ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2021 р. Справа№ 910/12749/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Буравльова С.І.

Дідиченко М.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 у справі №910/12749/20 (суддя Бойко Р.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фасад Експо» до товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» про стягнення 18 527,40 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фасад Експо» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» про стягнення 18 527,40 грн., у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 у справі №910/12749/20 позов задоволено повністю; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фасад Експо» суму боргу у розмірі 18 527,40 грн. та судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту неналежного виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленої продукції згідно видаткових накладних №2307 від 01.11.2019, №2319 від 04.11.2019, №2377 від 07.11.2019, №2486 від 14.11.2019, №2487 від 14.11.2019, №2488 від 14.11.2018 та №2561 від 19.11.2019 на загальну суму 18 527,40 грн., у зв`язку з чим позов визнано обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

За доводами апелянта, суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, чим позбавив останнього можливості взяти участь в судовому засіданні та виконати вимоги суду щодо надання печатки ТОВ «Альянс ДС». Також скаржник посилається на безпідставну відмову суду у клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі №910/12749/20 до вирішення справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства (кримінальне провадження №0007582 від 12.12.2020) та у клопотанні про призначення судової почеркознавчої експертизи, не надавши при цьому, мотивованої оцінки аргументам відповідача щодо неналежності наданих позивачем копій видаткових накладних, акту звірки за період з 01.11.2019 по 22.11.2019 та відсутності належним чином оформленої товарно-транспортної накладної на перевезення товару. Окрім цього, суд дійшовши висновку, що всі підписи від імені відповідача на видаткових накладних та акті скріплені печаткою відповідача, на думку апелянта, не врахував, що використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим, а наявність чи відсутність відтиску печатки на документі не створює юридичних наслідків.

При цьому, разом зі скаргою апелянтом було подано до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, обґрунтоване необхідністю з`ясування питання чи належить підпис на видаткових накладних та акті звірки керівнику відповідача ОСОБА_2, оскільки, як вказує апелянт, зазначені документи керівник не підписував, а товари вказані в накладних - не отримував.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 у справі №910/12749/20 поновлено товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 у справі №910/12749/20; відкрито апеляційне провадження у справі; роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи та зупинено дію оскаржуваного рішення.

Крім того, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань, а також міркувань, заперечень чи письмових пояснень стосовно клопотання відповідача про призначення судової експертизи, - протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

Також, ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд даної апеляційної скарги з викликом учасників справи.

Вказана ухвала була отримана позивачем - 09.03.2021, відповідачем - 04.03.2021, а його представником - 05.03.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У встановлений судом строк апелянт повторно звернувся до суду з клопотанням про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, в задоволенні якого ухвалою суду від 26.03.2021 було відмовлено.

Згодом від апелянта надійшли письмові пояснення щодо призначення судової почеркознавчої експертизи, в прохальній частині яких останнім вкотре заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаних клопотань, оскільки їх мотивування зводяться до аналогічних доводів, що й попередні клопотання, які судом було залишено без задоволення.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Окрім цього, у відзиві позивачем викладено заперечення щодо задоволення клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача про призначення експертизи, дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.

Разом з тим, відповідачем не наведено в клопотанні обґрунтування, в чому полягає дійсна потреба у спеціальних знаннях експерта при вирішенні даного спору, зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів, які дають можливість встановити фактичні обставини, що входять до предмета доказування, у тому числі, встановити факт наявності між сторонами договірних відносин та чи відбулася поставка товару.

Зокрема, в матеріалах справи містяться копії видаткових накладних та акту звірки, підписи на яких, скріплені печатками обох сторін, та оригінали яких вже оглядались місцевим судом разом з оригіналами податкових накладних і доказами про їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, що оформлені за результатом вчинення господарських операцій з постачання товару за видатковими накладними. Також, в матеріалах справи достатньо інших доказів на підставі оцінки яких у сукупності можливо встановити необхідні для розгляду спору обставини.

Враховуючи вищевикладене, клопотання відповідача про призначення експертизи у даній справі підлягає залишенню без задоволення.

При цьому, слід зазначити, що аналогічне клопотання про призначення судової експертизи заявлялось відповідачем в першій інстанції, за результатами розгляду якого, суд правомірно відмовив у його задоволенні, посилаючись на достатність доказів в матеріалах справи для вирішення даного спору.

Доводи апелянта щодо незгоди з відмовою в задоволенні клопотання про призначення експертизи не спростовують висновків суду в цій частині, а відтак, відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як зазначає позивач, ним у листопаді 2019 року було поставлено відповідачу товар на загальну суму 18 527,40 грн., що підтверджується видатковими накладними №2561 від 19.11.2019 на суму 7 445,00 грн., №2488 від 14.11.2019 на суму 150,00 грн., №2487 від 14.11.2019 на суму 1 740,00 грн., №2486 від 14.11.2019 на суму 2 735,00 грн., №2377 від 07.11.2019 на суму 507,40 грн., №2319 від 04.11.2019 на суму 815,00 грн., №2307 від 01.11.2019 на суму 5 135,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» отримало товар, заперечень щодо його кількості, асортименту, якості та комплектності заявлено не було.

