РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.04.2021Справа № 910/19898/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури

в інтересах держави в особі Міністерства енергетики України

до 1) Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго»

2) Консорціуму «Науково-виробниче об`єднання «Укргідроенергобуд»

про визнання недійсною частини додаткової угоди

За участю представників учасників справи:

від позивача не з`явились

від прокуратури Дергунов Д.С. (посвідчення № 058284 від 01.12.2020)

від відповідача-1 Войтюк Д.В. (адвокат, ордер КС № 697228 від 03.02.2021)

від відповідача-2 Коваленко О.О. (довіреність № 01-01-05/25 від 30.12.2020, у порядку самопредставництва)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2020 року Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики України (далі - позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» (далі - відповідач-1, ПрАТ «Укргідроенерго») та Консорціуму «Науково-виробниче об`єднання «Укргідроенергобуд» (далі - відповідач-2, Консорціум «НВО «Укргідроенергобуд») про визнання недійсною частини додаткової угоди.

В обґрунтування поданого ним позову прокурор вказав, що за результатами проведення прилюдних торгів між відповідачами був укладений договір на виконання робіт (підряду) № 557У/2019 від 19.08.2019, умовами якого передбачалось виконання робіт (ДК 021:2015 код 45233000-9 Будівництво, влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг) Ремонт автодорожнього переїзду через водозливну греблю з відновленням асфальтобетонного покриття та частковим ремонтом деформаційних швів філії «Дніпровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго».

Положеннями п. 9.2 вищевказаного договору встановлювався гарантійний строк на результат передбачених договором підрядних робіт тривалістю у 10 років, що відповідало тендерній документації, однак, уклавши додаткову угоду № 1 від 27.12.2019 до зазначеного договору, сторони дійшли згоди скоротити гарантійний строк до 2-х років, що, на переконання прокурора, свідчить про неправомірне внесення змін до істотних умов договору та суперечить приписам ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції станом на 01.12.2019), ст.ст. 179, 323 Господарського кодексу України та ст. 884 Цивільного кодексу України та є підставою для визнання недійсною додаткової угоди у цій частині на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Вважаючи, що права держави порушено, прокурор звернувся до суд з даним позовом та просив суд визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 27.12.2019 до договору на виконання робіт (підряду) № 557У/2019 від 19.08.2019, укладену між відповідачами, в частині п. 11 щодо викладення п. 9.2. розділу 9 договору в наступній редакції: « 9.2. Гарантійний строк роботи об`єкта (-ів), що є предметом підрядних робіт за цим договором, становить 2 (два) роки».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі № 910/19898/20 та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.02.2021.

04.02.2021 до суду надійшов поданий відповідачем-1 відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 вказав, що застосування до спірних правовідносин Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМУ № 668 від 01.08.2005, на які посилається прокурор, є неправомірним, оскільки ПрАТ «Укргідроенерго» замовляло не капітальне будівництво об`єкта, а лише ремонтні роботи автодорожнього переїзду, про що зазначено в оголошенні на проведення відкритих торгів (аукціону) та додатково підтверджується тим, що зміст Технічного завдання містить чотири дефектні акти, на підставі яких підрядником повинні бути виконані замовлені за договором роботи.

Відповідач-1 вважав, що ним та відповідачем-2 у повному обсязі дотримані вимоги чинного законодавства у сфері публічних закупівель в частині внесення змін до істотних умов договору, а також вимоги Цивільного та Господарського кодексів України в частині зміни тривалості гарантійного строку, оскільки норми чинного законодавства визначають гарантійний строк тривалістю у 10 років лише для нового будівництва, реставрації та капітального ремонту об`єкта, виконання яких не передбачалось умовами укладеного сторонами договору. Більше того, відповідач-1 вказав, що термін 10 років стосується виключно гарантійного строку експлуатації об`єкта і не має жодного стосунку до гарантійних строків якості закінчених робіт.

Відповідач-1 також зазначив, що в ході виконання передбачених договором робіт (після зняття верхнього шару асфальту та демонтажу деформаційних швів), підрядником (відповідачем-2) були виявлені значні пошкодження переїзду через гідротехнічні споруди Дніпровської ГЕС 1932 року, на якому проводились вказані роботи, що підтверджуються, зокрема, низкою протоколів нарад відповідача-1, як замовника.

У зв`язку з виявленим прихованим станом водозливної греблі, на якій відповідачем-2 виконувалися роботи, відповідачем-1 було змінено низку технічних рішень, що передбачено вимогами чинного законодавства та умовами п. 6.2.3 договору.

При цьому відповідач-1 вказував, що про виявлені недоліки об`єкту не йшлося у дефектних актах №№ 1-4, але їх наявність унеможливила подальше виконання робіт відповідачем-2 на умовах укладеного договору в частині взяття на себе гарантійних зобов`язань щодо усунення недоліків протягом 10 (десяти) років, а тому сторонами були погоджені відповідні зміни умов договору.

Враховуючи викладене, відповідач-1 вважав заявлений прокурором позов необґрунтованим та безпідставним, просив суд у його задоволенні відмовити.

05.02.2021 до суду надійшов поданий відповідачем-2 відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 зазначив, що приступивши до роботи та знявши верхній шар асфальту, демонтувавши деформаційні шви, в тому числі, й на прогонових будовах 1932 року, відповідач-2 виявив значні пошкодження плит проїзної частини (повздовжня тріщина довжиною близько 600 м по залізобетонних плитах проїзної частини 1932 року), про що повідомив відповідача-1 листом № 01-01-03/865 від 27.09.2019, в якому також просив відподача-1 про внесення змін до договору в частині зменшення гарантійного строку на роботи з огляду на фактичний стан плит проїзної частини.

У зв`язку з виявленням вищенаведених пошкоджень об`єкта, генеральним проектувальником (ПрАТ «Укргідропроект») з залученням субпідрядника ТВД «Інститут «Дніпродіпротранс» у серпні 2019 року було проведено обстеження стану залізобетонних плит проїзної частини, за результатами якого був складений технічний звіт № 1/2019-3493-МО-ТЗ.

Згідно з рекомендаціями технічного звіту було розроблено проектну документацію на додаткові роботи з підсилення несучої спроможності плит проїзної частини та внесено зміни до проекту «Реконструкція автодорожнього переїзду через гідротехнічні споруди Дніпровської ГЕС по проекту РД ГЕС «Укргідроенерго». Реконструкція. II черга. Коригування. Автодорожній переїзд філії «Дніпровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго». З метою запобігання подальшого руйнування залізобетонних плит проїзної частини 1932 року та недопущення аварійних ситуацій було укладено договір з ТОВ «Інженерні технології будівництва» на додаткові роботи з ліквідації виявлених дефектів від 18.09.2019 № 67/2019. Застосоване технічне рішення було прийнято з огляду на відсутність можливості зупинити рух по мостовому переходу через відсутність альтернативи існуючому транспортному сполученню між правим і лівим берегами р. Дніпро в м. Запоріжжя.

Крім того, відповідач-2 вказав, що було прийнято рішення про проведення повного технічного обстеження об`єкта, для чого між ПрАТ «Укргідроенерго» та ТОВ «Український інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шимановського» був укладений договір № 788У/2019 від 29.10.2019. За результатами проведеного обстеження був складений висновок, згідно з яким зазначений автодорожній переїзд повністю вичерпав власний ресурс і потребує його повної реконструкції з обов`язковою повного зупинкою експлуатації автодорожнього переїзду через греблю Дніпровської ГЕС, проте, проведення реконструкції стане можливим після введення в експлуатацію нових мостів.

Враховуючи викладене, при прийнятті рішення щодо зменшення гарантійного терміну сторонами було взято до уваги фактор транспортного навантаження на автодорожній переїзд, що був об`єктом виконання робіт за договором.

У поданому ним відзиві відповідач-2 також вказав, що юридично-граматична конструкція ст. 318 ГК України, ст. 884 ЦК України та Загальних умов викладена в імперативній формі, що виключає будь-яку можливість їх неоднозначного трактування, а отже, враховуючи зміст вказаних статей, можна дійти висновку, що договір будівельного підряду укладається виключно у разі необхідності здійснення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд. Проте, пунктом 1.1 договору № 557У/2019 від 19.08.2019 встановлено, що предметом договору є ремонт автодорожнього переїзду через водозливну греблю з відновленням асфальтобетонного покриття та частковим ремонтом деформаційних швів філії Дніпровська ГЕС ПрАТ «Укргідроенерго». А оскільки ремонт не є видом будівництва, то на укладений сторонами договір не розповсюджуються вимоги, викладені в ст.ст. 318, 323 ГК України, ст. 884 ЦК України та Загальних умовах укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМУ № 668 від 01.08.2005.

