ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року Справа № 923/334/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д., за участі секретаря Литвиненко Т.О., розглянувши в приміщені Господарського суду Херсонської області (вул.Театральна,18, м. Херсон, зала судових засідань № 214) справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Гончарова Віталія Євгенійовича, ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "АТІКА-ПІВДЕНЬ", , вул. Пилипа Орлика, 27-а, м. Херсон,

про стягнення заборгованості в сумі 150 438,21 грн,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець Гончаров Віталій Євгенійович звернулось до господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТІКА-ПІВДЕНЬ" про стягнення заборгованості за разовими договорами-заявками про надання транспортних послуг по перевезенню вантажу автотранспортними засобами в міжміському сполученні:

- № 112/11 від 02.11.2019 на суму 24 500,00 грн;

- № 07/02 від 07.02.2020 на суму 17 500,00 грн;

- № 29/08 від 29.08.2020 на суму 20 000,00 грн;

- № 02/08 від 02.08.2020 на суму 21 000,00 грн;

- № 26/09 від 26.09.2020 на суму 11 000,00 грн;

- № 10/10 від 10.10.2020 на суму 17 000,00 грн;

- № 13/10 від 13.10.2020 на суму 17 000,00 грн;

- № 11/10 від 11.10.2020 на суму 13 000,00 грн.

Загальна заборгованість за зазначеними вище договорами становить 141 000,00 грн, позивачем на прострочену заборгованість нараховано 6 676,04 грн інфляційних втрат та 2 762,17 грн - 3% річних. Загальна сума позовних вимог складає 150438,21 грн.

Ухвалою від 16.03.2021 суд постановив відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, встановив позивачу строк для надання суду додаткових доказів та відповіді на відзив - 30 днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивачем 30.03.2021 надіслано на адресу суду та відповідача докази понесених витрат на правничу допомогу.

До суду 02.04.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому представник просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Від позивача 13.04.2021 надійшла відповідь на відзив відповідача.

І. Позиція позивача:

Позивач стверджує, що між ним, ФОП Гончаров В.Є., та ТОВ «Атіка - Південь» були укладені разові договори-заявки про надання транспортних послуг по перевезенню вантажу автотранспортним засобом в міжміському сполученні:

- Разовий договір-заявку № 112/11 від 02.11.2019 року, згідно п. 1 Договору маршрут становив Мукачево Закарпатська область - Дніпряни Херсонська область; п.7 Договору визначено, що вартість перевезення по маршруту складає 24 500 грн. 00 коп.

Позивач виконав умови договору та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 4 здачі прийняття надання послуг від 03.11.2019 року по договору № 112/11 від 02.11.2019 року та товарно-транспортною накладною від 02.11.2019 року, однак Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по Договору та не здійснив оплату.

- Разовий договір-заявку № 07/02 від 07.02.2020 року, згідно п. 1 Договору маршрут становив Нова Каховка Херсонська область - Рогань Харківська область, п.7 Договору визначено, що вартість перевезення по маршруту складає 17 500 грн. 00 коп.

Позивач виконав умови договору та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 6 здачі прийняття надання послуг від 08.02.2020 року по договору № 07/02 від 07.02.2020 року, товарно-транспортною накладною № 234 від 07.02.2020 року та рахунком № 6 від 08.02.2020 року, однак Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по Договору та не здійснив оплату.

- Разовий договір-заявку № 29/08 від 29.08.2020 року, згідно п.1 Договору маршрут становив Олександрівка, Софіївка Херсонська область - Дніпро Дніпропетровська область - Рогань Харківська область; п.7 Договору визначено, що вартість перевезення по маршруту складає 20 000 грн. 00 коп.

Позивач виконав умови договору та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 18 здачі прийняття надання послуг від 30.08.2020 року по договору № 29/08 від 29.08.2020 року, товарно-транспортною накладною № 1671 від 29.08.2020 року та рахунком № 18 від 30.08.2020 року, однак Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по Договору та не здійснив оплату.