Однак, всупереч умовам поставки відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого товару не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 18 527,40 грн.

Крім цього, про наявність вказаного боргу, за доводами позивача, також свідчить складений та підписаний між сторонами акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.11.2019 по 22.11.2019.

Враховуючи, що відповідачем не здійснено розрахунок за поставлений товар згідно видаткових накладних №2561 від 19.11.2019, №2488 від 14.11.2019, №2487 від 14.11.2019, №2486 від 14.11.2019, №2377 від 07.11.2019, №2319 від 04.11.2019, №2307 від 01.11.2019, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача 18 527,40 грн. заборгованості.

Судом першої інстанції позов задоволено повністю.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Iстотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Слід зазначити, що істотними умовами договору поставки є: предмет договору, строки і порядок поставки товару та оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Отже, чинне законодавство допускає можливість укладення правочинів у спрощений спосіб, зокрема, шляхом викладення його змісту в певному документі, зокрема, у видатковій накладній.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, в матеріалах справи містяться копії видаткових накладних №2561 від 19.11.2019 на суму 7 445,00 грн., №2488 від 14.11.2019 на суму 150,00 грн., №2487 від 14.11.2019 на суму 1 740,00 грн., №2486 від 14.11.2019 на суму 2 735,00 грн., №2377 від 07.11.2019 на суму 507,40 грн., №2319 від 04.11.2019 на суму 815,00 грн., №2307 від 01.11.2019 на суму 5 135,00 грн., зі змісту яких вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю «Фасад Експо» було поставлено товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» товар на загальну суму 18 527,40 грн.

Вказані видаткові накладні містять підписи представників сторін, які скріплені відтиском печатки товариств.

Тобто, сторонами було укладено договір поставки у спрощений спосіб, що зафіксовано у змісті видаткових накладних.

Утім, на переконання відповідача, договір поставки між сторонами не укладався, факт наявності між сторонами договірних зобов`язань документально не підтверджено.

Стосовно наведених доводів відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень ст. 1, ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять відомості про господарську операцію.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджений наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Зі змісту наявних у справі копій видаткових накладних вбачається, що вони містять такі обов`язкові реквізити, як дату їх складання; назву підприємства, від імені якого складено документи і якому здійснюється поставка за цією накладною; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особистий підпис уповноважених осіб сторін (підписи яких були засвідчені відтиском печатки товариств).

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і, яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Проте, відповідач заперечуючи проти факту поставки товару, вказує, що дані видаткові накладні не підписувались керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» - ОСОБА_1, а виконані на них підписи візуально є різними.

Колегія суддів вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки підпис особи, яка отримала товар за цими накладними - ОСОБА_1 , засвідчений відтиском печатки товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС», що не може свідчити про необізнаність відповідача щодо поставки товару.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідач у відзиві на позов, стверджуючи про невиконання уповноваженою особою від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» таких підписів, жодним чином не вказував про недостовірність печатки відповідача чи про її втрату.

Натомість, з відповідною заявою про підробку документів, товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» звернулось до правоохоронних органів лише 10.12.2020, тобто більш ніж через 2 місяці після висловлення відповідної правової позиції у відзиві та питань місцевого суду щодо незвернення відповідача із відповідною заявою.

Окрім того, ще до повідомлення суду про звернення із заявою до правоохоронних органів, протокольною ухвалою суду від 01.12.2020 було зобов`язано відповідача надати в наступне судове засідання печатку товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС». Однак у наступні судові засідання представники відповідача не з`являлись, вимог суду щодо надання печатки не виконали.

Крім цього, на підтвердження вчинення господарських операцій з постачання товару за видатковими накладними №2561 від 19.11.2019, №2488 від 14.11.2019, №2487 від 14.11.2019, №2486 від 14.11.2019, №2377 від 07.11.2019, №2319 від 04.11.2019, №2307 від 01.11.2019, позивачем було долучено до матеріалів справи податкові накладні, зареєстровані й прийняті органом фіскальної служби 25 листопада та 10 грудня 2019 року, та про які відповідач мав бути обізнаний, оскільки податкові накладні відображались в його електронному кабінеті Державної податкової служби України.

Таким чином, наявні у справі видаткові накладні, податкові накладні (оригінали яких оглядались судом першої інстанції та були повернуті позивачу), відсутність зауважень (заперечень) товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» щодо одержання товару за спірними господарськими операціями, незвернення відповідача до правоохоронних органів з приводу підроблення документів відразу після виявлення непідписання спірних видаткових накладних, а лише після запитань суду щодо причин такого незверенння, ухилення від виконання ухвал суду в частині надання печатки, - у сукупності спростовують доводи відповідача про непідписання керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» спірних видаткових накладних та заперечення щодо здійснення господарської операції з передачі товару.