З огляду на викладене, відповідач-2 вважав заявлений прокурором позов необґрунтованим та безпідставним, просив суд у його задоволенні відмовити.

09.02.2021 суд відклав підготовче засідання на 04.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 викликано Міністерство енергетики України, як позивача, у наступне підготовче засідання, призначене на 04.03.2021.

12.02.2021 до суду надійшло подане відповідачем-2 клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву іншим учасникам справи.

15.02.2021 до суду надійшла подана прокуратурою відповідь на відзив відповідача-2, в якій прокурор вказав, що ігнорування відповідних приписів законодавства, безпідставне зменшення гарантійного строку якості виконаних робіт призводять до додаткового витрачання коштів за новими підрядними контрактами, а у випадку міста Запоріжжя - значного утруднення транспортного сполучення між правим та лівим берегом річки Дніпро в обласному центрі, що призведе до неминучих економічних втрат, як області, так і держави в цілому.

Також прокурор вважав, що відступлення від умов тендерної документації та попередньо наданої пропозиції в частині забезпечення упродовж гарантійного строку якості виконаних робіт призводить до порушення проголошеного ст. 4 Закону України «Про публічні закупівлі» принципу недискримінації учасників та рівного ставлення до них. Прокурор вказав, що суб`єкти господарювання, перш ніж претендувати на участь у тій чи іншій закупівлі, оцінюють можливість забезпечення виконання незмінних тендерних умов, зокрема гарантування визначеного у тендерній документації строку експлуатації об`єкта. Подальша їх зміна під час виконання договору про закупівлю, на переконання прокурора, надає законодавчо не передбачену перевагу переможцю торгів.

Крім того, прокурор зазначив, що у спірних правовідносинах предмет закупівлі визначено як роботи за кодом 45233000-9 Будівництво; влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг. При цьому, обираючи предмет закупівлі, замовник має дотримуватись визначень термінів «товари», «роботи» та «послуги», наведених у ст. 1 Закону «Про публічні закупівлі». Згідно з положеннями вказаного Закону поточний ремонт відносять до послуг. При визначенні предмета закупівлі послуг з поточного ремонту також звертають увагу на відповідну термінологію ДБН А.2.2-3:2014, а види робіт встановлюють згідно з ГБН Г.1-218-182:2011. З урахуванням викладеного прокурор вважав, що у контексті закупівельного законодавства поточний ремонт відноситься до послуг, тоді як капітальний ремонт - до робіт.

22.02.2021 до суду надійшла подана прокуратурою відповідь на відзив відповідача-1, в якій прокурор зазначив, що наведені відповідачем заперечення не спростовують викладених у позові порушень ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції станом на 01.12.2019), ст.ст. 179, 323 ГК України, ст.ст. 203, 884 ЦК України та не виключають підстави для визнання недійсною у відповідній частині додаткової угоди № 1 від 27.12.2019. Прокурор вказав, що визначений предмет закупівлі, а також стандарт ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 під час розробки технічного завдання до тендерної документації та пропозиції, що використовується замовником та учасниками торгів, свідчать про те, що у спірних правовідносинах проводився саме капітальний ремонт, який є предметом договору будівельного підряду.

03.03.2021 до суду надійшли подані відповідачем-2 заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач-2 вказав, що вважає доводи, наведені прокуратурою, неспроможними, та такими, що не спростовують заперечення відповідачів, наведені ними у відзивах.

04.03.2021 суд відклав підготовче засідання на 18.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 викликано Міністерство енергетики України, як позивача, у наступне підготовче засідання, призначене на 18.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.04.2021.

23.03.2021 до суду надійшло подане прокуратурою клопотання про долучення доказів.

01.04.2021 до суду надійшло подане відповідачем-1 клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення Easycon у порядку ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, яке було задоволено ухвалою суду від 05.04.2021.

08.04.2021 суд відклав розгляд справи по суті на 15.04.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 викликано Міністерство енергетики України, як позивача, у наступне судове засідання, призначене на 15.04.2021.

12.04.2021 до суду надійшло подане відповідачем-1 клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення Easycon у порядку ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, яке було задоволено ухвалою суду від 13.04.2021.

