ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. Справа №909/436/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання - Олійник Н.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Легін В.Б. - адвокат; Марчук А.С. - власник;

від відповідача: Кайдан Д.-С.Т.;

третя особа: не з`явилась

розглянувши апеляційну скаргу Калуської міської ради, м.Калуш Івано-Франківської області №4970/02-32/04 від 29.12.2020 (вх.ЗАГС 01-05/13/21 від 04.01.2021)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.12.2020 (головуючий суддя Скапровська І.М., судді Матуляк П.Я., Кобецька С.М., повний текст складено 14.12.2020, м. Івано-Франківськ)

у справі №909/436/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріана-Еко", Івано-Франківська область,

до відповідача: Калуської міської ради, м. Калуш,

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ДПС України Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ,

про визнання недійсними з дати їх укладення:

- договору оренди земельної ділянки площею 402,3276 га з кадастровим номером :04:001:0002 за адресою: Івано-Франківська обл., м.Калуш, вул. Шахтарська,5;

- договору оренди земельної ділянки площею 244,1306 га з кадастровим номером :03:001:0037 за адресою: Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Промислова,14, укладені між позивачем та відповідачем 21.06.2018. року;

- договору оренди земельної ділянки площею 2,6351 га з кадастровим номером :03:001:0038 за адресою: Івано-Франківська обл. м., Калуш, вул. Шахтарська, 7

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

27.05.2020 ТОВ "Оріана-Еко" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Калуської міської ради про визнання недійсними з дати їх укладення договорів оренди земельних ділянок, а саме: договору оренди земельної ділянки площею 402,3276 га з кадастровим номером :04:001:0002, за адресою: Івано-Франківська область, м.Калуш, вул. Шахтарська,5;

договору оренди земельної ділянки площею 244,1306 га з кадастровим номером :03:001:0037, за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Промислова,14; договору оренди земельної ділянки площею 2,6351 га з кадастровим номером :03:001:0038, за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Шахтарська, 7, укладених між позивачем та відповідачем 21.06.2018 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що директор товариства, підписавши спірні договори, вийшов за межі наданих йому повноважень встановлених Статутом позивача і Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" в редакції, що діяла на момент їх підписання, а відповідно, в силу вимог ЦК України, такі угоди слід визнати недійсними.

На підставі ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 23.10.2020 року залучено до участі у справі № 909/436/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Калуського управління ГУ ДПС в Івано-Франківській області (т. 1, а.с. 160-162).

Ухвалою суду від 04.11.2020 року замінено учасника справи третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Калуське управління ГУ ДПС в Івано-Франківській області на його правонаступника ДПС України Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (т. 1, а.с. 206-207).

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 01.12.2020 року (з урахуванням ухвали від 14.12.2020 про виправлення описки) у справі №909/436/20 (головуючий суддя Скапровська І.М., судді Матуляк П.Я., Кобецька С.М.) позов задоволено. Визнано недійсними з дати їх укладення: договір оренди земельної ділянки площею 402,3276 га з кадастровим номером :04:001:0002, за адресою: Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Шахтарська, 5; договір оренди земельної ділянки площею 244,1306 га. з кадастровим номером :03:001:0037, за адресою: Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Промислова,14, укладені між позивачем та відповідачем 21.06.2018. року; та договір оренди земельної ділянки площею 2,6351 га з кадастровим номером :03:001:0038, за адресою: Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Шахтарська, 7. Стягнуто з Калуської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріана-Еко" - 6 306,00 грн. судового збору (т. 1, а.с. 225-228, 229).

