ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Черкаси справа № 925/184/21

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання Л.В.Романенко, у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду розглянув справу за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36

до Приватного підприємства «Рекламне агентство «ОТ и ДО», м. Черкаси, бульв. Шевченка, 205

про стягнення 14307,84 грн збитків по використанню земельної ділянки без правовстановлюючих документів,

за участю повноважних представників сторін:

позивач: Горшанова В.І. за довіреністю;

відповідача: Мальований С.І. за довіреністю.

Черкаська міська рада звернулась в господарський суд Черкаської області з позовом до Приватного підприємства «Рекламне агентство «ОТ и ДО» про стягнення 14307,84 грн збитків, завданих фактичним користуванням земельною ділянкою без належного оформлення права користування нею за період з 2016 по 2019 роки, та відшкодування судових витрат.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 23.02.2021 суд відкрив провадження у справі. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Розгляд справи призначено на 17.03.2021.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 17.03.2021 розгляд справи відкладено на 30.03.2021.

В судовому засіданні 30.03.2021 оголошувалась перерва до 09:00 год. 16 квітня 2021 року.

Відповідач, належно повідомлений про дату та час судового засідання (розписка від 01.03.2021 в поштовому повідомленні про вручення ухвали), відзиву не подав.

В судовому засіданні:

Представник позивача повідомив про отримання листа від відповідача з пропозиціями позасудового врегулювання спору. Відзиву не отримано. Відповідач не підписав запропонований (направлений) договір оренди земельної ділянки комунальної власності та подав протокол розбіжностей на нього.

Представник відповідача вимоги заперечує. Просить в задоволенні позову відмовити з мотивів недотримання позивачем порядку укладання договорів оренди землі, з мотивів невірного визначення грошової оцінки землі тощо. Просить застосувати строк позовної давності до спірних відносин. Відзиву на позов не подано з мотивів безпідставності вимог.

Відповідач не скористався своїм правом на подання суду відзиву на позовну заяву.

У разі неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній доказами та матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Інших доказів не подано.

За результатами судового розгляду судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Рішенням черкаської міської ради від 17.12.2009 №5-287 «Про надання приватним підприємцям Ковтунову Олегу Олександровичу,

ОСОБА_1 ,

Яраніній Ірині Максимівні,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

та Приватному підприємству «Рекламне агентство «От і До» земельної ділянки в оренду по бульв. Шевченка, 205», останньому було надано в спільне користування земельну ділянку площею 481 м2 по бульв. Шевченка, 205 в оренду на 49 років під дегустаційний зал та центр підводного навчання із визначенням частки землекористування. Визначена площа для нарахування орендної плати 95 м2.

Праводавець (власник землі - Черкаська міська рада) зобов`язав (п. 3.1. Рішення) перелічених осіб протягом двох місяців з моменту прийняття рішення укласти договори оренди землі та здійснити їх державну реєстрацію (а.с. 12).

На момент розгляду справи судом договір оренди землі ПП «Рекламне агентство «От і До» з міською радою не уклав.

Відповідач є власником об`єкту нерухомості (частини нежитлового приміщення 5-го поверху дегустаційного залу та центру підводного плавання по бульв. Шевченка, 205, м. Черкаси). Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності САА 658871 від 11.01.2005, видане виконавчим комітетом Черкаської міської ради.

Міська рада через свій структурний підрозділ Департамент архітектури та містобудування неодноразово письмово зверталася до відповідача з вимогою укласти договір оренди землі, направляла примірник договору оренди землі для підписання, а також примірник договору про відшкодування збитків власнику землі:

- від 06.07.2018 вих. №3844-01-14 (а.с. 13);

- від 25.07.2018 вих. №4241-01-25 (а.с. 14-16);

- від 07.02.2019 вих. №511-01-25 (а.с. 20-22) з описами вкладення, доказами направлення відповідачеві.

Листи були проігноровані.

За дорученням Черкаської міської ради Департамент архітектури провів комісійну перевірку використання землі та визначення збитків власнику землі, що оформлено Актом №9-2019 від 27.11.2019 (а.с. 28-29). Акт затверджено рішенням ради №140 від 11.02.2020 (а.с. 26). Рішення не оспорене та не скасоване.

Департамент виконав розрахунок збитків за час фактичного користування земельною ділянкою (а.с. 29). Сума збитків складає 14307,84 грн.

Відповідач неодноразово запрошувався на засідання комісії для визначення збитків. Запрошення були проігноровані, представник відповідача (користувача) на засідання комісії не з`явився.

Ухилення відповідача від укладення договору оренди землі та внесення плати за землю стали причиною звернення позивача в господарський суд Черкаської області за захистом порушеного права та примусового стягнення збитків за користування земельною ділянкою без договору.

Відповідач вимоги заперечив. Доводи позивача належними доказами не спростував, але в засіданні суду заявив про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин до січня 2018 року.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Суд враховує, що позивач є органом місцевого самоврядування (витяг з ЄДРПОУ, а.с. 8-9), в своїй повсякденній діяльності керується нормами ст. 19 Конституції України та приписами ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» - та може діяти лише у спосіб, встановлений Законом (і не інакше).

Правові основи діяльності відповідача (витяг з ЄДРПОУ, а.с. 5-7) врегульовані положеннями Конституції України, нормами Цивільного кодексу та Господарського кодексу України, а також Земельного кодексу України в частині використання земельної ділянки комунальної власності.

Як встановлено судом, відносини між сторонами слід розцінювати як відносини з оренди земельних ділянок в межах населеного пункту без належних правових підстав, поза договором.

Суд враховує, що волевиявлення і позивача і відповідача було направлено на передачу та отримання в строкову оренду земельної ділянки комунальної власності під об`єктом нерухомості відповідача, що оформлено рішенням Черкаської міської ради №5-287 від 17.12.2009 (а.с. 12).

Суд враховує, що саме відповідач ухилився від укладення письмового двостороннього оплатного консенсуального договору оренди землі, умови якого запропоновані позивачем.

Суд враховує, що відповідач на законних підставах володіє об`єктом нерухомості та використовує ділянку без правовстановлюючих документів. Обов`язок внесення плати за землю виник у відповідача з моменту набуття права на нерухоме майно, адже за приписами ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Використання землі в Україні є платним (ЗУ «Про оренду землі»).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки із земель комунальної власності укладається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. ст. 116, 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 206 Земельного Кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Ч. 1 ст. 93 ЗК встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 96 ЗК землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідач за первісним позовом не був ні власником, ні постійним землекористувачем земельної ділянки з часу придбання нерухомого майна і до моменту державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що виникло на підставі Договору оренди землі, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача орендна плата (ст. 14.1.72, 14.1.73 Податкового кодексу України).

За змістом наведених приписів, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування завданих збитків.

Статтею 156 ЗК України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють фізичні та юридичні особи, що їх заподіяли, добровільно або у судовому порядку. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання орендних відносин врегульовано вимогами гл. 58 Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», положеннями Земельного кодексу України, положеннями Податкового кодексу України в частині внесення орендної плати за землю. Суд вважає, що сторонами не укладено договору оренди землі та не досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.

Відповідно до п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 №284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Згідно з положеннями ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивачем за час фактичного користування відповідачем земельною ділянкою площею 0,0095 га без договору оренди за період з 01.11.2016 по 30.11.2019 було визначено загальний розмір збитків у вигляді неодержаного доходу в розмірі 14307,84 грн.

Розрахунок вимог (а.с. 29).

Позивачем заявлено до стягнення 14307,84 грн. за період з 01.11.2016 по 30.11.2019. Позивач не змінював періоди стягнення та суму стягнення.

Розрахунок виконано за кожен календарний рік з урахуванням витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 23-24). Розрахунок не спростований відповідачем у належний спосіб. Свій контр розрахунок вимог ним не представлено. Департамент фінансової політики Черкаської міської ради повідомив юридичний департамент листом вих. №473/18-08 від 16.03.2029, що сума збитків відповідачем не відшкодована, рішення міської ради не виконано, кошти в бюджет міста не надходили (а.с. 30).

Стосовно застосування строку позовної давності до спірних відносин за заявою ПП «Рекламне агентство «От і До».

Відповідачем заявлено в судовому засіданні про застосування строку позовної давності до спірних відносин з лютого2021 по лютий 2018 року.

Відповідно до приписів статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

У частині 1 статті 258 Цивільного кодексу України зазначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

У статті 260 Цивільного кодексу України зазначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання (частини 1, 5 статті 261 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач звернувся в господарський суд 17.02.2021, тому суд вважає, що строк позовної давності для позивача за невиконаних відповідачем зобов`язанням має рахуватися з періоду 01.02.2018. Оскільки позивач не збільшував терміни стягнення, то вимоги можуть бути задоволені по 30.11.2019

Позивач не заявляв клопотань про поновлення пропущеного строку позовної давності чи про захист порушеного права внаслідок сплину строку позовної давності. Строк позовної давності може бути застосований за умови порушення права позивача у спірних правовідносинах, що доведено матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

З огляду на викладене, суд задовольняє клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до спірних відносин, в тому числі і з мотивів порушеного права заявника з 01.11.2016 по 30.01.2018, що є підставою відмови в позові в цій частині.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів та документів для огляду судом. Неодноразові ухвали суду не виконані.

Суд наводить свій розрахунок вимоги:

2018 5884,20 грн. в рік 11 міс - 5393,85 грн.;

2019 5884,20 грн. в рік 11 міс - 5393,85 грн. Загальна сума до стягнення - 10787,70 грн.

Позовні вимоги належить задовольнити частково та стягнути збитки за період 01.02.2018 по 30.11.2019 в сумі 10787,70 грн., з покладенням витрат на позивача відповідно до приписів ст.ст. 129-130 ГПК України.

В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити з мотивів пропуску строку позовної давності позивачем.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з відповідача: приватного підприємства «Рекламне агентство ОТ і ДО», м. Черкаси, бульв. Шевченка, 205, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

10787,70 грн збитків по платі за землю.

Стягнути з відповідача: приватного підприємства «Рекламне агентство ОТ і ДО», м. Черкаси, бульв. Шевченка, 205, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

2270,00 грн судового збору.

В решті вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 23.04.2021.

Суддя Г.М. Скиба