РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2021Справа № 910/1728/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Золотоніський аграрний союз"

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега"

про стягнення 107 240,98 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Золотоніський аграрний союз" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" (далі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування у розмірі 107 240,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06.10.2019 року, позивачу завдано шкоду внаслідок пошкодження належного йому автомобіля "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Chevrolet", реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 523361, позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків у розмірі 100 000,00 грн. (страхова сума за шкоду майну, встановлена вищенаведеним полісом), а також 3 180,98 грн. 3 % річних та 4 060,00 інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасне проведення розрахунків, покладається на відповідача. Також, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача всі понесені ним у судовому процесі витрати, включно з витратами на проведення судової експертизи та витратами на оплату професійної правничої допомоги, попередній (орієнтований) розмір яких склав 10 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

23.02.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Золотоніський аграрний союз" про усунення недоліків позовної заяви, якою встановлені судом недоліки усунуто.

Враховуючи наведені обставини, ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2021 року відкрито провадження у справі № 910/1728/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

12.03.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла запитувана судом інформація.

19.03.2021 року через відділ діловодства суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" від 16.03.2021 року № 295 на позовну заяву, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що 07.10.2020 року відповідач отримав від позивача повідомлення про настання страхового випадку по події, що сталася 06.10.2020 року за участю застрахованого відповідачем автомобіля "Chevrolet", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля належного позивачу "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 . На виконання приписів статті 34.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач для визначення розміру збитків, завданих автомобілю "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 07.10.2020 року замовив відповідний огляд та експертну оцінку в експерта - ФОП Семенченко П.О. 11.10.2020 року означеним експертом було проведено огляд вказаного автомобіля, під час якого встановлено, що автомобіль частково розібрано, оскільки на останньому відсутній бампер передній в збору, блок-фари передні, підсилювач бамперу переднього, демпфери підсилювача бамперу, дефлектори радіаторів, повітря-забірника фільтру ДВЗ, кронштейн переднього бамперу, панель замка капота, решітка радіаторів та інші складові, що містяться в передній частині автомобіля. Зважаючи на викладені обставини, 27.11.2019 року ФОП Семенченко П.О. повідомив відповідача про те, що наведений автомобіль розібрано до спливу 10-денного строку, передбаченого пунктом 33.3 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що позбавило його можливості провести дослідження (оцінку) з визначення вартості відновлювального ремонту та розміру заподіяного матеріального збитку, з урахуванням зносу автомобіля "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , заподіяного у ДТП, яка сталася 06.10.2019 року. За наведених обставин, відповідач вказував на те, що невиконання позивачем вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причин та обставин її настання або розміру заподіяної шкоди, що є підставою для відмови у виплаті чи примусовому стягненні спірного страхового відшкодування. Крім того, відповідач зазначив про те, що долучені позивачем до матеріалів справи висновки експертного дослідження від 09.11.2019 року № 398/19 та від 25.02.2020 року № 398-1/19, на його думку, не є належними доказами, оскільки ці висновки складені після розбирання/збирання автомобіля, що підтверджується відеозаписом, наданим позивачем, а також після спливу тривалого часу з моменту вчинення ДТП, тому можуть містити пошкодження, не пов`язані зі спірною ДТП, що мала місце 06.10.2019 року. Також у відзиві на позовну заяву Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Омега" заперечило проти стягнення з нього судових витрат у даній справі.

12.04.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла відповідь позивача від 01.04.2021 року № 01-04/в на відзив на позовну заяву, в якій останній вказав, що на відеозаписі з місця проведення огляду (що виконаний представником позивача) чітко вбачається, що транспортний засіб знаходився в аварійному стані, проте без ознак його розукомплектування (часткового розбирання), тоді як ФОП Семенченко П.О. фактично оглянув пошкоджений автомобіль "Hyundai Tucson", при чому для фіксації всіх пошкоджень, за ініціативи представника страхової компанії, було тимчасово знято пошкоджений внаслідок ДТП передній бампер авто (для фотозйомки пошкоджених вузлів та агрегатів). У той же час, на замовлення позивача пошкоджений автомобіль 04.11.2019 року був оглянутий судовим експертом-товарознавцем ОСОБА_2 , який склав два висновки автотоварознавчого дослідження. На вказаний огляд автомобіля судовим експертом в установленому законом порядку були запрошені уповноважені представники, зокрема, Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега". Проте відповідач явку останніх не забезпечив, заперечень до проведеного експертом акту огляду транспортного засобу не надав, викладені експертом висновки не спростував. Також позивач наголосив на тому, що складові переднього бампера застрахованого автомобіля дійсно були сильно пошкоджені внаслідок ДТП і не могли бути на місці, як того вимагає технічна характеристика транспортного засобу, однак станом на 11.10.2019 року жодного ремонту чи механічного розукомплектування автомобіля позивач не проводив. Крім того, у вказаній заяві по суті спору позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 3 000,00 грн. витрат, які становлять вартість проведеної автотоварознавчої експертизи.

