ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/620/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" (61172, м.Харків, вул. Грицевця,29)
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Рогожина В.В., , директор;

відповідача - Міндарьова М.Ю., довіреність №40-604/16 від 16.02.21

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", в якій просить суд стягнути з останнього 19 744,10грн. заборгованості , витрати по сплаті судового збору в сумі 3867,74грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору оренди машин та обладнання №72122933 від 29.12.2018 року.

Нормативно позов обґрунтований ст.ст. 20, 173-175, 193 ГК України, ст.ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629 ЦК України. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду від 26.02.2021, постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Розгляд справи № 922/620/21 здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначити на "17"березня 2021 р. о 11:00 год.

15.03.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в котрому останній просить суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 2 136,36грн., посилаючись на відсутність джерел для відшкодування ПДВ окрім податкового кредиту та передбачену п. 4.2.4 договору можливість зменшення розміру зобов`язання на суму незареєстрованих податкових накладних, у зв`язку з чим просить зменшити суму розрахунків за спірним договором оренди основних засобів №72122933 від 29.12.2018, водночас, позовні вимоги в частині стягнення 17 607,74грн. визнано відповідачем.

Протокольною ухвалою суду від 17.03.2021 року, на підставі ст. 42, ст. 183, ст. 232 ГПК України, відкладено підготовче засідання на 24.03. 2021 року о(б) 11:00 год.

В порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про дату та час наступного підготовчого засідання ухвалами суду від 17.03.2021.

19.03.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній вважає доводи відповідача про можливість зменшення розміру заборгованості за рахунок сум ПДВ по незареєстрованих накладних хибними, оскільки вважає, що належним способом захисту прав відповідача в даному випадку є звернення останнього з відповідним позовом про стягнення збитків, та посилається на правові висновки викладені у Постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18.

В судовому засіданні 24.03.2021 постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи в судовому засіданні по суті 08.04.2021 року.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені на наступне судове засідання ухвалами від 24.03.2021.

24.03.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказує, що у випадку стягнення з відповідача всієї суми заявленої позивачем останньому буде завдано збитків у розмірі 2 136,36грн., а саме суми ПДВ по незареєстрованих податкових деклараціях відповідачем, що унеможливить включення відповідачем вказаної суми до податкового кредиту за для подальшого відшкодування за рахунок коштів державного бюджету. Крім цього, відповідач зазначає про недоречність застосування у даному випадку висновків викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, оскільки такі стосуються визначення юрисдикції в межах якої повинна розглядатись справа про стягнення збитків завданих внаслідок порушення строків реєстрації податкових накладених.

Протокольною ухвалою суду від 08.04.2021 року, на підставі ст. 216 ГПК України відкладено судове засідання на 28.04 2021 року о(б) 11:30 год.

В судовому засіданні 28.04.2021р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач визнає позов на суму 17607,74грн., та просить відмовити у задоволенні позову в частині 2136,36грн., так як саме на цю суму позивачем не було зареєстровано відповідні податкові накладні, а право на зменшення розміру вказаної заборгованості на суму ПДВ у випадку не реєстрації податкових декларацій передбачене положеннями п. 4.2.4 договору.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники позивача та відповідача погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 28.04.2021, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Судом встановлено, 29.12.2018 між ПрАТ «ТЦРП» (далі - Позивач або Орендодавець) та КП «ХТМ» (далі - Відповідач або Орендар) було укладено Договір оренди машин та обладнання №72122933 .

Пунктом 1.1 Договору предметом Договору оренди машин та обладнання від 29.12.2018 №72122933 визначена передача Орендодавцем в оренду Орендарю основних засобів (будівлі, споруди) для виробничих потреб на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 4.1.2 Договору Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату за майно щомісяця протягом 15 календарних днів наступного місяця.

В порушення вимог договору, Орендар здійснював оплату несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості.

26.07.2020 року ПрАТ «ТЦРП» було подано Претензію №4 по договору №72122933 до КП «ХТМ» з вимогою сплатити заборгованість за вищезазначеним договором оренди основних засобів.

30.11.2020 року на адресу ПрАТ «ТЦРП» надійшла відповідь на Претензію №4 з відмовою у задоволенні вимог з причин відсутності правових підстав.

За даними бухгалтерського обліку, станом на 01.01.2021 року у Отримувача перед Заявником існує неоплачена заборгованість по договору від 29.12.2018 № 72122933 у розмірі 19 744,10 грн.

Строк дії Договору зазначений в пункті 6.1., відповідно до якого договір діє з 01.01.2019 по 31.12.2019, а в частині обов`язків по розрахунках у разі невиконання їх Орендарем та нанесенні збитків Орендодавцю - до повного проведення розрахунків та відшкодування збитків, таким чином Договір оренди машин та обладнання від 29.12.2018 №72122933 продовжує діяти в частині виконання Орендарем обов`язку по сплаті орендних платежів до повного погашення заборгованості.

Проаналізувавши правовідносини між сторонами, які виникли з Договору оренди основних засобів №72122933 від 29.12.2018, суд дійшов висновку про те, що даний договір за своє правовою природою є договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У відповідності до частини шостої статті 283 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, як вбачається з акту приймання-передачі основних засобів (додаток №1 до договору) позивачем виконано свої обов`язки щодо передачі в оренду основних засобів вартість 427 272,05грн..

Проте, як стверджує позивач в порушення вимог договору, Орендар здійснював оплату несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості за період з 29.12.2018 по 01.01.2021, яка за даними бухгалтерського обліку, станом на 01.01.2021 року становить19 744,10 грн.

Відповідач, в свою чергу щодо вказаних обставин визнає заборгованість в розмірі 17 607,74грн., при цьому, в обґрунтування зазначає, що протягом 2019 КП «Харківські теплові мережі» отримувало послуги з оренди машин та обладнання у відповідності до умов вказаного договору. Про що щомісячно, останнім днем місяці, підписувався обома сторонами договору Акт надання послуг . Вартість послуг щомісяця складала 2136.36 гри., в т.ч. ГІДВ 356,06 гри. Загальна сума згідно Актів надання послуг за період з 01 01.2019 по 30.06.2019 складає 12 818,16гри , в т.ч. ПДВ 2 136,36 грн.

В порушення вимог п. 201 1. ст. 201 Податкового Кодексу України ПрАТ «ТЦРП» за період з 01 01.2019 року по 30 06.2019 не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних жодної податкової накладної по наданим послугам у відповідності з первинними документами, якими є Акти надання послуг.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту згідно п.201,10 ст 201ПКУ.

Оскільки, КП "Харківські теплові мережі" не має жодного джерелі на відшкодування ПДВ, крім податкового кредиту, тому відповідач зменшив розрахунки з ПАТ 'Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" на суму ПДВ, в розмірі 2 136,36 грн. по незареєстрованим податковим накладним, на підставі п. 4.2.4. вищевказаного договору, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині с безпідставними, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить 17607,74грн.

Приймаючи до уваги, що відповідачем визнано позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором на суму 17607,74грн., суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині.

Водночас, щодо вимог позивача про стягнення 2136,36 грн., які як вказує відповідач заявлені безпідставно, оскільки вказана сума є сумою ПДВ по незареєстрованим накладним, суд зазначає, що відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. За змістом підпункту "а" пункту 198 1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового Кредиту суми податку, сплетеного (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами передбаченими пунктом 201.11 статті 201 нього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим Органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послу підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту . У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

За змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається в день виникнення податкових зобов`язань продавця, а пунктом 201.7 спиті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (акти наданих послуг підписані сторонами).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій і постачання товарів/послуг платник податку продавець товарі послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції і постачання товарів/послуг є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку введення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податковою кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної або розрахунку коригування покупець продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації у звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі.

Згідно пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтовані сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Водночас, звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 ПК У країни у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Крім цього, п. 4.2.4 договору у випадку призупинення відповідним органом ДФС реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з п.201.16 ст.201 ПКУ, або у випадку відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних чи здійснення такої реєстрації з порушенням законодавчо встановлених термінів, Орендар має право зменшити розрахунки з Орендодавцем на суму податку на додану вартість незареєстрованої податкової накладної.

Суд наголошує, що одним з основоположних принципів приватноправового регулювання, який закріплений в п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України є принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини.

Сторони і вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності то справедливості (ч. 1 ст 627 цього Кодексу)

Таким чином, положеннями п. 4.2.4 договору сторонами обумовлено, що у випадку відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних відповідач має право на зменшення розрахунків з позивачем на суму податку на додану вартість незареєстрованої податкової накладної.

Так, як вбачається з наданого відповідачем розрахунку, Витягу з Єдиного державного реєстру податкових накладних та визнається позивачем, останнім не здійснено реєстрацію податкових накладних за актами надання послуг №4 від 31.01.2019, №23 від 28.02.2019, №40 від 31.03.2019, №56 від 30.04.2019, №72 від 31.05.2019, №88 від 30.06.2019 на суму ПДВ 2136,36грн., внаслідок чого відповідач в силу положень чинного законодавства був позбавлений права включити зазначену суму ПДВ до складу податкового кредиту та у відповідності до положень п. 4.2.4 договору має право на зменшення розрахунку з позивачем на зазначену суму, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача в цій частині.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі №917/877/17.

В свою чергу, посилання позивача у відповіді па відзив на Постанову Великої палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18 в даному випадку є недоречним, оскільки судом у цій справі вирішувалося питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися справа, в якій предметом позову були вимоги про зобов`язання зареєструвати податкові накладні, а не питання щодо можливості зменшення розміру заборгованості на суму ПДВ по незареєстрованих накладних, чи то питання про стягнення збитків завданих не здійсненням реєстрації контрагентом податкових.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума сплаченого судового збору становить 2270,0грн., а тому, беручи до уваги те, що позов задоволено частково та враховуючи правила п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим витрати по сплаті судового збору у розмірі 2024,38грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в іншій частині судовий збір покладається на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 13-15, 41- 46, 74, 75, 76, 77, 80, 86, 129, 207, 233, 237-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, код 31557119) на користь Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" (61172, м. Харків, вул. Грицевця,29, код 14085922) - заборгованість у розмірі 17 607,74грн. на користь ПРАТ «ТЦРП» за наступними реквізитами: рахунок IBAN НОМЕР_1 відкритий у відділені № 27 АТ «Східно-Український банк «ГРАНТ», МФО 351607.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м.Харків, вул. Мефодіївська, 11, код 31557119) на користь Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" (61172, м. Харків, вул. Грицевця,29, код 14085922, IBAN НОМЕР_1 в АТ «Банк «Грант» МФО 351607, ) - судовий збір у розмірі 2024,38грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити .

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" (61172, м. Харків, вул. Грицевця,29, код 14085922, IBAN НОМЕР_1 в АТ «Банк «Грант» МФО 351607, ).

Відповідач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, код 31557119).

Повне рішення складено "29" квітня 2021 р.

Суддя О.О. Присяжнюк