги щодо стягнення вищезазначених заборгованостей є правомірними, обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи і тому підлягають задоволенню.

Щодо нарахування пені та штрафу суд зазначає наступне.

Позивачем нарахована 9521,38 грн. пені на суму простроченої заборгованості за період з 09.05.2020 року по 09.11.2020 року та 4068,75 грн. штрафу за період з 09.05.2020 року по 09.11.2020 року.

Строки повернення кредиту частинами встановлені кредитним договором.

Пеня та штраф передбачені кредитним договором.

Перевіривши відповідні розрахунки, суд приходить до висновку про їх вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, відповідачами не спростовані, та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів, з вини яких виник спір, порівну.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-80, 129, 232-233, 236-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Приватного підприємства "Вірго Інвест Україна" (; адреса: м.Харків, пр.Гагаріна, б.94, кв.136) та з Фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (; адреса: 01032, м.Київ, вул.С.Петлюри, б.30) 721380,50 грн., з яких: 619240,20 грн. боргу по тілу кредиту, 0,17 грн. заборгованість по відсоткам, 88550,00грн. заборгованість по комісії, 9521,38 грн. пені, 4068,75 грн. штрафу.

Стягнути з Приватного підприємства "Вірго Інвест Україна" (; адреса: м.Харків, пр.Гагаріна, б.94, кв.136) на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (; адреса: 01032, м.Київ, вул.С.Петлюри, б.30) 5410,09 грн. судового збору.

Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (; адреса: 01032, м.Київ, вул.С.Петлюри, б.30) 5410,09 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "30" квітня 2021 р.

Суддя К.В. Аріт