ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 року м.Дніпро Справа № 908/2547/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.,

судді: Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Азовкабель на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.12.2020р., (повний текст складено 14.12.2020 року. суддя Проскуряков К.В.), у справі №908/2547/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Трансінвестсервіс (67543, Одеська область, Комінтернівський район, с. Визирка, вул. Чапаєва, 50; )

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Азовкабель (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промислова, 2-І; )

про стягнення 6 298,14 грн.,13

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю Трансінвестсервіс звернулось до Господарського суду Запоріжської області з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства Азовкабель 6 298,14 грн., з яких 4 207,49 грн. передоплати за поставку товару та 2 090,65 грн. штрафних санкції за несвоєчасну поставку товару.

Рішенчням Господарського суду Запорізької області від 07.12.2020р у справі №908/2547/20 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Азовкабель на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Трансінвестсервіс суму попередньої оплати у розмірі 4 207 грн. 49 коп., штрафні санкції у розмірі 2 075 грн. 39 коп., судовий збір у розмірі 2 096 грн. 91 коп.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що сторонами укладено договір поставки, однак відповідачем не надано доказів поставки позивачу товару у повному обсязі або повернення залишку попередньої оплати, відповідно позивач має право на повернення суми здійснення ним передоплати в порядку ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "Трансінвестсервіс" відмовити. Також просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- Позивач направив претензію зовсім до іншої юридичної особи, яка має іншу правову форму, іншу адресу та інший мобільний телефон;

- Позивач подав позовну заяву не додавши підтвердження відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів. В додатках до позовної заяви міститься лише підтвердження буцімто відправленої претензії №1624979;

- оплата Товару повинна повестись так: 15 % у якості передплати (що було здійснено Покупцем і Відповідач не заперечує цього), а також після спливу 45 к.д. іншу суму 85 % від вартості, що до цього часу не було зроблено та що стало наслідком виникнення заборгованості у розмірі 23 842, 43 грн;

- Відповідач листом вих № ОС-1455 від 23.03.2020 року повідомив, що продукція виготовлена. Оскільки договором передбачена поставка продукції на склад Позивача, Відповідач запросив довіреність від Позивача на отримання ТМЦ. Вказана вимога є прямим відображенням пункту 4.9 Договору, яким зазначено, що приймання товару здійснюється уповноважений представник Покупця. Зазначена вимого не була виконана Позивачем;

- Позивач чинить перешкоди у поставці продукції, а саме не надає довіреність на отримання ТМЦ, а також не сплачує виниклу заборгованість, право нараховувати штрафні санкції у Позивача не настало;

- листом вих № ОС-1666 від 22.06.2020 року Відповідач повідомив що продукція в повній мірі вироблена, та просив сплатити остаточну суму товару. Зазначена вимога також не була виконана;

- Позивач у своєму позові хибно вважає, з огляду на ст. 663 ЦК України та 530 ЦК України, кінцевий строк доставки Товару на склад Покупця настав через 30 к.д. з моменту проведення передплати, а саме 16.03.2020 року;

- Позивачем не доведено, а Відповідачем спростовано те, що початок перебігу прострочки є саме 16.03.2020 року. п. 6.2 Договору передбачено, що у випадку невчасної поставки Товару, Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі Подвійної ставки НБУ від вартості товару. Позивач почав нараховувати штраф як пеню - за кожен день прострочки, проте ст. 549 ЦК України прямо визначено штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення без змін.

Вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини укладення між сторонами договору та здійснення поставки товару Відповідачем, таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Азовкабель на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.12.2020р. у справі №908/2547/20; з урахуванням положень ч.2 ст.271 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, в порядку письмового провадження; надано сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, зав, клопотань.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

14.03.2016 Приватним акціонерним товариством «АЗОВКАБЕЛЬ» (далі постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ТРАНСІНВЕСТСЕРВІС» (далі покупець, позивач) укладено договір №РД/03/0898 (далі - договір), згідно з п.п. 1.1.-1.2. якого продавець зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця товар, а Покупець - приймати товар та оплачувати Продавцю його вартість в порядку та строки, передбачені цим договором. Асортимент, кількість, місце та строк поставки товару вказується в узгоджених сторонами рахунках та/або специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору.

