РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.04.2021Справа № 910/1781/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Приватного підприємства "Уенерго" (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Раневицька, 14)

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6),

Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (04119, м. Київ, вул. Юлія Іллєнка, 83-Д)

про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню

за участю представників

від позивача: Діль О.І.

від відповідача-1: Шапран Л.І.

від відповідача-2: Мартиненко О.В.

У судовому засіданні 21.04.2021, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Уенерго" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем-1 зобов`язань за договором №ПЗ-Е-20909/НЮ від 25.11.2020, що полягає у наданні останнім повідомлення про готовність трансформатора для надання послуг від 03.12.2020, поза межами строку для надання послуг, встановленого п. 6.6. договору. Відтак, за доводами позивача, Приватне підприємство "Уенерго" не може нести відповідальність у вигляді задоволення вимоги відповідача-2 про стягнення коштів за банківською гарантією №22804/20-ГВ від 19.11.2020, а тому просить визнати останню такою, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Приватного підприємства "Уенерго" було залишено без руху.

22.02.2021 до загального відділу діловодства господарського суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 10.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/1781/21, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 17.03.2021.

16.03.2021 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 заперечуючи проти позову зазначає, що оскільки підрядником не були виконані роботи за договором № ПЗ-Е-20909/НЮ від 25.11.2020, не підписані Акти виконаних робіт, а також інші первинні документи, що стосуються виконання вищевказаного договору, банківська гарантія підлягає виконанню.

У судовому засіданні 17.03.2021, за усним клопотання позивача, суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 07.04.2021.

У судовому засіданні 07.04.2021 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 21.04.2021.

У судовому засіданні 21.04.2021 суд заслухав представника позивача, який позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представники відповідачів проти вимог заперечували та просили суд відмовити у позові повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

25 листопада 2020 року за результатами проведення процедури закупівлі відкриті торги, відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» , між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - замовник/відповідач-1) та Приватним підприємством "Уенерго" (надалі - виконавець/позивач) укладено договір № ПЗ-Е-20909/НЮ про надання послуг (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець прийняв на себе зобов`язання надавати послуги з капітального ремонту тягового трансформатора ТПС Іскорость (код за ДК 021-2015 - 50530000-9 - послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки) на загальну суму 4 848 000,00 грн з ПДВ, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити послуги, надані виконавцем.

За змістом п.п. 5.1., 5.2. договору послуги з капітального ремонту трансформатора надаються виконавцем на території замовника за місцем розташування трансформатора з дати підписання двостороннього акту прийому-передачі трансформатора в ремонт. Приймання-передача наданих послуг здійснюється сторонами за місцем надання послуг, протягом 15 календарних днів з моменту отримання замовником письмового повідомлення від виконавця про готовність до здавання результату наданих послуг, який підписується обома сторонами договору.

Відповідно до п. 6.1.1. договору виконавець зобов`язується: надати послуги з капітального ремонту тягового трансформатора ТПС Іскорость до 30.11.2020 року в обсягах згідно з Додатком № 1 до цього договору.

Замовник зобов`язався оплатити виконавцеві якісно виконані послуги згідно з умов цього договору (п. 6.2. договору).

За невиконання зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п. 7.2. договору).

У відповідності до п. 12.1. договору під час укладання договору, але не пізніше дати укладання договору про надання послуг, виконавець вносить забезпечення договору у формі банківської гарантії в розмірі 5%, що становить 242 400,00 грн.

Забезпечення виконання договору про закупівлю повинно бути дійсним з дня укладення договору і включно по 31 січня 2021 року (п. 12.3. договору).

Згідно п. 11.1. договору це договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання.

Як вбачається із матеріалів справи Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (надалі - гарант/відповідач-2) надало Приватному підприємству "Уенерго" (принципал) банківську гарантію від 19.11.2020 № 22804/20-ГВ.

Як вказано у гарантії, Акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" проінформоване про те, що між Приватним підприємством "Уенерго" (принципал) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (бенефіціар) буде укладено договір про надання послуг в результаті визнання принципала переможцем відкритих торгів на закупівлю «Капітальний ремонт тягового трансформатора ТПС Іскорость код за ДК 021-2015 - 50530000-9 - послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки», відповідно до повідомлення про намір укласти договір від 05.11.2020, протокол № 239/1 від 05.11.2021 розгляду тендерних пропозицій на закупівлю капітального ремонту тягового трансформатора ТПС Іскорость.

Гарант цією гарантією безумовно та безвідклично зобов`язується протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання письмової вимоги від замовника (бенефіціара) сплатити повну суму забезпечення у розмірі 242 400,00 грн, у разі невиконання принципалом своїх зобов`язань у відповідності до договору із зазначенням обставин порушення принципалом своїх зобов`язань, передбачених договором.

Така письмова вимога бенефіціара повинна бути надана гаранту не пізніше 31 січня 2021 року включно. Письмова вимога бенефіціара про оплату направляється гаранту рекомендованим листом або кур`єрською поштою.

Ця гарантія набуває чинності з 19.11.2020 та діє до 31.01.2021 включно. Будь-яка вимога повинна бути отримана гарантом не пізніше вищевказаної дати, після настання якої ця гарантія втрачає чинність не залежно від того, чи буде вона повернута для анулювання чині.

Всі вимоги за цією гарантією мають бути надані або до або на дату закінчення її дії.

Ця гарантія підпадає під дію та тлумачиться у відповідності із законами України.

Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання вказаної банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню. В обґрунтування правової позиції, позивач зазначає, що виконавцем лише 07.12.2020 року, тобто, поза межами строку для надання послуг, встановленого п. 6.6. договору, отримано повідомлення від замовника про готовність трансформатора для надання послуг від 03.12.2020.

04.12.2020 було складено акт передачі на ремонт, реконструкцію або модернізацію основних засобів. Відтак, за доводами позивача, враховуючи дату направлення на адресу виконавця повідомлення замовника та дату підписання самого акта про передачу трансформатора в ремонт, позивач з об`єктивних причин не міг надати послуги з капітального ремонту трансформатора до 30.11.2020. Також за доводами позивача, з об`єктивних причин неможливим було виконання умов договору протягом строку дії договору до 31.12.2020, що підтверджується висновком про виникнення і існування документально підтверджених об`єктивних обставин № ЧК -517 від 21.12.2020, виданим Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача-1 з листами щодо продовження терміну дії договору до яких долучив наведений вище висновок. Проте, відповідачем-1 було залишено поза увагою листи позивача та направлено вимогу щодо настання гарантійного випадку та перерахування грошових коштів у сумі 242 400,00 грн, згідно з банківською гарантією № 22804/20-ГВ.

Оскільки, за умовами банківської гарантії гарантійним випадком є невиконання позивачем своїх зобов`язань у відповідності до умов договору, в той час, як мало місце невиконання умов договору саме з боку відповідача-1 щодо надання повідомлення про готовність трансформатора для надання послуг поза межами строку, визначеного п. 6.6. договору. А відтак, позивач зазначає, що не може нести відповідальність у вигляді задоволення вимоги про стягнення коштів за банківською гарантією. З огляду на зазначене просить суд визнати такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію № 22804/20-ГВ від 19.11.2020.

Відповідачем-1 подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивачем як виконавцем за договором зобов`язання щодо надання послуг з капітального ремонту трансформатора не виконано в тому числі станом і на сьогоднішній день, а відтак просить в позові відмовити.

Відповідач-2 відзиву не подав, у судовому засіданні повідомив суд, що гарантом було відмовлено бенефіціару у виплаті банківської гарантії, у позові просив відмовити.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі банківської гарантії. Особливості регулювання цих правовідносин визначено параграфом 4 глави 49 ЦК України, положеннями глави 22 КК України.

У ст. 200 ГК України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Положеннями ст. 546 ЦК України визначено види забезпечення виконання зобов`язання. Зокрема, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання (ч. 1 ст. 562 ЦК України).

Частинами 1-3 статті 561 ЦК України передбачено, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано (ч. 4 ст. 563 ЦК України).

Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії (ч. 2 ст. 563 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 566 ЦК України обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; закінчення строку дії гарантії; відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією (ч. 1 ст. 568 ЦК України).

Після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії (ч. 1, 2 ст. 564 Цивільного кодексу України).

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (ч. 1 ст. 565 Цивільного кодексу України).

Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги (ч. 2 ст. 565 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії (ч. 1 ст. 563 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідно до банківської гарантії № 22804/20-ГВ від 19.11.2020 Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" надало позивачу безвідкличну та безумовну гарантію і взяло на себе безвідкличне та безумовне зобов`язання сплатити бенефіціару суму забезпечення у розмірі 242 400,00 грн, протягом 5 банківських днів після одержання письмової вимоги бенефіціара про сплату коштів за гарантією (вимога), у разі невиконання принципалом своїх зобов`язань у відповідності до договору із зазначенням обставин порушення принципалом своїх зобов`язань, передбачених договором.

Як вбачається із матеріалів справи, що не заперечується сторонами, відповідачем-1 була направлена відповідачу-2 письмова вимога за № 19 від 19.01.2019 про сплату грошової суми (гарантованої суми) в розмірі 242 400,00 грн, у зв`язку з порушенням ПП «Уенерго» зобов`язання за договором ПЗ-Е-20909/НЮ про надання послуг від 25.11.2020.

У судовому засіданні 21.04.2021 відповідач-2 повідомив суд, що банк-гарант відмовив бенефіціару в задоволенні виплати суми банківської гарантії, оскільки вимоги вважає безпідставними та не достовірними.

Про відмову у виплаті банківської гарантії повідомив суд і відповідач-1, при цьому зазначив, що станом на сьогодні умови договору з боку позивача так і не виконанні, послуги з капітального ремонту трансформатора за договором ПЗ-Е-20909/НЮ від 25.11.2020 не надано.

Суд також зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази повного і своєчасного виконання робіт Приватним акціонерним товариством «Уенерго» за договором ПЗ-Е-20909/НЮ про надання послуг від 25.11.2020.

Враховуючи наведені вище обставини а також правову природу банківської гарантії, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено про наявність обставин, які б свідчили про припинення банківської гарантії.

Суд також зауважує, що відсутність вини принципала у порушеннях умов договору про надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем-1, не може бути підставою для визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, оскільки вказана обставина входить до предмету доказування у спорі щодо стягнення бенефіціаром грошових коштів з гаранта у разі невиконання (неналежного виконання) принципалом зобов`язань за договором забезпечених гарантією.

Жодних доказів на підтвердження наявності обставин, що зумовлюють можливість визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, які передбачені самою гарантією або законом та які вказані позивачем як підстава позову, до суду надано не було.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмові у задоволені позову повністю.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 8, 42, 43, 132, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.04.2021

Суддя Л. Г. Пукшин