Слід також зазначити, що у відповіді на відзив на позовну заяву позивач просив суд здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Проте при дослідженні матеріалів справи суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення означеного клопотання, оскільки позивачем у встановленому законом порядку не наведено достатніх підстав для розгляду цієї справи в порядку загального позовного провадження, не обґрунтовано, яким чином розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження позбавить його права на повний та ефективний захист своєї позиції, з урахуванням предмету спору між сторонами, а також не заявлено жодного клопотання, задоволення якого унеможливлює розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Інших клопотань чи заяв, зокрема, по суті спору, від сторін до суду не надходило.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Золотоніський аграрний союз" на праві власності належить транспортний засіб - автомобіль "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією відповідного свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 .

06.10.2019 року о 16:45 год. на перехресті вулиці Київський Шлях та вулиці Момота в місті Бориспіль Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Chevrolet", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який виїхав на регульоване перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення із належним позивачу автомобілем "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 (який керував вказаним транспортним засобом за погодженням з його власником), внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до полісу серії АО № 523361 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільна правова відповідальність водія автомобіля "Chevrolet", реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у відповідача із встановленим розміром франшизи - 1 000,00 грн. та лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн.

07.10.2019 року уповноважена особа позивача - водій пошкодженого автомобіля "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 звернувся до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" із повідомленням про настання страхового випадку (від потерпілої особи), яким повідомив відповідача про настання вищенаведеної ДТП та вказав відомості, зокрема, про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу.

Зазначене повідомлення отримано Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Омега" 07.10.2019 року та зареєстровано під вхідним номером 5566.

Крім того, у матеріалах справи наявні адресовані відповідачу пояснення щодо ДТП від 07.10.2019 року (отримані відповідачем 07.10.2019 року та зареєстровані під вхідним № 5567), підписані іншим її учасником - водієм автомобіля "Chevrolet", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 . У цих поясненнях ОСОБА_1 вказав, що 06.10.2019 року він їхав зі сторони міста Києва у напрямку міста Харкова; у місті Бориспіль по вулиці Київський Шлях на перехресті вулиці Момота проїхав на червоне світло світлофора, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем "Hyundai Tucson", державний номер НОМЕР_1 .

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2020 року в справі № 359/9759/19 (провадження № 3/359/38/2020) провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. У той же час вказаним судовим рішенням було встановлено наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення, яка була підтверджена показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 403708 від 06.10.2019 року, а також схемою місця ДТП.

Слід також зазначити, що на замовлення позивача судовим експертом Ковалем Ігорем Миколайовичем 09.11.2019 року складено висновок № 398/19 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, згідно з яким, з урахуванням складеного цим експертом висновку від 25.02.2020 року № 398-1/19 додаткового експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Hyundai Tucson", державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, яка сталась 06.10.2019 року, станом на дату проведення первинного дослідження становить 349 150,18 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля - позивачу, внаслідок його пошкодження станом на дату проведення первинного дослідження складає 217 541,09 грн.

Листом від 13.02.2020 року № 2 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Золотоніський аграрний союз" звернулося до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" із заявою про виплату страхового відшкодування за вищевказаною страховою подією на вказаний у цій заяві розрахунковий рахунок позивача з долученням пакету необхідних документів. Означена заява була надіслана позивачем на адресу відповідача 06.04.2020 року та отримана Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Омега" 10.04.2020 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями повідомлення про вручення цього поштового відправлення та відповідного опису вкладення у цінний лист.

Разом із тим, у відповідь на заяву про страхове відшкодування (отриману відповідачем 07.10.2019 року за вх. № 5566) Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Омега" направило на адресу позивача лист від 01.07.2020 року № 1004, в якому вказало, що на виконання вимог статті 34.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач 11.10.2019 року для визначення розміру збитків, завданих позивачу як власнику пошкодженого автомобіля, здійснив огляд автомобіля "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 . Проте, згідно з повідомленням ФОП Семенченко П.О. наведений автомобіль на момент його огляду - 11.10.2019 року, знаходився на СТО частково розібраний. За таких обставин, у цьому листі відповідач зазначив про неможливість визначити вартість матеріального збитку внаслідок порушення позивачем вимог статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування за полісом серії АО № 523361 з наведених підстав. Інших підстав для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, відповідачем зазначено не було.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив позивачу страхового відшкодування, і означена відмова відповідача у виплаті цього страхового відшкодування, на думку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Золотоніський аграрний союз", не ґрунтується на імперативних законодавчих приписах, останнє звернулося до суду з даним позовом.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина фізичної особи ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку, а його цивільно-правова відповідальність застрахована відповідачем.

Так, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Зокрема, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Вказана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статті 980 Цивільного кодексу України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

У свою чергу, за вольовою ознакою згідно з положеннями статті 999 Цивільного кодексу України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 33-11 статті 311 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Відповідно до пункту 33.3 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Згідно з пунктами 34.2, 34.3 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

За умовами пункту 37.1.3 статті 37.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Заперечуючи проти вимог позивача, Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Омега" посилалося на те, що на виконання приписів статті 34.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач для визначення розміру збитків, завданих автомобілю "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 07.10.2020 року замовив відповідний огляд та експертну оцінку в експерта - ФОП Семенченко П.О. 11.10.2020 року означеним експертом було проведено огляд вказаного автомобіля, під час якого встановлено, що автомобіль частково розібрано. Зважаючи на викладені обставини, 27.11.2019 року ФОП Семенченко П.О. повідомив відповідача про те, що наведений автомобіль розібрано до спливу 10-денного строку, передбаченого пунктом 33.3 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що позбавило його можливості провести дослідження (оцінку) з визначення вартості відновлювального ремонту та розміру заподіяного матеріального збитку, з урахуванням зносу автомобіля "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , заподіяного у ДТП, яка сталася 06.10.2019 року. За наведених обставин, відповідач вказував на те, що невиконання позивачем вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причин та обставин її настання або розміру заподіяної шкоди, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

На підтвердження означених обставин відповідачем до матеріалів справи долучено копію повідомлення ФОП Семенченко П.О. про неможливість проведення дослідження від 27.11.2019 року.

Проте вищенаведені заперечення відповідача не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості колісних транспортних засобів визначаються Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року (далі - Методика).

Разом із тим, у пункті 8.5 Методики вказано, що калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено (тобто відремонтовано) повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

Проте відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження факту повного або часткового відновлення пошкодженого автомобіля "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час проведення його огляду ФОП Семенченко П.О.

Судом також враховано, що спірна ДТП фактично сталася внаслідок лобового зіткнення належного позивачу автомобіля із застрахованим відповідачем транспортним засобом, що пояснює можливе фізичне відокремлення певних складових частин вказаних автомобілів та порушення їх цілісності безпосередньо під час ДТП. Докази, які свідчать про те, що таке відокремлення стало наслідком ремонтних чи інших робіт, здійснених після настання ДТП, відповідачем надано не було. Такі докази відсутні й у матеріалах справи.

Суд також звертає увагу на наступне.

Як було зазначено вище, на замовлення позивача судовим експертом Ковалем Ігорем Миколайовичем (свідоцтво № 49 від 03.07.2015 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) 09.11.2019 року складено висновок № 398/19 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, згідно з яким, з урахуванням складеного цим експертом висновку від 25.02.2020 року № 398-1/19 додаткового експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Hyundai Tucson", державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, яка сталась 06.10.2019 року, станом на дату проведення первинного дослідження становить 349 150,18 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля - позивачу, внаслідок його пошкодження станом на дату проведення первинного дослідження складає 217 541,09 грн.

Відповідач, незважаючи на його належне повідомлення про дату, час і місце огляду експертом Ковалем Ігорем Миколайовичем пошкодженого автомобіля позивача, явку свого уповноваженого представника для участі в такому огляді не забезпечив.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Разом із тим, за статтею 13 цього Закону незалежно від виду судочинства судовий експерт має право, зокрема, проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом.

У свою чергу, проведення експертиз та експертних досліджень унормовано Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до чинного законодавства для юридичних і фізичних осіб на договірних засадах експертами проводяться експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи (пункт 1.3 Інструкції).

Згідно з пунктом 1.8 Інструкції підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Результати проведення експертизи викладаються у письмовому документі - висновку експерта.

В інших випадках проводиться експертне дослідження, підставою для якого є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовою заявою (листом) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються.

Результати проведення експертних досліджень викладаються у письмовому документі - висновку експертного дослідження.

Пунктом 1.3 Методики встановлено, що вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

За змістом пунктів д) та е) пункту 1.4 Методики остання застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, а також визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Посилання відповідача на те, що долучені позивачем до матеріалів справи висновки експертного дослідження від 09.11.2019 року № 398/19 та від 25.02.2020 року № 398-1/19 не є належними доказами, оскільки складені після розбирання/збирання автомобіля, а також після спливу тривалого часу з моменту вчинення ДТП, оцінюються судом критично з огляду, зокрема, на те, що матеріалами справи не підтверджено факт відновлення належного позивачу автомобіля на момент його огляду. Суд також звертає увагу на наявну в матеріалах справи копію листа судового експерта Коваля І.М. від 08.07.2020 року, за змістом якого на момент огляду автомобіля "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 вказаний транспортний засіб знаходився у тому стані, в якому він перебував безпосередньо після ДТП, тоді як будь-яких ознак слюсарних робіт з демонтажу деталей, вузлів та агрегатів цього автомобіля виявлено не було.

Крім того, у законодавстві України відсутні вимоги відносно строку проведення автотоварознавчого дослідження після ДТП, у той час як матеріали справи не містять доказів на підтвердження повного чи часткового відновлення пошкодженого автомобіля на момент проведення такого дослідження.

У той же час заперечень щодо форми і суті проведеного на замовлення позивача експертного дослідження відповідачем висловлено не було, як і не заявленого окремого клопотання про призначення в даній справі судової експертизи з метою визначення дійсного розміру завданої позивачу шкоди та вартості відновлювального ремонту автомобіля "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Враховуючи вищенаведене, а також зважаючи на відсутність заперечень та зауважень відповідача щодо правильності визначення вартості відновлювального ремонту і матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталась 06.10.2019 року, наданий позивачем висновок від 09.11.2019 року № 398/19 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, з урахуванням висновку від 25.02.2020 року № 398-1/19 додаткового експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складений судовим експертом Ковалем Ігорем Миколайовичем, приймається судом як належний доказ на підтвердження розміру завданих позивачу збитків внаслідок вищенаведеної ДТП.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а в разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Водночас абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

За умовами статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У даному випадку, положеннями полісу серії АО № 523361 було передбачено франшизу в розмірі 1 000,00 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір завданих позивачу збитків внаслідок ДТП та вартість відновлювального ремонту його автомобіля, що у передбаченому законом порядку були встановлені судовим експертом у висновку експертного дослідження від 09.11.2019 року № 398/19, з урахуванням висновку додаткового експертного автотоварознавчого дослідження від 25.02.2020 року № 398-1/19, беручи до уваги те, що вина фізичної особи ОСОБА_1 у вчиненні ДТП встановлена у судовому порядку, а його цивільно-правова відповідальність застрахована відповідачем, а також зважаючи на визначені полісом серії АО № 523361 розміри лімітів відповідальності (100 000,00 грн.) та франшизи (1 000,00 грн.), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу 99 000,00 грн. (суму страхового відшкодування у межах встановленого полісом ліміту за вирахуванням франшизи, на яку таке страхове відшкодування завжди зменшується в силу імперативних законодавчих приписів).

Враховуючи вищевикладені обставини, позовна вимога Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Золотоніський аграрний союз" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" страхового відшкодування в сумі 100 000,00 грн. підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. Водночас у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 000,00 грн. страхового відшкодування слід відмовити.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3 180,98 грн. 3 % річних, нарахованих у період з 08.01.2020 року по 29.01.2021 року на суму заборгованості у розмірі 100 000,00 грн., а також 4 060,00 грн. інфляційних втрат, нарахованих протягом січня-листопада 2020 року на вказану суму основного боргу.

Як було зазначено вище, відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Враховуючи те, що заява уповноваженої особи позивача № 5566 від 07.10.2019 про страхове відшкодування була отримана уповноваженою особою відповідача 07.10.2019 року (що не заперечувалося відповідачем, зокрема, в адресованому позивачу листі від 01.07.2020 року № 1004), суд дійшов висновку про те, що останнім днем терміну для здійснення страхового відшкодування є 05.01.2020 року.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату (страхове відшкодування), є грошовим зобов`язанням, а тому правовідносини з відшкодування шкоди, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат в сумі 4 060,00 грн. та 3% річних у розмірі 3 180,98 грн., суд вважає його таким, що не у повній мірі відповідає приписам чинного законодавства, у зв`язку із нарахуванням означених компенсаційних виплат на завищену суму страхового відшкодування.

Відтак, беручи до уваги встановлений судом дійсний розмір належного до стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 99 000,00 грн. (зважаючи на встановлену в полісі АО № 523361 франшизу в розмірі 1 000,00 грн.), суд, з урахуванням меж позовних вимог та вказаних позивачем періодів нарахування, дійшов висновку про те, що стягненню з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Золотоніський аграрний союз" підлягає 3 149,17 грн. 3 % річних, нарахованих у період з 08.01.2020 року по 29.01.2021 року на суму заборгованості у розмірі 99 000,00 грн., а також 4 015,27 грн. інфляційних втрат, нарахованих протягом січня-листопада 2020 року на вказану судом суму основного боргу.

Водночас у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 31,81 грн. 3 % річних та 44,73 грн. інфляційних втрат слід відмовити.

Щодо вимог позивача про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" 3 000,00 грн. витрат, які становлять вартість проведеної автотоварознавчої експертизи, слід зазначити наступне.

Так, у позовній заяві Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Золотоніський аграрний союз" просило суд стягнути з відповідача всі понесені позивачем у судовому процесі витрати, включно з витратами на проведення судової експертизи. Разом із тим, у відповіді на відзив на позовну заяву була викладена вимога позивача про стягнення з відповідача 3 000,00 грн. витрат, які становлять вартість проведеної автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до пункту 34.3 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Проте позивачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження оплати та фактичного понесення ним витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, яке виконував судовий експерт Коваль І.М.

Суд також звертає увагу позивача на те, що вказані витрати не можуть бути віднесені до судових витрат, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, оскільки підлягають стягненню на підставі норми матеріального права - статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Крім того, судова експертиза та експертне дослідження не є тотожними поняттями в розумінні Закону України "Про судову експертизу".

У той же час судової експертизи у порядку приписів Господарського процесуального кодексу України у даній справі призначено не було.

Крім того, за умовами частини 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Однак вимога позивача про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" 3 000,00 грн. витрат, які становлять вартість проведеної автотоварознавчої експертизи, була відсутня у поданій позивачем позовній заяві та вперше викладена останнім у відповіді на відзив на позовну заяву від 01.04.2021 року № 01-04/в, що додатково свідчить про відсутність правових підстав для задоволення такої вимоги.

При цьому, суд зазначає, що інші доводи учасників справи не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

За таких обставин, вказаний позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 126, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Золотоніський аграрний союз" до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" про стягнення 107 240,98 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" (01054, місто Києва, вулиця Дмитрівська, будинок 48-Г, літера А; ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Золотоніський аграрний союз" (19734, Черкаська область, Золотоніський район, село Нова Дмитрівка, вулиця Жашківська, будинок 3; ) 99 000 (дев`яносто дев`ять тисяч) грн. 00 коп. страхового відшкодування, 3 149 (три тисячі сто сорок дев`ять) грн. 17 коп. 3 % річних, 4 015 (чотири тисячі п`ятнадцять) грн. 27 коп. інфляційних втрат та 2 247 (дві тисячі двісті сорок сім) грн. 21 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Відповідно до підпункту 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 27.04.2021 року.

Суддя В.С. Ломака