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що в силу вимог статті 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 50 відсотків вартості чистих активів ТОВ "Оріана-Еко", відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності від 30.06.2018, становить 74 271 900,00 грн. Зобов`язання відповідача, згідно договорів оренди, які підписані директором товариства, становлять понад 138 млн. грн. Отже, спірні договори оренди землі є значними, а відповідно, на їх вчинення, загальними зборами товариства повинно було прийматись рішення про надання згоди. Проте, суду не доведено, як факту прийняття загальними зборами рішення про надання згоди на вчинення спірних правочинів, так і того, що статут ТзОВ "Оріана-Еко" встановлював інше, ніж передбачено Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Калуська міська рада подала апеляційну скаргу на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 01.12.2020 у справі №909/436/20, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скаржник оскаржуване рішення вважає незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що право оренди на земельні ділянки згідно спірних договорів зареєстровано, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 07.03.2017. Спірні земельні ділянки передавались в оренду ВАТ «Оріана» у зв`язку із наявністю на них нерухомого майна, яке перебувало у власності даного товариства.

Разом з тим, 05.04.2018 дані об`єкти нерухомості перейшли у власність ТОВ «Оріана-Еко», що підтверджується витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно, а саме були передані до статутного капіталу Товариства за рахунок вкладів учасників товариств: ВАТ «Оріна» та ТОВ «Калуська соляна компанія». Під час передачі до статутного капіталу ТзОВ «Оріана-Еко» нерухомого майна (домбровського кар`єру, сульфатно-збагачувальної фабрики та цеху технологічного автотранспорту) вказані земельні ділянки перебували в користуванні ВАТ «Оріана», якому належало 51 % розміру частки у статутному капіталі ТОВ «Оріана-Еко» на підставі договорів оренди від 04.08.2016, що в черговий раз підтверджує обізнаність (згоду) загальних зборів товариства про необхідність переукладення таких договорів оренди земельних ділянок, у зв`язку із переходом права власності на майно.

Скаржник, покликаючись на норми ст. 120 Земельного кодексу України стверджує, що до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Скаржник вказує, що 50 % вартості чистих активів товариства становить 74 271 900,00 грн (сума чистих активів відповідно до останньої фінансової звітності складає 148 543 800,00 грн). При цьому, сума орендної плати, яку позивач повинен сплатити за договорами оренди земельних ділянок становить 42 456 811,16 грн. Отже, сума орендної плати згідно оспорюваних договорів оренди не перевищує 50 % вартості чистих активів товариства.

Скаржник стверджує, що статутом товариство не встановлено обмежень повноважень директора на підписання оспорюваних договорів. Крім того, станом на день укладення договорів оренди земельних ділянок, відповідно до витягу з Державного реєстру особою, яка уповноважена на підписання правочинів від імені ТОВ «Оріана-Еко» був директор Петрів Василь Іванович . Скаржник наголошує, що ВАТ «Оріана», правонаступником якого є АТ «Оріана» повинно було бути письмово повідомлене про проведення загальних зборів учасників ТОВ «Оріана-Еко» з даних питань. Відсутність такої інформації може свідчити про те, що зазначені позивачем збори не проводились.

З огляду на наведене Калуська міська рада направила звернення до Калуської місцевої прокуратури з приводу неправомірних дій посадових осіб ТОВ «Оріана-Еко». За результатами розгляду вказаного листа Калузькою місцевою прокуратурою 03.08.2020 внесено відомості до ЄРДР за № 0000030 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 366 КК України (службове підроблення).

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення також не враховано, що за час дії спірних договорів оренди землі позивачем неодноразово подавалась податкова звітність відносно сплати орендної плати за земельні ділянки. Отже, сума за такими договорами є задекларованою та визнаною Товариством.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необгрунтованою, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи.

Зокрема, зазначає, що підпунктом «з» пункту 8.3.1 Статуту товариства визначено, що до компетенції загальних зборів учасників Товариства належить встановлення видів угод, що вимагають спеціального узгодження із загальними зборами учасників товариства, та визначення правил укладення таких правочинів. Крім того, п. 8.4.6 Статуту позивача окремо визначено, що повноваження директора позивача на укладення правочинів діють з обмеженнями, встановленими на підставі положень Статуту товариства.

Позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції, що рішенням загальних зборів учасників Товариства від 05.05.2018 встановлені обмеження щодо укладення директором товариства правочинів, а саме, передбачене попереднє письмове погодження загальними зборами учасників Товариства укладення директором від імені товариства договорів та угод, сума платежів за якими одному контрагенту за рік становитиме або перевищуватиме 1 000 000,00 грн.

Позивач стверджує, що директор товариства був ознайомлений з даним рішенням, а тому вчиняючи дії щодо підписання договорів оренди земельних ділянок, діяв свідомо всупереч рішенню загальних зборів учасників Товариства, всупереч інтересам Товариства та усвідомлював протиправність його дій. На думку позивача, скаржник безпідставно розраховує ціну правочину, який мав би вважатись значним виходячи з розміру орендної плати, а не вартості майна, що є предметом договору. Крім того, в силу положень ст. 15 Закону України «Про оренду землі» враховуючи, що земельні ділянки перебувають в розпорядженні одного і того ж органу місцевого самоврядування, передача їх в оренду могла здійснюватись шляхом вчинення одного, а не трьох правочинів. Позивач наголошує, що жодних дій щодо схвалення такого значного правочину, як кожен з договорів оренди земельних ділянок, загальними зборами учасників товариства не здійснювалось, а про належність такого правочину до значного відповідач не міг не знати зважаючи на вартість предметів договорів оренди та сум орендної плати за користування об`єктами оренди. Крім того, відповідачем жодним чином не вчинялись дії щодо встановлення необхідності погодження загальними зборами учасників товариства, яке є орендарем. Просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа не надала суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.03.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 13.04.2021.

Представник відповідача в судовому засіданні виклав та підтримав доводи щодо вимог апеляційної скарги.

Позивач просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу - без задоволення.

Третя особа - ДПС України Головне управління ДПС в Івано-Франківській області не забезпечила явки в судове засідання уповноваженого представника. Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 23.03.2021 про оголошення перерви у справі № 909/436/20 до 13.04.2021 об 12:30 год. надіслано 26.03.2021 третій особі на її офіційну електронну адресу.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників судового процесу.

Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності уповноваженого представника третьої особи.

Обставини справи

Калуською міською радою прийнято рішення № 1666 від 21.06.2018 «Про припинення терміну дії договорів оренди землі, затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ТОВ «Оріана-Еко»» (т. 1, а.с. 66).

Даним рішенням затверджено ТзОВ «Оріана-Еко» технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості): - на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0002, площею 402,3276 га, для розміщення кар`єру на вул. Шахтарська, 5; - на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0037, площею 244,1306 га, для розміщення виробничої бази на вул. Промислова, 14; - на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0038, площею 2,6351 га, для розміщення виробничої бази на вул. Шахтарська, 7 (п. 2 рішення).

Пунктом 3 даного рішення Калуська міська рада вирішила надати в оренду терміном на 5 років ТзОВ «Оріана-Еко» вищезазначені земельні ділянки.

На виконання вказаного рішення 21.06.2018 року між Калуською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оріана-Еко» (Орендар) укладено договір оренди землі. Згідно з п. 1 договору Орендодавець відповідно до рішення Калуської міської ради від 21.06.2018 № 1666 надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для розміщення виробничої бази (код КВЦПЗ 11.02) з кадастровим номером :03:001:0037, яка розташована у межах населеного пункту за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Промислова, 14. В оренду передається земельна ділянка площею 244,1306 га (п. 2 договору) (т. 1, а.с. 15-16).

Відповідно до п. 3 договору на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна Орендаря (сульфатно-збагачувальна фабрика).

Пунктами 4, 8 договору сторони погодили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 412 512 791,46 грн. Орендна плата 3,5 % від нормативної грошової оцінки земель нараховується з моменту прийняття рішення Калуською міською радою, зазначеному в п. 1 даного договору і вноситься в грошовій безготівковій формі в розмірі 14 437 947,70 грн. в рік.