15.04.2021 представник прокуратури заявлені ним позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представники відповідачів проти задоволення позову заперечували, вважали його безпідставним та необґрунтованим, просили суд у його задоволенні відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору, суд вважав за можливе розглянути справу по суті.

У судовому засіданні 15.04.2021 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

23.07.2019 ПрАТ «Укргідроенерго» на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель (https://prozorro.gov.ua) було розміщено оголошення за № UA-2019-07-23-000813-а про проведення відкритих торгів на закупівлю робіт (ДК 021:2015 код 45233000-9 Будівництво, влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг) Ремонт автодорожнього переїзду через водозливну греблю з відновленням асфальтобетонного покриття та частковим ремонтом деформаційних швів філії Дніпровська ГЕС ПрАТ «Укргідроенерго».

08.08.2019 відбулись відкриті торги (аукціон) за вищевказаним оголошенням № UA-2019-07-23-000813-а, переможцем яких було визнано Консорціум «НВО «Укргідроенергобуд».

19.08.2019 між ПрАТ «Укргідроенерго» (як замовником) та Консорціумом «НВО «Укргідроенергобуд» (як підрядником) був укладений договір на виконання робіт (підряду) № 557У/2019 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору за результатами проведеної процедури закупівлі відкриті торги (Протокол Тендерного комітету № 94-19 від 08.08.2019) замовник доручає, а підрядник забезпечує, відповідно до умов договору виконання робіт: (ДК 021:2015 код 45233000-9 Будівництво, влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг) Ремонт автодорожнього переїзду через водозливну греблю з відновленням асфальтобетонного покриття та частковим ремонтом деформаційних швів філії «Дніпровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго».

Згідно з п. 1.2 договору підрядник зобов`язується своїми силами та з використанням власних матеріально-технічних засобів виконувати роботи, що обумовлені в договорі. Підрядник має право, за письмовою згодою замовника, відповідно до вимог розділу 10 цього договору, залучати до виконання договору третіх осіб - субпідрядників.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що об`єкт, на якому проводитимуться роботи розташований на території філії «Дніпровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» за адресою: м. Запоріжжя, бульвар Вінтера, 1, філія «Дніпровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго».

Гарантійний строк роботи об`єкта(-ів), що є предметом підрядних робіт за цим договором, становить 10 (десять) років (п. 9.2 договору).

Вищенаведені умови п. 9.2 договору відповідають тендерній пропозиції Консорціумом «НВО «Укргідроенергобуд».

У п. 13.2 договору сторони погодили, що цей договір діє до 31.12.2019, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

27.12.2019 сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору, в п. 11 якої сторони дійшли згоди викласти п. 9.2 розділу 9 договору у наступній редакції: «Гарантійний строк роботи об`єкта(-ів), що є предметом підрядних робіт за цим договором, становить 2 (два) роки».

Звертаючись до суду з даним позовом, Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури стверджував, що вищевказаний пункт додаткової угоди № 1 від 27.12.2019 є неправомірним внесенням змін до істотних умов договору та суперечить приписам ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції станом на 01.12.2019), ст.ст. 179, 323 Господарського кодексу України та ст. 884 Цивільного кодексу України, а тому підлягає визнанню недійсною в цій частині на підставі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Заперечуючи проти правомірності заявлених позовних вимог, відповідачі вказували, що:

- застосування до спірних правовідносин Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМУ № 668 від 01.08.2005, на які посилається прокурор, є неправомірним, оскільки ПрАТ «Укргідроенерго» замовляло не капітальне будівництво об`єкта, а лише ремонтні роботи автодорожного переїзду, про що зазначено в оголошенні на проведення відкритих торгів (аукціону) та додатково підтверджується тим, що зміст Технічного завдання містить чотири дефектні акти, на підставі яких підрядником повинні бути виконані замовлені за договором роботи;

- відповідачами у повному обсязі дотримано вимог чинного законодавства у сфері публічних закупівель в частині внесення змін до істотних умов договору, а також вимоги Цивільного та Господарського кодексів України в частині зміни тривалості гарантійного строку, оскільки норми чинного законодавства визначають гарантійний строк тривалістю у 10 років лише для нового будівництва, реставрації та капітального ремонту об`єкта, виконання яких не передбачалось умовами укладеного сторонами договору;

- термін 10 років стосується виключно гарантійного строку експлуатації об`єкта та не має жодного стосунку до гарантійних строків якості закінчених робіт;

