ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.04.2021 Справа № 914/1000/21

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І.

розглянув заяву Приватного транспортно-експедиційного підприємства "Автотрансекспедиція", м. Львів,

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Міст Експрес", м. Львів, заборгованості в сумі 21 900,00 грн. по договору перевезення (разовий) № 1248 від 18.10.2018 року.

16.04.2021 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява Приватного транспортно-експедиційного підприємства "Автотрансекспедиція" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Міст Експрес" заборгованості в сумі 21 900,00 грн. по договору перевезення (разовий) № 1248 від 18.10.2018 року, на підставі вказаного договору, товарно-транспортної накладної № ЛВ0033683 від 18.10.2018 року, акта № 770 прийому виконаних робіт (наданих послуг) від 19.10.2018 року.

Розглянувши подану заяву, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення у зв`язку з таким.

Так, згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Однак, разом з цим, Господарським процесуальним кодексом України встановлено певні вимоги до заяви про видачу судового наказу. Так, п. 5 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України підставою для відмови у видачі судового наказу є та обставина, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Так, як вбачається із поданої заяви, заборгованість, заявлена до стягнення, виникла внаслідок порушення, на переконання заявника, боржником зобов`язань щодо оплати послуг з перевезення, наданих боржнику 18.10.2018 року. Договором (п. 4.3) визначено, що оплата проводиться замовником шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок виконавця на підставі виставленого рахунку протягом 14-ти банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання послуг, до якого повинні бути додані належним чином оформлені (підписані) ТТН та із врахуванням умов п. 4.2 договору.

Акт здачі-приймання послуг підписано сторонами 19.10.2018 року, тому 06.11.2018 року було останнім днем для здійснення оплати наданих заявником послуг. Не здійснивши такої оплати (так як доказів протилежного не подано), з 07.11.2018 року боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, а право заявника на отримання відповідної оплати вважається порушеним.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність визначена статтею 257 Цивільного кодексу України, а статтею 258 цього Кодексу передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Частиною другою статті 9 Цивільного кодексу України також встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Відповідно до частини п`ятої статті 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Суд звертає увагу, що пункт 3 статті 925 Цивільного кодексу України передбачає, що до вимог, які випливають із договору перевезення вантажу, пошти застосовується позовна давність в один рік. Проте, як вказує Вищий господарський суд України в інформаційному листі N 01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України» від 07.04.2008 (п. 28), між нормами частини третьої статті 925 ЦК України та частини п`ятої статті 315 ГК України немає суперечності, бо вони співвідносяться як загальна та спеціальна: за загальним правилом до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів), але для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Згідно з товарно-транспортною накладною № ЛВ0033683 від 18.10.2018 року Приватне транспортно-експедиційне підприємство "Автотрансекспедиція" перевізник, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Міст Експрес" вантажовідправник і вантажоодержувач.

Заява про видачу судового наказу подана саме перевізником та саме до вантажовідправника та вантажоодержувача в одній особі. Тому, до правовідносин між сторонами застосовуються правила скороченої позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що право заявника порушене 07.11.2018 року, тобто після закінчення визначеного договором строку для здійснення контрагентом оплати, то перебіг позовної давності починається також з 07.11.2018 року. Суд звертає увагу, що заявник у заяві про видачу судового наказу не наводить жодних пояснень стосовно обізнаності його про порушення його прав боржником в інший момент у часі, не наводить обґрунтувань про поважність причин попуску строку позовної давності, а з договору не вбачається, що сторонами збільшено тривалість позовної давності.

Враховуючи приписи ст. 315 Господарського кодексу України, позовна давність до вимог про стягнення заборгованості за надані у жовтні 2018 року послуги перевезення закінчилась 07.05.2019 року. Із заявою про видачу судового наказу позивач звернувся до суду 08.04.2021 року. За таких обставин, суд вважає, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Суд звертає увагу також на ту обставину, що для звернення із відповідними вимогами, заявленими у даній справі, закінчились строки і позовної давності, визначені загальними нормами Цивільного кодексу України ст. 925, адже подія, яка стала підставою для звернення до суду, від якої починається відлік річного строку позовної давності, є момент настання прострочення виконання зобов`язання відповідачем. Як зазначено вище таким моментом в часі є 07.11.2018 року, у зв`язку з чим визначений річний строк закінчився 07.11.2019 року.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що відсутні підстави для задоволення заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 147, 150, 151, 152, 153 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви Приватного транспортно-експедиційного підприємства "Автотрансекспедиція" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Міст Експрес" заборгованості в сумі 21 900,00 грн. по договору перевезення (разовий) № 1248 від 18.10.2018 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в апеляційному порядку, визначеному ст. ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.І. Матвіїв