Між тими ж сторонами 21.06.2018 року укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого, Орендодавець відповідно до рішення Калуської міської ради від 21.06.2018 № 1666 надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для розміщення виробничої бази (код КВЦПЗ 11.02) з кадастровим номером :03:001:0038, яка розташована у межах населеного пункту за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Шахтарська, 7. В оренду передається земельна ділянка площею 2,6351 га (п. 2 договору) (т. 1, а.с. 17-18).

Згідно із п. 3 договору на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна Орендаря (цех технологічного автотранспорту, номер запису про право власності: 25627411 від 05.04.2018 року).

Пунктами 4, 8 договору сторони погодили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 11 717 331,20 грн. Орендна плата 3,5 % від нормативної грошової оцінки земель нараховується з моменту прийняття рішення Калуською міською радою, зазначеному в п. 1 даного договору і вноситься в грошовій безготівковій формі в розмірі 410 106,59 грн. в рік.

Також 21.06.2018 року між сторонами укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого, Орендодавець відповідно до рішення Калуської міської ради від 21.06.2018 № 1666 надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для розміщення кар`єру (код КВЦПЗ 11.01) з кадастровим номером :04:001:0002, яка розташована у межах населеного пункту за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Шахтарська, 5. В оренду передається земельна ділянка площею 402,3276 га (п. 2 договору) (т. 1, а.с. 19-20).

Згідно із п. 3 договору на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна Орендаря (домбровський кар`єр, номер запису про право власності: 25627923 від 05.04.2018 року).

Пунктами 4, 8 договору сторони погодили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 789 078 767,69 грн. Орендна плата 3,5 % від нормативної грошової оцінки земель нараховується з моменту прийняття рішення Калуською міською радою, зазначеному в п. 1 даного договору і вноситься в грошовій безготівковій формі в розмірі 27 617 756,87 грн. в рік.

Вищевказані договори укладено до 21.06.2023 року (включно). Після закінчення строку договорів Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію (п. 7 договорів).

Таким чином, розмір орендної плати за строк дії договору (5 років) оренди земельної ділянки площею 244,1306 га, для розміщення виробничої бази (код КВЦПЗ 11.02) з кадастровим номером :03:001:0037, яка розташована у межах населеного пункту за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Промислова, 14., який мав сплатити Орендар за об`єкт оренди становить - 72 189 738,50 грн (14 437 947,70 х 5).

За строк дії договору (5 років) оренди земельної ділянки площею 2,6351 га, для розміщення виробничої бази (код КВЦПЗ 11.02) з кадастровим номером :03:001:0038, яка розташована у межах населеного пункту за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Шахтарська, 7, який мав сплатити Орендар за об`єкт оренди становить - 2 050 532,95 грн (410 106,59 грн х 5).

За строк дії договору (5 років) оренди земельної ділянки площею 402,3276 га, для розміщення кар`єру (код КВЦПЗ 11.01) з кадастровим номером :04:001:0002, яка розташована у межах населеного пункту за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Шахтарська, 5, який мав сплатити Орендар за об`єкт оренди становить - 138 088 784,35 грн. (27 617 756,87 грн. х 5).

Предметом спору у даній справі є визнання недійсними договорів оренди землі, які регулюють орендні правовідносини Калуської міської ради та ТОВ "Оріана-Еко", з підстав відсутності, в силу вимог Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статуту позивача, повноважень у директора Товариства на підписання таких правочинів.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з статтею 1 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» цей Закон визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю (далі - товариство), порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників.

У відповідності до норм статей 11, 29 названого Закону установчим документом товариства є статут, вищим органом товариства є загальні збори.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у статуті товариства зазначаються відомості, зокрема, про органи управління товариством, їх компетенцію, порядок прийняття ними рішень.

Підпунктом «з» пункту 8.3.1 Статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Оріана-Еко», затвердженого загальними зборами учасників Товариства (протокол № 5 від 05 травня 2018 року) визначено, що до компетенції загальних зборів учасників Товариства відноситься встановлення видів угод, що вимагають спеціального узгодження із загальними зборами учасників Товариства, та правил укладення таких правочинів (т. 1, а.с. 21-27).