Теж саме стосується і заперечень відповідача щодо підписання акту звірки взаєморозрахунків, на якому також міститься відтиск печатки товариства.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає доведеним факт вчинення правочину щодо поставки товару у спрощений спосіб за видатковими накладними №2561 від 19.11.2019, №2488 від 14.11.2019, №2487 від 14.11.2019, №2486 від 14.11.2019, №2377 від 07.11.2019, №2319 від 04.11.2019, №2307 від 01.11.2019, на загальну суму 18 527,40 грн.

Тому, з огляду на здійснену позивачем поставку товару, у відповідача виникло зобов`язання з оплати його вартості.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, оскільки сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб, з урахуванням ст. 692 ЦК України, відповідач як покупець зобов`язаний був оплатити вартість товару не пізніше наступного дня після його прийняття від позивача.

Утім, відповідач за поставлений товар не розрахувався, докази такої оплати в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи порушення відповідачем взятого на себе зобов`язання оплати вартості поставленого товару згідно видаткових накладних №2561 від 19.11.2019, №2488 від 14.11.2019, №2487 від 14.11.2019, №2486 від 14.11.2019, №2377 від 07.11.2019, №2319 від 04.11.2019, №2307 від 01.11.2019 і ненадання належних доказів, які б спростовували вказані обставини, місцевий суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 18 527,40 грн. заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно доводів апелянта про порушення його прав на участь в судовому засіданні через безпідставну відмову суду у клопотанні про відкладення розгляду справи, то колегія суддів вважає, що наведене клопотання вірно залишено судом без задоволення, з огляду на те, що як свідчать матеріали справи, розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі, у зв`язку з неявкою відповідача; доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин відповідач не надав; також у клопотанні не наведено причин неможливості прибути в засідання іншого представника відповідача - Вихрицького Р.В., який брав участь у процесі.

При цьому, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства (кримінальне провадження №0007582 від 12.12.2020, порушене за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС»), оскільки відповідачем не доведено об`єктивної неможливості розгляду даної справи до розгляду іншої справи за кримінальним провадженням №0007582. В свою чергу, як з`ясовано судом матеріали справи №910/12749/20 містять достатньо доказів, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), що є предметом даного спору. В будь-якому випадку, наявність кримінального провадження не позбавляє суд можливості вирішити господарський спір в даній справі по суті заявлених вимог і самостійно встановити обставини, які складають предмет доказування у даному спорі, чим спростовуються доводи апелянта про протилежне.

Окрім того, колегією суддів не приймаються посилання відповідача на відсутність у справі товарно-транспортної накладної, оскільки такий документ не може бути беззаперечним доказом здійснення поставки товару, та складається на підтвердження надання послуг з перевезення товару, що сторонами в договірному порядку не погоджувалось.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Крім цього, на відповідача також підлягають покладенню витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Фасад Експо» (замовник) та адвокатом Філіповичем Володимиром Євгенійовичем (виконавець) укладено договір про надання професійної правничої допомоги №33/03-21 від 24.03.2021, згідно п. 3.2 якого, вартість надання адвокатських послуг, незалежно від результату, складає 10 000 грн. За одну годину часу надання професійної правничої допомоги встановлена оплата у розмірі 1 000 грн.

Окрім цього, позивачем було додано - ордер серії ВЛ №000,065226 від 24.03.2021 на представництво адвокатом Філіповичем В.Є. інтересів позивача у Північному апеляційному господарському суді; квитанцію до прибуткового касового ордера №33 від 24.03.2021 на суму 10 000 грн.; розрахунок суми гонорару адвоката за надану професійну правничу допомогу за договором №33/03-21 від 24.03.2021, розмір якої складає 10 000 грн., із зазначенням переліку наданих послуг та обсягу витраченого часу.

Таким чином, враховуючи наведені положення законодавства, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Філіповичем В.Є. позивачу професійної правничої допомоги у цій справі в суді апеляційної інстанції на суму 10 000 грн., колегія суддів дійшла висновку про покладення вказаних витрат на відповідача.

Також, колегією суддів враховується відсутність заперечень з боку відповідача проти покладення на нього вказаних витрат (відзив на апеляційну скаргу, в якому викладено заяву про розподіл вказаних витрат, та клопотання про приєднання доказів, направлялися відповідачу).

Крім того, апеляційним судом враховуються положення п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 у справі №910/12749/20 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ДС» (03151, м. Київ, вул. Ушинського, буд. 40; ідентифікаційний код 41943974) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фасад Експо» (43017, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Марка Вовчка, буд. 72, кв. 3; ідентифікаційний код 38474537) 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

5. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 у справі №910/12749/20.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку згідно п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 27.04.2021 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді С.І. Буравльов

М.А. Дідиченко