- приступивши до роботи та знявши верхній шар асфальту, демонтувавши деформаційні шви, в тому числі, й на прогонових будовах 1932 року, відповідач-2 виявив значні пошкодження залізобетонних плит проїзної частини (повздовжня тріщина довжиною близько 600 м по залізобетонних плитах проїзної частини 1932 року), про що повідомив відповідача-1 листом № 01-01-03/865 від 27.09.2019;

- про виявлені недоліки об`єкту не йшлося у дефектних актах №№ 1-4, але їх наявність унеможливила подальше виконання робіт відповідачем-2 на умовах укладеного договору в частині взяття на себе гарантійних зобов`язань щодо усунення недоліків протягом 10 (десяти) років, а тому сторонами були погоджені відповідні зміни умов договору;

- у зв`язку з виявленням вищенаведених пошкоджень об`єкта, генеральним проектувальником (ПрАТ «Укргідропроект») з залученням субпідрядника ТВД «Інститут «Дніпродіпротранс» у серпні 2019 року було проведено обстеження стану залізобетонних плит проїзної частини, за результатами якого був складений технічний звіт № 1/2019-3493-МО-ТЗ. Згідно з рекомендаціями технічного звіту було розроблено проектну документацію на додаткові роботи з підсилення несучої спроможності плит проїзної частини та внесено зміни до проекту «Реконструкція автодорожнього переїзду через гідротехнічні споруди Дніпровської ГЕС по проекту РД ГЕС «Укргідроенерго». Реконструкція. II черга. Коригування. Автодорожній переїзд філії «Дніпровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго». З метою запобігання подальшого руйнування залізобетонних плит проїзної частини 1932 року та недопущення аварійних ситуацій було укладено договір з ТОВ «Інженерні технології будівництва» на додаткові роботи з ліквідації виявлених дефектів від 18.09.2019 № 67/2019. Застосоване технічне рішення було прийнято з огляду на відсутність можливості зупинити рух по мостовому переходу через відсутність альтернативи існуючому транспортному сполученню між правим і лівим берегами р. Дніпро в м. Запоріжжя;

- враховуючи викладене, при прийнятті рішення щодо зменшення гарантійного терміну сторонами було взято до уваги фактор транспортного навантаження на автодорожній переїзд, що був об`єктом виконання робіт за договором.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача та обґрунтованість заперечень відповідача суд керувався таким.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 (далі - постанова ПВГСУ № 11) роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 2.9 постанова ПВГСУ № 11, на підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. У разі, коли після такого вчинення набрав чинності акт законодавства, норми якого інакше регулюють правовідносини, ніж ті, що діяли в момент вчинення правочину, то норми такого акта, якщо він не має зворотної сили, застосовуються до прав та обов`язків сторін, які виникли з моменту набрання ним чинності.

За приписами ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на 01.12.2019) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

Згідно з визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на 01.12.2019):

- послуги - будь-який предмет закупівлі, крім товарів і робіт, зокрема транспортні послуги, освоєння технологій, наукові дослідження, науково-дослідні або дослідно-конструкторські розробки, медичне та побутове обслуговування, лізинг, найм (оренда), а також фінансові та консультаційні послуги, поточний ремонт;

- роботи - проектування, будівництво нових, розширення, реконструкція, капітальний ремонт та реставрація існуючих об`єктів і споруд виробничого і невиробничого призначення, роботи з нормування в будівництві, геологорозвідувальні роботи, технічне переоснащення діючих підприємств та супровідні роботам послуги, у тому числі геодезичні роботи, буріння, сейсмічні дослідження, аеро- і супутникова фотозйомка та інші послуги, що включаються до кошторисної вартості робіт, якщо вартість таких послуг не перевищує вартості самих робіт;

Положеннями ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави (§ 2 Побутовий підряд, § 3 Будівельний підряд, § 4 Підряд на проектні та пошукові роботи), положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Господарського кодексу України будівництво об`єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб`єктами господарювання для інших суб`єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.

Для здійснення робіт, зазначених у частині першій цієї статті, можуть укладатися договори підряду: на капітальне будівництво (в тому числі субпідряду); на виконання проектних і досліджувальних робіт; на виконання геологічних, геодезичних та інших робіт, необхідних для капітального будівництва; інші договори. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 2 ст. 317 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 318 Господарського кодексу України за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов`язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об`єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов`язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об`єкти і оплатити їх.

Частиною 1 ст. 875 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (ч. 2 ст. 875 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 4 ст. 318 Господарського кодексу України зміст договору підряду на капітальне будівництво, що укладається на підставі державного замовлення, має відповідати цьому замовленню.

Відповідно до ч. 5 ст. 318 Господарського кодексу України договір підряду на капітальне будівництво повинен передбачати: найменування сторін; місце і дату укладення; предмет договору (найменування об`єкта, обсяги і види робіт, передбачених проектом); строки початку і завершення будівництва, виконання робіт; права і обов`язки сторін; вартість і порядок фінансування будівництва об`єкта (робіт); порядок матеріально-технічного, проектного та іншого забезпечення будівництва; режим контролю якості робіт і матеріалів замовником; порядок прийняття об`єкта (робіт); порядок розрахунків за виконані роботи, умови про дефекти і гарантійні строки; страхування ризиків, фінансові гарантії; відповідальність сторін (відшкодування збитків); урегулювання спорів, підстави та умови зміни і розірвання договору.

Частиною 1 ст. 884 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник гарантує досягнення об`єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об`єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Гарантійний строк становить десять років від дня прийняття об`єкта замовником, якщо більший гарантійний строк не встановлений договором або законом.

Таким чином, визначення гарантійного строку є істотною умовою саме договору підряду на капітальне будівництво, що укладається на проведення нового будівництва, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Поняття «капітальне будівництво» охоплює не лише нове будівництво - будівництво підприємств, доріг, громадських будівель і споруд, яке здійснюється на нових майданчиках, а й розширення - здійснення за новим проектом будівництва наступних черг діючого підприємства, додаткових виробничих комплексів, реконструкцію - перебудову існуючих споруд, цехів та інших об`єктів, технічне переоснащення - здійснення комплексу заходів щодо підвищення технічного рівня окремих дільниць виробництва, а також реставрацію та капітальний ремонт будівель і споруд

Згідно з положеннями ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 163 від 04.06.2014 (далі - ДБН А.2.2-3-2014):

- будівництвом є нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва (п. 3.2);

- новим будівництвом є будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва (п. 3.11);

- реконструкцією є перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності) (п. 3.21);

Технічним переоснащенням є комплекс заходів щодо підвищення експлуатаційних властивостей об`єктів виробничого та невиробничого призначення, введених в експлуатацію в установленому порядку, що реалізується шляхом впровадження передових техніки та технології, механізації і автоматизації виробництва, оновлення та заміни застарілого і фізично зношеного устаткування новим, більш ефективним;

- капітальним ремонтом є сукупність робіт на об`єкті будівництва, введеному в експлуатацію в установленому порядку, без зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, що передбачають втручання у несучі та огороджувальні системи при заміні або відновленні конструкцій чи інженерних систем та обладнання у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення його експлуатаційних показників, а також благоустрій території. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності) (п. 3.7)

Водночас, судом встановлено, що предметом укладеного сторонами договору № 557У/2019 від 19.08.2019 було виконання ремонтних робіт з відновленням асфальтобетонного покриття та частковим ремонтом деформаційних швів автодорожнього переїзду через водозливну греблю, які хоч і нерозривно пов`язані з місцезнаходженням об`єкта, однак з урахуванням наведених визначень не є роботами, що підлягають виконанню саме за договором підряду на капітальне будівництво.

Такий висновок суду узгоджується й з визначеннями предметів закупівлі «роботи»/«послуги», наведеними у ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на 01.12.2019), у зв`язку з чим відповідні заперечення прокурора, наведені ним у відповіді на відзив, спростовуються.

Таким чином, укладений сторонами договір є договором підряду, а до правовідносини сторін, що виникли з нього, застосовуються положення § 1. «Загальні положення про підряд» глави 61 «Підряд» Цивільного кодексу України, які не передбачають ані встановлення гарантійного строку, як істотну умову договору підряду, ані встановлення гарантійного строку тривалістю не менше 10 років.

З урахуванням викладеного судом не встановлено невідповідність спірної додаткової угоди вимогам законодавства, чинного на момент її укладення, а відтак не встановлено й наявність правових підстав для визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 27.12.2019 до договору на виконання робіт (підряду) № 557У/2019 від 19.08.2019 в частині п. 11.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 29.04.2021.

Суддя О.Г. Удалова