Пунктом 8.4.6 статуту визначено, що директор Товариства вправі укладати правочини та вчиняти дії від імені Товариства, з урахуванням обмежень встановлених цим статутом.

Відтак, безпідставним є твердження скаржника, що статутом товариство не встановлено обмежень повноважень директора на підписання оспорюваних договорів.

В силу вимог частини 2 статті 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 44 названого Закону рішення про надання згоди на вчинення інших значних правочинів, крім зазначених у частині другій цієї статті, приймаються загальними збори учасників, якщо інше не встановлено статутом товариства. Якщо замість кількох правочинів товариство могло вчинити один значний правочин, то кожен із таких правочинів вважається значним.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Тобто враховуючи, що спірні земельні ділянки перебувають в розпорядженні одного і того ж органу місцевого самоврядування, передача їх в оренду могла здійснюватись шляхом вчинення одного, а не трьох правочинів.

Таким чином, в розумінні ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та ст. 15 Закону України «Про оренду землі», враховуючи вчинення трьох правочинів при можливості вчинити один правочин, який підпадатиме під категорію значних, то кожен з договорів оренди земельних ділянок є також значним правочином і на нього розповсюджуються обмеження щодо укладення, передбачені вказаними Закономи.

Статтею 46 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» унормовано, що значний правочин, правочин із заінтересованістю, вчинений з порушенням порядку прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства лише у разі подальшого схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення.

Подальше схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства з моменту вчинення цього правочину.

До відносин щодо схвалення значного правочину застосовується також правило абзацу другого частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України.

Приписи вищезазначеної норми ЦК України передбачають, що у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 50 % вартості чистих активів зОВ "Оріана-Еко", відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності від 30.06.2018, становить 74 271 900,00 грн. (т. 1, а.с. 14).

Зобов`язання відповідача, згідно спірних договорів оренди землі, підписаних директором Товариства, становлять 212 329 055,80 грн.

Отже, в силу вищенаведених норм права, спірні договори оренди землі є значними, відповідно на їх вчинення, загальними зборами товариства повинно було прийматись рішення про надання згоди Товариства на їх укладення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з приписами частин 1,2 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За відсутності достатнього обсягу цивільної дієздатності таке порушення тягне недійсність правочину.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

З огляду на вищенаведені норми права та фактичні матеріали справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав щодо задоволення позовних вимог про визнання договорів оренди землі від 21.06.2018 недійсними з дати їх укладення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази прийняття загальними зборами товариства рішення про надання згоди на вчинення спірних правочинів, так і того, що статут ТОВ «Оріана-Еко» встановлював інше ніж передбачено Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що зареєструвавши договори і сплативши орендну плату Товариство схвалило договори оренди землі, оскільки в силу вимог ст. 46 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», подальше схвалення правочинну товариством відбувається в порядку, встановленому для прийняття рішень про надання згоди на його вчинення, а не шляхом вчинення реєстраційних дій і списання коштів з рахунку.

З приводу посилань скаржника на звернення до Калуської місцевої прокуратури із заявою з приводу неправомірних дій посадових осіб ТзОВ «Оріана-Еко» та внесення її 03.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000030 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 366 КК України (службове підроблення), суд зазначає, що в силу положень частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Документи, на які посилається скаржник у своїй апеляційній скарзі, не належать до тих, котрі перелічені в частині 6 статті 75 ГПК України.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Івано-Франківської області від 01.12.2020 року у справі №909/436/20.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Згідно з ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

У даній справі суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване судове рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому відсутні правові підстави для його скасування.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 129, 269, 270, 273 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.12.2020 року у справі № 909/436/20 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Калуської міської ради №4970/02-32/04 від 29.12.2020 (вх.ЗАГС 01-05/13/21 від 04.01.2021) залишити без задоволення.

3.Витрати зі сплати судового збору залишити за скаржником.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.04.2021.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.