Відповідно до п. 2.1. договору товар відвантажується продавцем покупцю за погодженими цінами, зазначеними по кожному виду продукції в рахунках до цього договору.

Положеннями п. 3.1. Договору передбачено, що ціна на товар вказується в узгоджених Сторонами рахунках та/або специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору. Сторонами досягнуто домовленість, що покупець здійснює оплату в національній валюті шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті на поточний рахунок продавця у розмірі 50% - передоплата протягом 5 (п`яти) календарних днів після отримання партії товару на склад Покупця, якщо інше не передбачено в рахунках та/або специфікаціях, які є невід`ємними частинам цього договору.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2., 4.8, 4.9., 4.11. договору поставка товару здійснюється партіями у відповідності з замовленням покупця, протягом періоду, вказаному у рахунках/специфікаціях після узгодження замовлення покупця.

Поставка товарів здійснюється на умовах DDP згідно ІНКОТЕРМС 2000.

Поставки товару за даним договором є склад покупця. Адреса складу: Одеська область, Комінтернівський район, територія Визирської сільської ради, вул. 1 км автодороги порта Южний « 1Г, 1Б, 1з/1, 1б/1» або іншими умовами погодженими сторонами (п. 4.2).

Прийняття товару та перевірка його кількості і зовнішньої якості здійснюється в момент поставки товару (п. 4.8).

При прийманні-передачі товару уповноважений представник покупця перевіряє кількість поставленого товару відповідно до товарно-супровідних документів та підтверджує це підписом на товарних накладних (п. 4.9).

Датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної (п. 4.11).

Відповідно до п.п. 6.2., 6.5. договору, у випадку невчасної поставки чи недопоставки товару продавець сплачує покупцю штраф за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару. Всі суперечливі питання, що виникають протягом дії цього договору, вирішуються за погодженням сторін. Неврегульовані питання передаються на розгляд господарського суду відповідно до чинного законодавства України.

Пунктами 9.2., 9.5. договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом календарного року, фактично припиняє свою дію після повного розрахунку і виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору. Договір може бути розірвано з письмового повідомлення сторони, що розриває договір, не менше, ніж за 20 календарних днів до запланованої дати розірвання договору. Сторона ініціатор розірвання договору відшкодовує іншій стороні всі витрати, пов`язані з виконанням договору.

27.01.2020 відповідач надіслав позивачу рахунок на оплату № 105 від 27.01.2020, найменування товару: провід СИП-4 4x120, кількість - 250 м., та барабан № 17, кількість - 1 шт., на загальну суму товару - 28 049,92 грн. з ПДВ.

В рахунку на оплату № 105 від 27.01.2020 також зазначено, що термін виконання замовлення становить 30 календарних днів, умови постачання - СРТ (англ. Carriage paid to....) Інкотермс 2011: товар доставляється основному перевізнику замовника, основну перевозку до вказаного в договорі терміналу прибуття сплачує продавець тощо, умови оплати - 15% передплата, 85% - відстрочення 45 календарних днів.

На підтвердження прийняття вищевказаних умов поставки та оплати товару, покупець здійснив передплату товару у розмірі 15% від суми поставки, а саме: 4 207,49 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 38302 від 14.02.2020.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що пунктом поставки товару за даним договором є склад покупця. Адреса складу: Одеська обл., Комінтернівський район, територія Визирської сільської ради, вул. 1 км автодороги порту Южний « 1Г, 1Б, 1з/1, 16/1».

15.09.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. № 1409/13 від 14.09.2020, в якій повідомив про розірвання договору № РД/03/0898 від 14.03.0898 від 14.03.2016 та просив перерахувати суму передоплати за поставку товару та суму штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару в строк до 7 календарних днів з моменту отримання цієї претензії на розрахунковий рахунок покупця.

