ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року Справа №902/671/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Коломис В.В.,

суддя Саврий В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на рішення Господарського суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року, суддя Матвійчук В.В., м. Вінниця, повний текст складено 17 грудня 2020 року, у справі

за позовом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області

до Комунального підприємства "Вінницяоблводоканал"

про стягнення 41 381,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2020 року, Державна екологічна інспекція у Вінницькій області звернулась з позовом до КП "Вінницяоблводоканал" про стягнення 41 381,42 грн. - збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

10 грудня 2020 року, рішенням Господарського суду Вінницької області у задоволенні даного позову було відмовлено.

Державна екологічна інспекція у Вінницькій області у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задоволити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки відповідач допустив засмічення земельної ділянки площею 8995,96 м2, яка йому в користування не надавалась, що є достатнім для відшкодування шкоди незалежно від того, чи призвело це або може призвести до забруднення земельної ділянки.

Зазначає, що мул (шлам від очищення стічних вод), який розміщений на земельній ділянці, що не перебуває у власності чи користуванні відповідача, має значний негативний вплив на стан навколишнього природного середовища, оскільки ця земельна ділянка підлягає тривалому відновленню.

КП "Вінницяоблводоканал", у своєму відзиві на апеляційну скаргу, вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права, оскільки матеріалами справи не доведено правопорушення, а саме: відсутнє протиправне, винне, шкідливе діяння службових осіб відповідача, оскільки розміщення, зазначеного у Акті перевірки №886/ВН від 13 грудня 2019 року, мулу на відповідній земельній ділянці відбувалось близько 15-20 років тому, що виключає протиправність і винність дій/бездіяльності відповідача.

Також, підприємство вказує на відсутність у даному випадку нанесення будь-якої шкоди навколишньому середовищу, так як мул не є відходом, а має подальше використання у якості органічного добрива, що було погоджено відповідачем з державної санітарно-епідеміологічної службою.

22 лютого 2021 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було відкрито провадження за скаргою Держекоінспекції у Вінницькій області та призначено розглядати її без виклику сторін в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

05 березня 2021 року, КП "Вінницяоблводоканал" надіслало відзив на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

Відповідно до п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України №454/2011 від 13 квітня 2011 року, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з п.7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

У період з 03 по 13 грудня 2019 року Держекоінспекцією у Вінницькій області було проведено планову перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання: КП "Вінницяоблводоканал" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, в ході якої було встановлено, що на території, яка прилегла до мулових майданчиків КП "Вінницяоблводоканал" у несанкціонованому місці розміщено виробничі відходи (мул) на відкритому ґрунті, що призвело до засмічення земельної ділянки площею 8995,96 м2 /Акт №886/ВН від 13 грудня 2019 року/. (а.с.3-21)

Також, 06 грудня 2019 року, старшими державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Гарбозюком Ю.І. та Замушинською Ю.Ф., в присутності в.о. начальника очисних споруд каналізації КП "Вінницяоблводоканал" Проніна С.А., було проведено обстеження земельної ділянки на території Бохоницької сільської ради Вінницького району за межами населеного пункту, за результатами якого було встановлено, що на території, яка прилегла до мулових майданчиків КП "Вінницяоблводоканал", розташованих на земельній ділянці площею 23,4204 га з кадастровим номером :01:006:0001 та використовується підприємством на підставі Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ВН №002216 від 07 червня 2004 року, було виявлено пошкодження обвалу ванн однієї з карт, що призвело до розміщення виробничих відходів (мулу) суцільним шаром товщиною 0,05 м і об`ємом 449,8 м2, у несанкціонованому місці на відкритому ґрунті та до засмічення земельної ділянки віднесеної до земель промисловості площею 8995,96 м2 /Акт обстеження засмічення земельної ділянки від 06 грудня 2019 року/. (а.с.26)

17 грудня 2019 року, на підставі складених актів, Держекоінспекцією у Вінницькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення №010572. (а.с.22)

23 грудня 2019 року, було винесено постанову №02/035 про накладення адміністративного стягнення, якою визнано начальника очисних споруд КП "Вінницяоблводоканал" ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с.23)

23 грудня 2019 року, квитанцією №35 штраф було сплачено у добровільному порядку. (а.с.24)

Держекоінспекція у Вінницькій області, на підставі вищевказаних документів та керуючись "Методикою визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №171 від 27 жовтня 1997 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №285/2725 від 05 травня 1998 року (надалі - Методика), здійснено розрахунок шкоди, заподіяної державі в результаті засмічення відходами земельної ділянки, розмір якої склав 41 381,42 грн.

21 лютого 2020 року, Держекоінспекція у Вінницькій області звернулась до КП "Вінницяоблводоканал" з претензію №711/02, у якій вимагала добровільно відшкодувати збитки у сумі 41 381,42 грн., заподіяних державі в результаті засмічення земель через порушення природоохоронного законодавства. (а.с.31)

03 липня 2020 року, оскільки КП "Вінницяоблводоканал" в добровільному порядку заподіяну шкоду не відшкодувало, Держекоінспекція у Вінницькій області звернулась до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення 41 381,42 грн. - збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства. (а.с.231-240)

10 грудня 2020 року, рішенням Господарського суду Вінницької області у задоволенні даного позову було відмовлено. (а.с.1-2)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються, зокрема, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Законом України "Про відходи", Законом України "Про охорону земель", Земельним кодексом України, а також іншим спеціальним законодавством.

Згідно ст. 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку та забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бурянами, чагарниками і дрібноліссям.

Частиною 2 ст. 46 Закону України "Про охорону земель" закріплено, що на підприємства, установи, організації, а також громадян, діяльність яких пов`язана з накопиченням відходів, покладено обов`язок забезпечувати своєчасне вивезення відходів на спеціальні об`єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення.

За змістом ст. 56 цього Закону юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

За змістом ч.1 ст. 69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Як встановлено з матеріалів справи, Держекоінспекція у Вінницькій області просить стягнути КП "Вінницяоблводоканал" збитки за засмічення земельної ділянки відходами (мулом) відповідно до Акту №886/ВН від 13 грудня 2019 року та Акту обстеження засміченої земельної ділянки від 06 грудня 2019 року, що є порушенням п.з) ст. 17 Закону України "Про відходи", оскільки суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах.

Керуючись Методикою, Держекоінспекція у Вінницькій області вважає, що відповідач своїми діями, а саме: засміченням відходами (мулом) земельної ділянки, завдав державі збитків на суму 41 381,42 грн.

Проте, відповідно до ст. 1 Закону України "Про відходи", відходами є будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; утилізація відходів - використання відходів як вторинних матеріальних чи енергетичних ресурсів.

Мул - це тонкодисперсний водонасичений неущільнений осад, що утворюється на дні водоймищ.

Крім того, за пунктами 3.2, 3.3 Методики, землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.

Сам факт наявності сміття не є достатнім для того, щоб вважати землю засміченою і як наслідок виникнення обов`язку відшкодувати шкоду. Обов`язковою ознакою засмічення є таке засмічення земель, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.

Аналогічні висновки навідв Верховний суд у постановах від 13 квітня 2018 року у справі №904/6886/17, від 27 вересня 2018 року у справі №909/6/18, від 25 жовтня 2018 року у справі №905/31/17.

В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що виявлені відходи /мул/ призвели або можуть призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини відсутні.

Посилання апелянта на те, що мул (шлам від очищення стічних вод), який розміщений на земельній ділянці, що не перебуває у власності чи користуванні відповідача, має значний негативний вплив на стан навколишнього природного середовища, оскільки земельна ділянка, на якій розміщений мул втрачає свої родючі властивості, та підлягає тривалому відновленню, належними доказами не підтверджено.

Більше того, з листа відділу Держгеокадастру у Вінницькому районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №951/405-19-0.20 від 05 грудня 2019 року, вбачається, що спірна земельна ділянка, відноситься до земель промисловості, бото призначена для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд і, таким чином, посилання апелянта на втрату даною земельною ділянкою своїх родючих властивостей судова колегія відхиляє як безпідставні.

Крім того, листом №№1645 віл 16 травня 2008 року Вінницькою обласною санітарно-епідеміологічною станцією Державної санітарно-епідеміологічною служби Міністерства охорони здоров`я України погоджено використання цього мулу, як органічного добрива відповідно до Технічного регламенту використання осадів стічних вод, що утворюються на очисних спорудах каналізації м. Вінниця погодженого з Вінницькою облсанепідермстанцією 07 липня 2008 року. (а.с.76-122)

Таким чином, мул, виявлений на спірній земельній ділянці не підпадає під визначення відходів у розумінні Методики.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського сду, що факт наявності мулу не є достатнім для того, щоб вважати землю засміченою і, як наслідок, виникнення обов`язку відшкодувати шкоду.

Оскільки правильність проведення розрахунку розміру шкоди за засмічення земельної ділянки є похідним від наявності самої шкоди, тому посилання сторін на вірність/неправильність висновків суду в частині проведення розрахунку розміру шкоди за засмічення земельної ділянки, до уваги не беруться.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Тому, інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236, 238 ГПК України із всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області - залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року у справі №902/671/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на підставі п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

Матеріали справи №902/671/20 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.