РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.03.2021Справа № 910/11958/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Лугфарма";

до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (відповідач 1);

Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (відповідач 2);

Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-2017" (відповідач 3);

Товариства з обмеженою відповідальністю "БРОВАФАРМА"(відповідач 4);

про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів та послуг.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Кожихов А.Ю., довіреність № б/н від 15.10.20;

Від відповідача 1: не з`явилися;

Від відповідача 2: Талан О.П., довіреність № 11 від 26.08.20;

Від відповідача 3: Никоненко О.О., адвокат, ордер серії АР № 1027124 від 26.10.20;

Від відповідача 4: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Лугфарма" з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (відповідач 1), Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-2017" (відповідач 3) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бровафарма" (відповідач 4), в якому просить:

- визнати недійсним свідоцтво України НОМЕР_2 від 10 лютого 2020 року на знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1", зареєстроване для товару 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків та зобов`язати Міністерство розвитку економіки і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання повністю недійсним свідоцтва України НОМЕР_2 від 10 лютого 2020 року на знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1", щодо товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність";

- визнати недійсним наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 27.07.2018 р. №619 в частині державної реєстрації ветеринарного препарату "ІНФОРМАЦІЯ_2" об`ємом 20, 50 і 100 мл. у скляних флаконах (реєстраційне посвідчення НОМЕР_3 від 27.07.2018 р.);

- визнати недійсним реєстраційне посвідчення НОМЕР_3 від 27.07.2018 р. на ветеринарний препарат "ІНФОРМАЦІЯ_2" об`ємом 20, 50 і 100 мл. у скляних флаконах;

- заборонити Товариству обмеженою відповідальністю "Альянс-2017" здійснювати використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_1", щодо товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів та послуг для реєстрації знаків, зокрема нанесення такого позначення на продукцію (товар), зберігання продукції із нанесеним позначенням, пропонування продукції із нанесеним позначенням для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення), застосування такого позначення в рекламі, діловій документації,в тому числі у назві ветеринарного препарату, мережі Інтернет та зобов`язати Товариству обмеженою відповідальністю "Альянс-2017" вилучити з цивільного обігу ветеринарний препарат "ІНФОРМАЦІЯ_2" об`ємом 20, 50 і 100 мл. у скляних флаконах (реєстраційне посвідчення НОМЕР_3 від 27.07.2018 р.) зареєстрований згідно Наказу № 619 від 27.07.2018 р., маркований позначенням "ІНФОРМАЦІЯ_1";

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "БРОВАФАРМА" виробляти ветеринарний препарат "ІНФОРМАЦІЯ_2" об`ємом 20, 50 і 100 мл. у скляних флаконах (реєстраційне посвідчення НОМЕР_3 від 27.07.2018 р.) зареєстрований згідно Наказу № 619 від 27.07.2018 р. та наносити на упаковку, етикетку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, позначення "ІНФОРМАЦІЯ_1", щодо товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів та послуг для реєстрації знаків;

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 року відкрито провадження у справі № 910/11958/20 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 03.11.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 19.01.2021 та зобов`язано позивача надати господарському суду належним чином засвідчену копію свідоцтва України НОМЕР_2 від 10 лютого 2020 року та належним чином засвідчену копію наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 27.07.2018 №619.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 910/11958/20 до судового розгляду по суті.

Через відділ діловодства суду 23.03.2021 р. від представника позивача надійшла заява про зупинення провадження у справі 910/11958/20 до вирішення судом справи № 757/56785/20.

Господарський суд розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі не знаходить підстав для його задоволення оскільки встановлені у справі 757/56785/20 обставини не впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, які господарський суд може встановити самостійно.

Представник позивача під час розгляду справи по суті в судовому засіданні 23.03.2021 р. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Представники від відповідача 2 та від відповідача 3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, у задоволенні позову просили відмовити з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях на позовну заяву.

Відповідач 1 та відповідач 4 у судове засідання 23.03.2021 не з`явилися, хоча про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представників відповідача 1 та відповідача 3 не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками знаку для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 10.10.2013 р. (заявка від 22.10.2012 р.), який зареєстрований для товарів 5 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (далі - МКТП), про що 10.10.2013 було здійснено публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» №19/2013.

Позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є словесними та складається із одного слова, написаного кирилицею та латиницею, яке зареєстровано для товарів 5 класу МКТП, а саме: бактерійні препарати на лікарські (медичні) та ветеринарні потреби; бактеріологічні препарати на лікарські (медичні) та ветеринарні потреби; ветеринарні препарати; дієтичні добавки для людей; дієтичні добавки для тварин; дієтичні напої лікарські (медичні); дієтичні продукти і речовини на лікарські (медичні) та ветеринарні потреби; жуйки (жуйні гумки) на лікарські (медичні) потреби; імуностимулятори на лікарські (медичні) потреби; капсули (облатки) на фармацевтичні потреби; капсули на ліки; ліки; ліки ветеринарні; ліки для людини; лікувальні напої (мікстури); лікувальні настої; мазі на фармацевтичні потреби; пластирі лікарські (медичні); препарати для органотерапії; свічки лікарські (медичні); сиропи на фармацевтичні потреби; солі на лікарські (медичні) потреби; таблетки на фармацевтичні потреби; фармацевтичні препарати; хіміко-фармацевтичні препарати; хімічні препарати на ветеринарні потреби; хімічні препарати на лікарські (медичні) потреби; хімічні препарати на фармацевтичні потреби; хімічні реактиви на лікарські (медичні) або ветеринарні потреби.

17 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Наукове виробниче підприємство «Лугфарма» (ліцензіат) та власниками знаку для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_1 (станом на день укладення договору) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (надалі - ліцензіари) було укладено ідентичні ліцензійні договори про передачу на використання торговельної марки (знака для товарів і послуг), а саме: з ОСОБА_1 укладено Ліцензійний договір №1 від 17.02.2014 р.; з ОСОБА_2 - Ліцензійний договір №2 від 17.02.2014 р.; з ОСОБА_3 - Ліцензійний договір №3 від 17.02.2014 р.; з ОСОБА_4 - Ліцензійний договір №4 від 17.02.2014 р.; з ОСОБА_5 - Ліцензійний договір №5 від 17.02.2014 р.; з ОСОБА_6 - Ліцензійний договір №6 від 17.02.2014 р.

Відповідно до п 2.1. вищевказаних ліцензійних договорів ліцензіар будучи співвласником майнових прав на словесну Торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що зазначена у Свідоцтві України № НОМЕР_1 (від 10.10.2013 р.) і володіючи виключним правом на її використання надає на строк дії цього Договору та за винагороду передбачену в розділі 8 цього Договору, а Ліцензіат отримує, виключну ліцензію (виключне право) на використання словесної Торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо усіх товарів і послуг, зазначених у Свідоцтві України № НОМЕР_1 (від 10.10.2013 р.) за класом 5 МКТП, на території України.

Згідно з п. 2.2. договору ліцензіат отримує на умовах цього Договору виключну ліцензію (виключне право) на використання словесної Торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що зазначена у Свідоцтві України № НОМЕР_1 (від 10.10.2013 р.) для позначення товарів та послуг, для яких Торговельна марка зареєстрована, а також з метою нанесення її на будь-який товар, для якого вона зареєстрована, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням Торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельна марка зареєстрована; застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет, у тому числі в доменних іменах.

Пунктом 14.1. Ліцензійних договорів, передбачено, що договір укладено на весь строк дії свідоцтва України № НОМЕР_1 (від 10.10.2013 р.) і вступає в силу з дати його підписання Сторонами.

22.01.2018 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була подана заявка № m201801370 на реєстрацію позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в якості знаку для товарів і послуг 5 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг.

10 лютого 2020 року Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України зареєстровано знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та видане свідоцтво України № НОМЕР_2 від 10.02.2020 р., про що було здійснено публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» №3/2020.

Позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є словесними та складається із одного слова, написаного кирилицею та латиницею, яке зареєстровано для товарів 5 класу МКТП, а саме: бактерійні препарати для медичного та ветеринарного використання; бактеріологічні препарати для медичного та ветеринарного використання; ветеринарні препарати; дієтичні добавки для людей; дієтичні добавки для тварин; дієтичні напої, призначені на медичні потреби; дієтичні харчові продукти і речовини, призначені для медичного чи ветеринарного використання; жувальні гумки на медичні потреби; імуностимулятори; капсули для ліків; ліки для людей; ліки на ветеринарні потреби; ліки на медичні потреби; лікувальний корм для тварин; лікувальні напої; лікувальні настої; лініменти; мазі на фармацевтичні потреби; облатки на фармацевтичні потреби; пастилки на фармацевтичні потреби; пігулки антиоксидантні; пластири, перев`язувальні матеріали; препарати для органотерапії; свічки лікувальні; сиропи на фармацевтичні потреби; солі на медичні потреби; фармацевтичні препарати; фармацевтичні продукти; хіміко-фармацевтичні препарати; хімічні препарати на ветеринарні потреби; хімічні препарати на медичні потреби; хімічні препарати на фармацевтичні потреби; хімічні реактиви на медичні або ветеринарні потреби.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_2 є таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка використовує його у своїй господарській діяльності для позначення та маркування товару 05 МКТП, а саме щодо позивача ТОВ «НВП Лугфарма».

Позивач вважає державну реєстрацію знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_2 такою, що здійснена з порушенням законодавства України, а тому відповідне свідоцтво повинне бути визнано недійсним, оскільки позначення за вказаним свідоцтвом не відповідає умовам надання правової охорони.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (надалі - Закон) свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково, зокрема, у разі:

а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони;

в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів та послуг.

Як вже зазначалося судом вище, власниками свідоцтва України № НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Ці ж самі особи були заявниками і за заявкою № m201801370 на знак за оспорюваним свідоцтвом № НОМЕР_2 .

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як співвласники знака для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_2 від 10.02.2020 р., передали усі свої майнові права ОСОБА_3 .

Таким чином, власником знаку для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_2 від 10.02.2020 р., станом не день розгляду справи, є ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг.

Враховуючи предмет даного спору - визнання недійсним свідоцтва України № НОМЕР_2 , одноосібним власником якого є ОСОБА_3 , саме ця фізична особа має виступати в ролі належного відповідача у справі, права якого на знак буде припинено у разі задоволення позовних вимог.

Позивач помилкового визначив суб`єктний склад учасників спору, а саме коло осіб відповідачів, не залучивши до них ОСОБА_3 , який є власником свідоцтва № НОМЕР_2 на знак, що оскаржується.

Статтею 162 ГПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 48 ГПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З викладеного слідує, що право на заміну відповідача/залучення співвідповідача належить виключно позивачу і така можливість має бути оформлена клопотанням позивача.

Враховуючи те, що позивачем не було залучено власника свідоцтва України № НОМЕР_2 - ОСОБА_3 в якості співвідповідача у даному спорі, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Лугфарма" про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_2 від 10 лютого 2020 року на знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" та зобов`язання Міністерство розвитку економіки і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, є такими, що не підлягають задоволенню та відхиляються судом.

При цьому, суд зазначає, що оскільки позивачем у даній справі за вимогою про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_2 визначено неналежного відповідача, то всі інші пояснення, докази та заперечення, які надані сторонами в процесі розгляду даної вимоги, залишені без розгляду по суті.

Також позивачем були заявлені позовні вимоги про заборону Товариству обмеженою відповідальністю "Альянс-2017" здійснювати використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_1", щодо товарів 05 класу МКТП, а також заборону Товариству з обмеженою відповідальністю "БРОВАФАРМА" виробляти ветеринарний препарат "ІНФОРМАЦІЯ_2" об`ємом 20, 50 і 100 мл. у скляних флаконах (реєстраційне посвідчення НОМЕР_3 від 27.07.2018 р.).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону, свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону, свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Як встановлено частинами 1, 2 ст. 20 Закону, будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, вказаних у пункті 5 статті 16 цього Закону. На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки. Власник свідоцтва може також: вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, або знищення виготовлених зображень знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати.

На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки.

Враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Лугфарма" не є власником ані знака для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_2 від 10.02.2020 р., ані знака для товарів і послуг свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 10.10.2013 р., вимоги позивача про заборону Товариству обмеженою відповідальністю "Альянс-2017" здійснювати використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_1", щодо товарів 05 класу МКТП, а також заборону Товариству з обмеженою відповідальністю "БРОВАФАРМА" виробляти ветеринарний препарат "ІНФОРМАЦІЯ_2" є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 27.07.2018 р. №619 в частині державної реєстрації ветеринарного препарату "ІНФОРМАЦІЯ_2" об`ємом 20, 50 і 100 мл. у скляних флаконах (реєстраційне посвідчення НОМЕР_3 від 27.07.2018 р.) та визнання недійсним реєстраційного посвідчення НОМЕР_3 від 27.07.2018 р. на ветеринарний препарат "ІНФОРМАЦІЯ_2" об`ємом 20, 50 і 100 мл. у скляних флаконах, суд відзначає наступне.

Державна реєстрація ветеринарних препаратів здійснюється в порядку встановленому Положенням про державну реєстрацію ветеринарних препаратів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 № 1349 "Про затвердження положень про державну реєстрацію ветеринарних препаратів, кормових добавок, преміксів та готових кормів", шляхом подачі документів заповнених відповідно до форм заяв, переліку матеріалів реєстраційного досьє, затверджених наказом Держкомветмедицини від 14.07.2008 № 133 "Про затвердження форм заяв, переліку матеріалів реєстраційного досьє та порядку його формування", зареєстрованим в Мін`юсті 07.08.2008 за № 727/15418.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 63 Закону України "Про ветеринарну медицину" Національне агентство ветеринарних препаратів та кормових добавок здійснює експертизу поданих документів, організовує проведення необхідних досліджень, вживає інших заходів для перевірки інформації та відомостей, зазначених у документах, а також готує експертні висновки на розгляд Державної фармакологічної комісії ветеринарної медицини у термін, що не перевищує 210 днів від дати отримання заяви, повного комплекту документів та проведення відповідної оплати.

Державна фармакологічна комісія ветеринарної медицини розглядає експертні висновки та надає рекомендації Держпродспоживслужбі щодо державної реєстрації відповідних ветеринарних препаратів.

Національним агентством ветеринарних препаратів та кормових добавок (Державним науково - дослідним контрольним інститутом ветеринарних препаратів та кормових добавок) проведено експертизу належним чином оформлених товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс-2017" документів та відомостей для реєстрації ветеринарного препарату "ІНФОРМАЦІЯ_1" і включено до розгляду на засідання Державної фармакологічної комісії ветеринарної медицини. У зв`язку з не виявленням при експертизі підстав для відмови у реєстрації вказаного ветеринарного препарату Державною Фармакологічною комісією ветеринарної медицини рекомендовано Держпродспоживслужбі зареєструвати вказаний ветеринарний препарат.

Згідно з частиною шостою статті 63 Закону України "Про ветеринарну медицину" Держпродспоживслужба на підставі поданої заявником заяви, рішення Державної фармакологічної комісії ветеринарної медицини та експертизи Національного агентства ветеринарних препаратів та кормових добавок приймає рішення про державну реєстрацію ветеринарного препарату або про відмову в реєстрації.

Держпродспоживслужбою на підставі поданої заявником заяви, експертизи Національного агентства ветеринарних препаратів та кормових добавок, рекомендацій Державної фармакологічної комісії ветеринарної медицини (протокол засідання від 19.07.2020 № 4) прийнято рішення (наказ Держпродспоживслужби від 27.07.2018 № 619) про державну реєстрацію ветеринарного препарату "ІНФОРМАЦІЯ_1" (НОМЕР_3 від 27.07.2018) власник реєстраційного посвідчення ТОВ "Альянс-2017", виробник ТОВ "Бровафарма".

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч викладеним вимогам процесуального закону позивачем не будо доведено суду за допомогою належних та допустимих доказів обставин порушення Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів норм чинного законодавства під час прийняття рішення (наказу) Держпродспоживслужби від 27.07.2018 № 619 про державну реєстрацію ветеринарного препарату "ІНФОРМАЦІЯ_1", а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо його скасування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.04.2021 р.

Суддя О.В. Мандриченко