Проте, відповідач відмовився від прийняття претензії, що підтверджується повідомленням про результати доставки Кур`єрської служби доставки від 30.09.2020.

05.11.2020 відповідачем направлені на адресу позивача листи:

- № ОС-1455 від 23.03.2020, в якому відповідач повідомив позивача, що продукція виготовлена в повному обсязі та просив надати довіреність для здійснення поставки товару. Аналогічні вимоги містить лист № ОС-1795 від 26.08.2020;

- № ОС-1666 від 22.06.2020, в якому відповідач повідомив позивачу про готовність товару та пропонував здійснити остаточний розрахунок для відвантаження товару за вищевказаною адресою.

Доказів здійснення відповідачем поставки товару а також перерахування позивачем 85% вартості товару сторони суду не надали.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Доказів розірвання договору у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Предметом доказування у дані справі є встановлення обставин укладення сторонами договору поставки товару, строк дії договору, умови та строки поставки товару, наявність прострочення щодо поставки товару.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Частиною 1 статті 673 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Посилання заявника апеляційної скарги на порушення строків оплати за продукцію як на підставу порушення строків поставки є безпідставним, оскільки укладеним договором № РД/03/0898 від 14.03.2016 не було передбачено здійснення повної оплати як зазначає скаржник 15 % у якості передплати а також після спливу 45 к.д. іншу суму 85 % від вартості. Разом з тим, підписавши договір, ПАТ "Азовкабель" взяло на себе зобов`язання поставити продукцію у строки зазначені в Рахунку на оплату № 105 від 27.01.2020 до договору (п. 4.1. договору).

Отже, посилання відповідача на порушення строків оплати як на підставу звільнення ПАТ "Азовкабель" від відповідальності за порушення строків поставки є необґрунтованим.

Як вбачається із Рахунку на оплату №105 від 27.01.2020 строк поставки товару настав.

Відповідач був зобов`язаний поставити позивачу виготовлену продукцію протягом 30 календарних днів з дня здійснення передоплати, тобто як вірно зазначено судом попередньої інстанції до 15.03.2020, а позивач був зобов`язаний сплатити решту суми товару до 30.03.2020.

Що до тверджень Скаржника про те, що Позивачем неправомірно нараховано штраф у розмірі подвійної обліковоїставки НБУ за кожен день прострочення.

Згідно з ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 6.2 договору у випадку невчасної поставки чи недопоставки товару продавець сплачує покупцю штраф за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. 610. п, 3 ч. 1 ст. 61 1 ЦК України).

Неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно викопаного зобов`язання, а ненею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. ч. 2, 3 от. 549 ЦК України).

Таким чином, зазначення в Договорі неустойки у відсотковому відношенні за кожен день прострочеіпиі як штрафу, а не пені, не змінює її правову природу та не може бути підставою для відмови у стягненні такої неустойки (пені).

Що до твердження скаржника, що Позивач направив претензію зовсім до іншої юридичної особи, яка має іншу правову форму, іншу адресу та інший мобільний телефон слід зазначити, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, юридичною адресою ПАТ «Азовкабель» є: 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промислова, 2 І. Інформація для здійснення зв`язку: НОМЕР_1 . Номер НОМЕР_2 зазначений на бланках листів ПАТ «Азовкабель».

Відповідно до накладної Служби Кур`єрської доставки адреса одержувача поштового відправлення: ПАТ «Азовкабель» - Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промислова, 2 І, телефони: , .

Згідно поштової квитанція Кур`єрської служби доставки (КЄД) № 1624979, згідно якої найменуванням отримувача поштового відправлення є ПАТ «Азовкабель», адреса отримувача - 71100, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Промислова, будинок 2-І, номер телефону отримувача - НОМЕР_1 .

Таким чином, зазначені в поштовій квитанції № 1624979 реквізити отримувача повністю відповідають інформації, зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Азовкабель - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.12.2020р у справі №908/2547/20- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв