ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 Справа № 917/237/21

м. Полтава

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз", Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021

до Приватного акціонерного товариства "Кременчукгаз", пров. Героїв Бреста, 46, м. Кременчук, Полтавська область, 39601

про стягнення 39 908,56 грн

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 39 908,56 грн. за порушення строків оплати за перевищення замовленої (договірної) потужності відповідно до умов договору транспортування природного газу № від 01.03.2019, з яких 33 205,13 грн. пеня, 3748,84 грн. 3% річні, 2954,58 грн. інфляційні втрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем було сплачено плату за перевищення замовленої потужності за серпень та грудень 2019 року з порушенням строків, визначених п. 8.4 Договору, що має свої наслідком застосування відповідальності шляхом нарахування пені відповідно до п. 13.5 договору, а також нарахування трьох відсотків річних та інфляційних згідно ст. 625 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України.

Ухвалою від 26.02.2021 (а.с. 54-55) суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - до 15 днів з дня отримання ухвали та для подання заперечень - до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Зазначена ухвала направлялась відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 53) та отримана представником відповідача 01.03.2021, про що свідчить відмітка на повідомленні про отримання поштового відправлення (а.с. 57).

Ухвалою від 11.03.2021 (а.с. 62-63) суд відхилив клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін (вх. № 2678 від 11.03.2021, а.с. 58).

Відповідач у відзиві (вх. № 2890 від 16.03.2021; а.с. 65-70) заперечує проти позову в частині вимог про стягнення 83,97 грн. річних та 755,76 грн. пені, нарахованих за зобов`язаннями грудня 2019 року, посилаючись на те, що позивачем не надані належні докази надіслання на електронну пошту із використанням інформаційної платформи звіту про використання замовленої потужності та рахунку на оплату за грудень 2019 року в строк, визначений Договором (до 14.01.2020 року). Одночасно у відзиві відповідач зазначає, що сплата за перевищення замовленої потужності за грудень була здійснена ним після закінчення дводенного строку з моменту отримання від позивача акту наданих послуг від 31.12.2020р. № 12-2019-/1001219, який було фактично отримано ним в паперовій формі 21.01.2020 року.

Крім того, відповідач у відзиві посилається на невірність здійсненого позивачем розрахунку трьох відсотків річних та пені за зобов`язаннями серпня 2019 року, здійсненого з 20.09.2019 року, вважає обґрунтованим їх нарахування з 21.09.2019р., з посиланням на правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої прийменник «до» з календарною датою в українській мові вживають для позначення кінцевої календарної дати виконання чого-небудь включно.

За розрахунком відповідача, обґрунтована сума трьох відсотків річних на вказану заборгованість складає 1884,14 грн., а пені - 6 464, 83грн., різниця складає 17,28 та 190,14 грн. відповідно.

Відповідач у відзиві також просить суд не приймати як доказ реєстр файлів, відправлених з інформаційної платформи філії «Оператор ГТС» АТ «Укртрансгаз» та відмовити в позові в частині стягнення 1047,15 грн.

У відповіді на відзив (а.с. 99-101) позивач заперечує проти доводів, викладених у відзиві, зазначаючи, що відповідно до п. 2.8 Договору відповідач (замовник) набув право доступу до інформаційної платформи з моменту підписання Договору, сплату вартості перевищення замовленої (договірної) потужності за грудень 2019 року в строки, визначені п.8.4 Договору, не здійснив. Одночасно позивач звертає увагу на те, що підставою платежу, здійсненого відповідачем 27.03.2020 року, зазначено рахунок № 12-2019-/1001219 від 31.12.2019, який був відправлений відповідачу на електронну пошту з інформаційної платформи. Таким чином, доводи відповідача про неотримання ним зазначеного рахунку позивач вважає необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

01.03.2019 року між позивачем (Оператором) та відповідачем (Замовником) було укладено Договір транспортування природного газу № (далі - Договір, а.с. 8-18).

До Договору сторони уклали Додаткові угоди №№ 1-4 (а.с. 19-30).

Додатковою угодою № 4 від 29.07.2019 року сторони виклали розділи ІІ-ХІІ Договору в новій редакції (а.с. 22-30.)

Відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.07.2019 року), Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

П. 2.8 Договору передбачено, що взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу Оператора відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс). Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього Договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим Замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи Замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом.

Відповідно до п. 3.2 Договору, Оператор має право стягувати з Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, та/або плату за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями в порядку, визначеному цим Договором.

Порядок визначення розміру додаткової плати за перевищення договірної потужності, а також порядок та строки внесення відповідних платежів Замовником, визначено в п. 8.4 Договору.

Зокрема, зазначеним пунктом Договору передбачено, що у випадку, якщо розрахунковий обсяг використаної потужності Замовником (суб`єктом, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператором газорозподільної системи), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Вартість перевищення замовленої потужності за кожний день газового місяця розраховується по формулі, наведеній в п. 8.4 Договору.

Звіт Оператора про використання замовленої потужності Замовником, який надається до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу, містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату або повідомлення про зарахування надмірно сплачених коштів у рахунок плати за використання договірної потужності на наступні періоди.

Відповідно до звітів про використання замовленої потужності відповідачем за серпень та грудень 2019 року (а.с. 34-35, 37-38), позивачем було обраховано вартість перевищення фактично використаної потужності над замовленою (договірною), яка склала за серпень - 210 308,71 грн., за грудень - 340 559,75 грн. Відповідні суми були зазначені позивачем в актах наданих послуг від 31.08.2019 року № 08-2019-/1000819 та від 31.12.2019 року № 08-2019-/1001219 та в рахунках на оплату від тієї ж дати з тим же номером (а.с. 31-33, 36).

Вірність здійсненного позивачем розрахунку вартості перевищення фактично використаної потужності над замовленою (договірною) за серпень та грудень 2019 року відповідачем не заперечується.

Як свідчить реєстр файлів, відправлених з інформаційної платформи філії «Оператор ГТС» АТ «Уктрансгаз» (а.с. 39), відповідачу в електронному вигляді поштою SAP 12.09.2019 та 13.01.2020 були відправлені файли з відомостями щодо використання договірної потужності, при цьому в назві файлів міститься позначення «Act cap» та «Invoice cap», а також номер Договору - .

Надані відповідачем банківські виписки надходжень грошових коштів по рахунку (а.с. 40-41) свідчать, що відповідні суми платежів за серпень в розмірі 210 308,71 грн. були сплачені відповідачем 08.01.2020, за грудень в розмірі 340 559,75 грн. - 27.03.2020, тобто за межами строку, визначеного п. 8.4 Договору, що також визнається відповідачем у відзиві.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

Відповідно до п. 11.3 Договору, Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою Замовника, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними Оператора.

П. 13.5 Договору передбачено, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У відзиві на позов відповідач посилається на те, що з 01.01.2020 року послуги з транспортування природного газу надає йому не позивач, а ТОВ «Оператор ГТС України», а також зазначає, що після 01.01.2020 року йому було припинено доступ до інформаційної платформи позивача, а інформаційна платформа ТОВ «Оператор ГТС України» не містить відповідних документів (акту та рахунку позивача за грудень 2020 року). Відповідач посилається також на те, що акт наданих послуг за грудень 2019 року був отриманий ним від позивача в паперовій формі 21.01.2020 року, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції на супровідному листі, копія якого додана до відзиву (а.с. 74).

З урахуванням викладеного, відповідач вважає обґрунтованим нарахування пені та санкцій за несвоєчасну оплату вартості перевищення фактично використаної потужності над замовленою (договірною) за грудень 2019 року не з 21.01.2020 року, як здійснено позивачем, а з 24.01.2020 року, з урахуванням положень п.11.3 Договору.

Під час розгляду по суті позовних вимог та заперечень відповідача, викладених у відзиві, судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу XVI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 № 2493, система обміну інформацією (СОІ) служить для обміну відомостями, пов`язаними з наданням газотранспортних послуг, між оператором газотранспортної системи та замовниками послуг транспортування. В пункті 4 цієї ж норми передбачено, що обмін файлами відбувається з використанням електронної пошти або Інтернету.

Відповідно до п. 2.8 Договору, відповідач (Замовник) набув право доступу до Інформаційної платформи позивача з моменту підписання Договору, тобто з 01.03.2019 року.

Відповідно до п. 17.1 Договору, він діє до 31.12.2022 року.

П. 17.4 Договору передбачено, що договір може бути розірваний за згодою сторін цього Договору; будь-якою стороною в односторонньому порядку шляхом надання письмового повідомлення іншій стороні за тридцять календарних днів, якщо інша сторона не виконує свої зобов`язання за цим Договором; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України та Кодексом.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про розірвання в установленому порядку укладеного з позивачем Договору в зв`язку з укладенням договору з ТОВ «Оператор ГТС України», припинення доступу до Інформаційної платформи позивача з 01.01.2020 року, а також не надано доказів, які б свідчили про технічну неможливість отримання відповідачем файлів з Інформаційної платформи позивача після 01.01.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом також приймається до уваги, що підставою платежу, здійсненого відповідачем 27.03.2020 року, зазначено саме рахунок № 08-2019-/1001219 від 31.12.2019 року, в той час як додана до відзиву на позов копія супровідного листа позивача свідчить, що в паперовій формі відповідачу надсилався лише акт наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності за грудень 2019 року, а не рахунок в паперовій формі.

П. 8.4 Договору передбачено, що звіт Оператора про використання замовленої потужності Замовником, надається до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем саме на електронну адресу Замовника, та містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Направлення відповідного рахунку в паперовій формі умовами Договору не передбачено.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про те, що зазначений вище рахунок було отримано ним саме в паперовій формі та пізніше, ніж 14.01.2020 року.

Відповідачем не надано суду докази, які б свідчили про те, що він повідомляв позивача про втрату можливості доступу до інформаційної платформи позивача, про неотримання рахунку на оплату вартості перевищення замовленої (договірної) потужності за грудень 2019 року в електронній формі, а також про встановлення позивачу розумного строку для надання відповідного рахунку згідно вимог ст. 666 ЦК України.

Також суд звертає увагу, що строк оплати вартості перевищення договірної потужності визначено в п. 8.4 Договору - до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, і цей строк не пов`язаний з моментом отримання відповідачем рахунку на оплату.

Клопотання відповідача, викладене у відзиві, щодо неприйняття судом до розгляду реєстру файлів, відправлених з інформаційної платформи філії «Оператор ГТС» АТ «Уктрансгаз» згідно ч. 1 ст. 76 ГПК України, відхиляється судом як необґрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідачем не доведено, що обставини, які підтверджуються наданим позивачем реєстром файлів, відправлених з інформаційної платформи, не стосуються предмета доказування по справі.

В свою чергу, наданий позивачем реєстр файлів, відправлених з інформаційної платформи філії «Оператор ГТС» АТ «Уктрансгаз», оформлений позивачем як письмовий документ, підписаний директором департаменту комерційної діяльності АТ «Укртрансгаз» Куцелім А.О., тому він є письмовим доказом відповідно до вимог ч.1 ст. 91 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Оскільки відповідачем взагалі не надано будь-яких доказів в підтвердження своїх доводів, викладених у відзиві, стосовно втрати можливості доступу до інформаційної платформи позивача з 01.01.2020 року та неотримання рахунку на оплату вартості перевищення замовленої (договірної) потужності за грудень 2019 року в електронній формі, наданий позивачем доказ (реєстр файлів, відправлених з інформаційної платформи філії «Оператор ГТС» АТ «Уктрансгаз») визнається судом таким, що підтверджує факт направлення позивачем рахунку в електронній формі 13.01.2020 року на електронну адресу відповідача.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Обов`язок відповідача сплатити кошти за отриманий товар визначений також ст.ст. 655, 706 ЦК України.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Строк оплати вартості перевищення договірної потужності визначено в п. 8.4 Договору - до двадцятого числа місяця, наступного за звітним.

П. 13.5 Договору передбачено, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 33 205,13 грн. пені, з якої 19 452,12 грн. пені, нарахованої за зобов`язаннями серпня 2019 року за період з 20.09.2019 по 07.01.2020 та 13753,02 грн. пені, нарахованої за зобов`язаннями грудня 2019 року за період з 21.01.2020 по 26.03.2020 (розрахунок залучений до справи, а.с. 44).

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України та частини першої статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Розглянувши розрахунок пені, доданий позивачем до позовної заяви (а.с. 44) суд встановив, що позивачем неправильно визначений період нарахування пені за порушення строків оплати за зобов`язаннями серпня 2019 року, зокрема не врахована правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 року у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 року у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 року у справі № 814/4170/15, за якої прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь. Враховуючи викладене, судом визнаються обґрунтованими доводи відповідача, викладені у відзиві, стосовно того, що останнім днем виконання зобов`язань зі сплати за перевищення замовленої потужності за серпень 2019 року є 20.09.2019 року, тому датою початку прострочення оплати є 21.09.2019 року, а не з 20.09.2019 року, як здійснено позивачем у розрахунку позовних вимог.

Суд здійснив перерахунок пені (а.с. 110) та дійшов висновку про правомірність заявлених вимог в частині стягнення 32 977,41 грн. пені, в т.ч. 19 261,97 грн. пені, нарахованої за зобов`язаннями серпня 2019 року за період з 21.09.2019 по 07.01.2020 та 13 715,44 грн. пені, нарахованої за зобов`язаннями грудня 2019 року за період з 21.01.2020 по 26.03.2020. Позовні вимоги в частині стягнення 32 977,41 грн. пені задовольняються судом, в іншій частині вимоги про стягнення пені відхиляються за безпідставністю.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові КГС у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, за якою якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до розрахунку (а.с. 43) позивач заявив до стягнення 3 748,84 грн. 3% річних, з яких 1 901,42 грн. річні, нараховані за зобов`язаннями серпня 2019 року за період з 20.09.2019 по 07.01.2020 та 1 837,42 грн. річних, нарахованих за зобов`язаннями грудня 2019 року за період з 21.01.2020 по 26.03.2020.

Враховуючи наведене вище, суд здійснив перерахунок річних (а.с. 110) за зобов`язаннями серпня 2019 року за період з 21.09.2019 по 07.01.2020 та встановив, що вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 1 883,80 грн. Заявлена до стягнення сума річних за зобов`язаннями грудня 2019 року в сумі 1 837,42 грн. не перевищує суму річних за вказаний період, розраховану судом, та підлягає задоволенню в розмірі, обрахованому позивачем (1 837,42 грн.). В іншій частині вимоги про стягнення річних відхиляються за безпідставністю.

Суд здійснив перерахунок (а.с. 111) втрат від інфляції, заявлених позивачем до стягнення (розрахунок залучений до справи, а.с. 45) та встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими та задовольняються судом повністю в сумі 2 954,58 грн.

Перевірка правильності розрахунку пені, 3% річних, інфляційних витрат здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт" та розрахунок долучений до матеріалів справи (а.с. 110-111).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, в частині стягнення 32 977,41 грн. пені, 3 721,22 грн. 3% річних, 2 954,58 грн. інфляційних втрат.

За п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог частково, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 2 255,48 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Кременчукгаз" (пров. Героїв Бреста, 46, м. Кременчук, Полтавська область, 39601, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз"(Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, ) - 32 977,41 грн. пені, 3 721,22 грн. 3% річних, 2 954,58 грн. інфляційних втрат; 2 255,48 грн. - витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

5. Рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Пушко І.І.