- Разовий договір-заявку № 02/08 від 02.08.2020 року, згідно п.1 Договору маршрут становив Софіївка, Нова Каховка Херсонська область - Львів Львівська область; п.7 Договору визначено, що вартість перевезення по маршруту складає 21 000 грн. 00 коп.

Позивач виконав умови договору та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 1 здачі прийняття надання послуг від 04.08.2020 року по договору № 02/08 від 02.08.2020 року, товарно-транспортною накладною № 1376 та № 1377 від 02.08.2020 року та рахунком № 1 від 04.08.2020 року, однак Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по Договору та не здійснив оплату.

- Разовий договір-заявку № 26/09 від 26.09.2020 року, згідно п.1 Договору маршрут становив Нова Каховка Херсонська область - Дніпро Дніпропетровська область; п.7 Договору визначено, що вартість перевезення по маршруту складає 11 000 грн. 00 коп.

Позивач виконав умови договору та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 25 здачі прийняття надання послуг від 27.09.2020 року по договору № 26/09 від 26.09.2020, товарно-транспортною накладною № 1940 від 26.09.2020 року та рахунком № 25 від 27.09.2020 року, однак Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по Договору та не здійснив оплату.

- Разовий договір-заявку № 10/10 від 10.10.2020 року, згідно п.1 Договору маршрут становив Каховка Херсонська область - Дніпро Дніпропетровська область - Рогань Харківська область; п.7 Договору визначено, що вартість перевезення по маршруту складає 17 000 грн. 00 коп.

Позивач виконав умови договору та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 8 здачі прийняття надання послуг від 11.10.2020 року по договору № 10/10 від 10.10.2020 року, товарно-транспортною накладною № 2055 від 10.10.2020 року та рахунком № 8 від 11.10.2020 року, однак Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по Договору та не здійснив оплату.

- Разовий договір-заявку № 13/10 від 13.10.2020 року, згідно п.1 Договору маршрут становив Каховка Київська область - Дніпро Дніпропетровська область - Рогань Харківська область; п.7 Договору визначено, що вартість перевезення по маршруту складає 17 000 грн. 00 коп.

Позивач виконав умови договору та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 11 здачі прийняття надання послуг від 14.10.2020 року по договору № 13/10 від 13.10.2020 року, товарно-транспортною накладною № 2086 та № 2098 від 13.10.2020 року та рахунком № 11 від 14.10.2020 року, однак Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по Договору та не здійснив оплату.

- Разовий договір-заявку № 11/10 від 11.10.2020 року, згідно п.1 Договору маршрут становив Рогань Харківська область - Каховка Херсонська область; п.7 Договору визначено, що вартість перевезення по маршруту складає 13 000 грн. 00 коп.

Позивач виконав умови договору та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 9 здачі прийняття надання послуг від 13.10.2020 року по договору № 11/10 від 11.10.2020 року, товарно-транспортною накладною № 1210/7 від 12.10.2020 року та рахунком № 9 від 13.10.2020 року, однак Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по Договору та не здійснив оплату.

Всього заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 141 000,00 грн.

Позивачем, з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а також на підставі п. 8 Договору, де встановлено термін оплати: 14 банківських днів після отримання оригіналів розрахував вимоги до боржника за прострочення грошового зобов`язання.

Зокрема, загальна сума санкції 3% річних по разових договорах-заявках становить 2762,17грн. Сума інфляційного збільшення за договорами-заявками: 6676,04 грн.

На підставі ст. 625 ЦК України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 6676 грн. 04 коп. інфляційних втрат та 2 762 грн. 17 коп. 3% річних нарахованих на суму боргу зі сплати за надані послуги.

Позивачем 03.02.2021 було направлено Відповідачу пропозицію досудового врегулювання спору, що підтверджується поштовими відправленнями (описом вкладення, фіскальним чеком з ПАТ Укрпошта, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Відповідачем 05.02.2021 було отримано пропозицію досудового врегулювання спору, однак як стверджує позивач, відповідач залишив її без задоволення.

Позивачем заявлено вимогу про покладення на відповідача понесених ним витрат на сплату судового збору в сумі 2270,00 грн та витрат за правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір № 17 про надання правової допомоги від 09.03.2021, додатковий договір від 30.03.2021, акт № 17 прийому наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 17 від 09.03.2021 та квитанцію № 17 від 30.03.2021 про сплату 7 000,00 грн.

У відповіді на відзив позивач підтвердив, що ним 03.02.2021 направлено відповідачеві пропозицію щодо врегулювання спору, яка ним отримана 05.02.2021 року. Відповідно до вказаної пропозиції (а.с. 57) позивач висунув вимогу про оплату боргу за переліком договорів у семиденний строк з моменту отримання пропозиції в сумі 141000,00грн.

ІІ. Позиція відповідача:

Відповідач не заперечує фактів укладання і отримання послуг за договорами перевезення, однак, розглянувши позовну заяву ФОП Гончарова В.Є., подав до суду відзив на позовну заяву, в якій вважає позов не обґрунтованим.

Відповідач зазначає, що у разових договорах-заявках у п. 8 чітко вказані умови здійснення оплати: «Термін оплати: 14 банківських днів після отримання оригіналів».

Тобто, сторонами чітко визначено термін коли настають зобов`язання у відповідача для оплати послуг, це 14 банківських днів після отримання оригіналів документів, це оригінал договору-заявки, рахунок та акт здачі-прийняття наданих послуг.

В позові позивач вказує, що електронна адреса відповідача не відома (шапка позову), втім по тексту вказує, що отримував заявки від відповідача по електронній пошті, не зрозуміло яким чином позивач отримував електронною поштою заявки від відповідача, а електронна пошта відповідача не відома.

Відповідач стверджує, що до пропозиції про урегулювання спору від 03.02.2021, а також до позову, позивачем не надано доказів передачі оригіналів документів відповідачу. Оригінали документів не надані позивачем відповідачу і до сьогодні.

Отже, відповідач вважає, що строк платежу не настав, позивач передчасно звернувся з позовом до суду щодо стягнення коштів з відповідача не виконавши при цьому умов домовленостей щодо передачі оригіналів документів відповідачу.

Крім того, в наданих позивачем до позову ТТН на підтвердження наданих послуг, замовником послуг та вантажовідправником зазначено третю особу ТОВ «НІКО-ЮГ», позивач не надає жодних пояснень з цього приводу.

Відповідач вважає, що стягнення збитків від інфляції та 3% не може бути задоволено, оскільки обов`язок щодо оплати послуг у відповідача не наступив, відповідно і інфляція та 3% річних нараховано позивачем безпідставно.

Крім того, з березня 2020 та до цього часу в Україні введено карантинні обмеження, які стосуються також і прядку нарахування збитків від інфляції та 3% річних.

Щодо адвокатських витрат, просить суд відмовити у задоволенні стягнення витрат, оскільки позивачем не надано детального розрахунку наданих послуг і навіть договору з адвокатом.

ІІІ. Мотивувальна частина рішення.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, між ФОП Гончаров В.Є. та ТОВ «Атіка - Південь» були укладенні разові договори-заявки про надання транспортних послуг по перевезенню вантажу автотранспортним засобом в міжміському сполученні: № 112/11 від 02.11.2019, № 07/02 від 07.02.2020, № 29/08 від 29.08.2020, № 02/08 від 02.08.2020, № 26/09 від 26.09.2020, № 10/10 від 10.10.2020, № 13/10 від 13.10.2020, № 11/10 від 11.10.2020.

Сторони домовились про основні умови: маршрут; дату, час та адресу завантаження; вантаж; дату і місце вивантаження; вартість перевезення по маршруту та терміни оплати.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачем, Позивач виконав умови договору та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 4 здачі прийняття надання послуг від 03.11.2019 року по договору № 112/11 від 02.11.2019 року та товарно-транспортною накладною від 02.11.2019 року, однак Відповідач не здійснив оплату.

Відповідно акту № 6 здачі прийняття надання послуг від 08.02.2020 року, Позивач виконав умови договору № 07/02 від 07.02.2020 року, здійснив перевезення, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 234 від 07.02.2020 року та рахунком № 6 від 08.02.2020 року, Відповідач не здійснив оплату.

Позивач виконав умови договору № 29/08 від 29.08.2020 року та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 18 здачі прийняття надання послуг від 30.08.2020 року, товарно-транспортною накладною № 1671 від 29.08.2020 року та рахунком № 18 від 30.08.2020 року.

Позивач виконав умови договору № 02/08 від 02.08.2020 року та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 1 здачі прийняття надання послуг від 04.08.2020 року, товарно-транспортною накладною № 1376 та № 1377 від 02.08.2020 року та рахунком № 1 від 04.08.2020 року, Відповідач не здійснив оплату.

Позивач виконав умови договору № 26/09 від 26.09.2020 та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 25 здачі прийняття надання послуг від 27.09.2020 року, товарно-транспортною накладною № 1940 від 26.09.2020 року та рахунком № 25 від 27.09.2020 року, однак Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по Договору та не здійснив оплату.

Позивач виконав умови договору № 10/10 від 10.10.2020 року та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 8 здачі прийняття надання послуг від 11.10.2020 року, товарно-транспортною накладною № 2055 від 10.10.2020 року та рахунком № 8 від 11.10.2020 року, Відповідач не здійснив оплату.

Позивач виконав умови договору № 13/10 від 13.10.2020 року та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 11 здачі прийняття надання послуг від 14.10.2020 року, товарно-транспортною накладною № 2086 та № 2098 від 13.10.2020 року та рахунком № 11 від 14.10.2020 року, Відповідач не здійснив оплату.

Позивач виконав умови договору № 11/10 від 11.10.2020 року та здійснив перевезення, що підтверджується актом № 9 здачі прийняття надання послуг від 13.10.2020 року, товарно-транспортною накладною № 1210/7 від 12.10.2020 року та рахунком № 9 від 13.10.2020 року, однак Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по Договору та не здійснив оплату.

Загалом позивачем здійснено перевезень на замовлення позивача на загальну суму 141000,00 грн, які не сплачені, відповідачем не надано суду заперечень щодо факту виконання зазначених перевезень та не надано доказів погашення заборгованості.

Отже, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги щодо стягнення основного боргу за договорами в сумі 141 000,00 грн підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, визнається господарським зобов`язанням, а за змістом частини 2 цієї статті одним із видів господарського зобов`язання є майново-господарські зобов`язання.

Зокрема, відповідно до статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, серед іншого, із господарського договору та інших угод.

Зміст та умови договорів № 112/11 від 02.11.2019, № 07/02 від 07.02.2020, № 29/08 від 29.08.2020, № 02/08 від 02.08.2020, № 26/09 від 26.09.2020, № 10/10 від 10.10.2020, № 13/10 від 13.10.2020, № 11/10 від 11.10.2020, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладені договори перевезення вантажу.

Так, згідно зі статтею 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (частина 1).

Положеннями частини 2 статті 307 ГК України установлені також вимоги до форми такого договору, а саме договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі і його укладення підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Відповідно до частини 5 цієї ж статті умови перевезення вантажів окремими видами транспорту визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству.

Зокрема, відносини між автомобільними перевізниками та замовниками транспортних послуг регулюються серед іншого також положеннями Закону України «Про автомобільний транспорт» та «Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997.

Так, за змістом статті 1 цього Закону під внутрішніми перевезеннями розуміються перевезення вантажів територією України без перетину державного кордону України, а послугою з перевезення вантажів є перевезення вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

У відповідності до статті 50 названого Закону договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо); істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

За пунктом 1 названих Правил договором про перевезення вантажів є двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання.

Відповідно до пунктів 3.1 - 3.3. Правил договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі, та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (пункт 3.1.); договір про перевезення вантажів може укладатися перевізником з посередницьким підприємством, яке користується правами та несе обов`язки і відповідальність, що передбачені для вантажовідправників і вантажоодержувачів (пункт 3.2.); ініціативу про встановлення договірних стосунків для перевезення вантажів автомобільним транспортом може виявити як перевізник, так і вантажовідправник (вантажоодержувач) - майбутній замовник (пункт 3.3.).

Отже, за вказаним висновком суду щодо правової природи договорів, їх укладення у певній формі та установлених судом обставин слідує, що:

- сторонами із дотриманням письмової форми договорів перевезення, досягнуто згоди з істотних умов такого перевезення, а саме у них визначені: найменування та місцезнаходження сторін, найменування та кількість вантажу, умови та термін перевезення, місце та час навантаження і розвантаження, вартість перевезення, статус учасників (а саме Позивач є перевізником, ТОВ «Ніко-Юг» - вантажовідправником, ТОВ «АТБ-Маркет» - вантажоодержувачем, а Відповідач - замовником перевезення),

- Позивач, виступаючи у якості перевізника, зобов`язався доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пунктів призначення в установлені договором строки та видати його уповноваженій на одержання особі, а Відповідач, виступаючи у якості замовника перевезення, зобов`язався сплатити за перевезення вантажу визначену плату.

- оскільки укладені договори-заявки № № 112/11 від 02.11.2019, № 07/02 від 07.02.2020, № 29/08 від 29.08.2020, № 02/08 від 02.08.2020, № 26/09 від 26.09.2020, № 10/10 від 10.10.2020, № 13/10 від 13.10.2020, № 11/10 від 11.10.2020 передбачають необхідні істотні умови договору перевезення, на їх основі виникли правовідносини між Позивачем та Відповідачем, які стосуються автомобільного перевезення та його наслідків,

- складені Акти здачі, прийняття, надання послуг № 4 від 03.11.2019, № 6 від 08.02.2020, № 18 від 30.08.2020, № 1 від 02.08.2020, № 25 від 27.09.2020, № 8 від 10.10.2020, № 11 від 13.10.2020, № 9 від 13.10.2020 відповідають умовам договорів, а у сукупності з Рахунками на оплату № 6 від 08.02.2020, № 18 від 30.08.2020, № 1 від 04.08.2020, № 25 від 27.09.2020, № 8 від 11.10.2020, № 11 від 14.10.2020, № 9 від 13.10.2020 та товарно-транспортними накладними № 112/11 від 02.11.2019, № 234 від 07.02.2020, № 1671 від 29.08.2020, № 1377 від 02.08.2020, № 1376 від 02.08.2020, №1940 від 26.09.2020, № 26/09 від 26.09.2020, № 2055 від 10.10.2020, № 10/10 від 10.10.2020, № 2098 від 13.10.2020, № 2086 від 13.10.2020, № 1210/7 від 12.10.2020 вони вказують на виконання Позивачем зобов`язань з перевезення на суму 141 000,00 грн та прийняття наданих послуг Відповідачем.

Як зазначено вище, договір про перевезення вантажів може укладатися перевізником з посередницьким підприємством, яке користується правами та несе обов`язки і відповідальність, що передбачені для вантажовідправників і вантажоодержувачів.

Отже, за цією правовою нормою такому посереднику надається право на самостійне, від свого імені укладення договору перевезення вантажу, який належить іншій особі, з відповідним перевізником, а тому характер дій Відповідача у спірних правовідносинах вказує, що він, виступаючи у якості замовника перевезення, виконував фактично функції посередника по організації перевезення вантажів, належних ТОВ «Ніко-Юг». При цьому суд не визначає Відповідача як експедитора, оскільки відповідних доказів сторонами не надано.

Щодо заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних та 3 % річних суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання правомірності нарахованих та заявлених до стягнення 6676,04 грн інфляційних та 2 762,17 грн річних суд зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У своїх запереченнях на позов Відповідач вказав, що у період дії карантинних обмежень інфляційні та річні за вказаними правовідносинами перевезення не нараховуються. Проте, такі твердження є помилковими, оскільки у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» відповідні зміни стосуються нарахування неустойки, штрафу та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, що не є тотожними відповідальності за порушення грошового зобов`язання, встановленої за статтею 625 ЦК України.

Крім того, відповідачем зазначено, що відповідно до п. 8 разових договорів-заявок сторони домовились, що термін оплати має становити: 14 банківських днів після отримання оригіналів.

Суд зазначає, що зміст вказаного пункту 8 Договору не містить конкретики щодо передачі-отримання яких саме оригіналів йдеться (яких документів, чи вимоги про оплату тощо).

Розв`язуючи зазначений спір, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач зазначає, що йому не передано до цього часу саме оригіналів договору-заявки, рахунку та актів здачі-прийняття наданих послуг.

Суд звертається до норми статті 925 ЦК України для визначення обгрунтованості заперечень відповідача. Так, цією нормою визначено умови і строки пред`явлення претензій і позовів, що випливають із договору перевезення.

"До пред`явлення перевізникові позову, що випливає із договору перевезення вантажу, пошти можливим є пред`явлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами).

Позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

До вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів)."

Як вбачається з матеріалів справи та відзиву на позов будь-яких претензій до перевізника у відповідача як замовника немає.

Це означає, що заперечення відповідача є безпідставними, він має викнати свій обов`язок щодо сплати вартості перевезення.

У зв`язку з невизначенністю строку (терміну) виконання боржником обов`язку щодо здійснення платежу, висунутою вимогою позивачем сплатити заборгованість у семиденний строк, суд виходить з того, що такий строк не встановлено, отже відповідач як боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк, у цих відносинах - до 13.02.2021 року, тобто, протягом семи днів з дня отримання вимоги 05.02.2021 року.

В той же час, Позивач не надав доказів вручення відповідачеві рахунків на оплату, а відповідно до наданих розрахунків ціни позову, розраховує кількість прострочених днів через 14 банківських днів після підписання актів здачі-прийняття наданих послуг.

- за договором № 112/11 від 02.11.2019 починаючи з 17.11.2019 по 05.03.2021;

- за договором № 07/02 від 07.02.2020 починаючи з 22.02.2020 по 05.03.2021;

- за договором № 29/08 від 29.08.2020 починаючи з 13.09.2020 по 05.03.2021;

- за договором № 02/08 від 02.08.2020 починаючи з 18.08.2020 по 05.03.2021;

- за договором № 26/09 від 26.09.2020 починаючи з 11.10.2020 по 05.03.2021;

- за договором № 10/10 від 10.10.2020 починаючи з 25.10.2020 по 05.03.2021;

- за договором № 13/10 від 13.10.2020 починаючи з 28.10.2020 по 05.03.2021;

- за договором № 11/10 від 11.10.2020 починаючи з 27.10.2020 по 05.03.2021.

В той же час, у своїй пропозиції про досудове врегулювання спору від 03.02.2021 позивачем було запропоновано сплатити заборгованість в сумі 141 000,00 грн та надано строк для її сплати - на протязі 7 днів з моменту отримання пропозиції.

За таких обставин суд вбачає наявність прострочення зобов`язання відповідачем з 13.02.2021 до 05.03.2021 року - 21 день за кожним платежем.

Таким чином сума річних підлягає відповідному перерахунку за договорами.

- № 112/11 від 02.11.2019 на суму 24 500,00 грн. х 3 х 21/365/100 = 42.29грн.

- № 07/02 від 07.02.2020 на суму 17 500,00 грн. х 3 х 21/365/100 = 30.21грн.

- № 29/08 від 29.08.2020 на суму 20 000,00 грн. х 3 х 21/365/100 = 34.52грн.

- № 02/08 від 02.08.2020 на суму 21 000,00 грн. х 3 х 21/365/100 = 36.25грн.

- № 26/09 від 26.09.2020 на суму 11 000,00 грн. х 3 х 21/365/100 = 18.99грн.

- № 10/10 від 10.10.2020 на суму 17 000,00 грн. х 3 х 21/365/100 = 29.35грн.

- № 13/10 від 13.10.2020 на суму 17 000,00 грн. х 3 х 21/365/100 = 29.35грн.

- № 11/10 від 11.10.2020 на суму 13 000,00 грн. х 3 х 21/365/100 = 22.44грн.

Судом здійснено перерахунок 3 відсотків річних за час прострочки, стягненню підлягає - 243,40грн.

Інфляційні за лютий місяць 2021 року становить 101,0%, отже інфляційне збільшення суми боргу має відбутися за ткою формулою: 141 000,00грн. х 101,0% = 142410,00грн. Отже сума збільшення становить - 1 410,00грн.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

ІV. Розподіл судових витрат:

При зверненні до суду з позовом, Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00грн. згідно квитанції № 0.0..1 від 09.03.2021 за вимогу майнового характеру.

Позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.1. договору про надання правової допомоги № 17 від 09.03.2021, укладеного між Позивачем та адвокатом Манзар Тетяною Володимирівною, Адвокат зобов`язався надавати Позивачу правову допомогу щодо представництва та захисту його прав й інтересів, а за пунктом 2.3. договору Позивач зобов`язався сплачувати Адвокату відповідний гонорар.

За змістом додаткового договору, укладеного між вказаними особами від 30.03.2021, розмір по договору про надання правової допомоги складає 7 000,00 грн, а відповідно до квитанції № 17 від 30.03.2021 вказана сума гонорару сплачена Позивачем.

Як слідує з Акту №17 від 30.03.2021 прийому наданих послуг по договору № 17 від 09.03.2021, складеного між Адвокатом та Позивачем, Адвокатом надані послуги на суму 7 000,00 грн, а саме правова консультація та підготовка позовної заяви з витратами часу 3 години 30 хвилин, яка обрахована за розрахунком: 3 години 30 хвилин (витрачений час) х 2 000,00 грн (вартість 1 години адвокатського гонорару) = 7000,00 грн.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що Позивачем доведені обставини наявних у нього витрат на сплату судового збору у сумі 2 270,00 грн та на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн.

У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, за пунктом 1 частини 2 цієї ж статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, віднесені до судових витрат.

За змістом пункту 3 частини 4 статті 129 того ж Кодексу судові втрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 2 156,50 грн (що обраховані виходячи з 95 % задоволених вимог) та правничу допомогу у сумі 7000,00 грн покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТІКА-ПІВДЕНЬ", , вул. Пилипа Орлика, 27-а, м. Херсон, на користь фізичної особи-підприємця Гончарова Віталія Євгенійовича, ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , - 141 000,00 грн (сто сорок одна тисяча гривень 00 копійок) основної заборгованості; 243,40грн. (двісті сорок три гривень 40 копійок) 3% річних; 1410,00грн. (одна тисяча чотириста десять гривень 00 копійок) інфляційних втрат.

3. В іншій частині позову у задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати зі сплати судового збору віднести на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТІКА-ПІВДЕНЬ", , вул. Пилипа Орлика, 27-а, м. Херсон, на користь фізичної особи-підприємця Гончарова Віталія Євгенійовича, ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , 2 156,50 грн. (дві тисячі сто п`ятдесят шість гривень 50 копійок) судового збору та 7 000,00 грн (сім тисяч гривень 00 копійок) витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України).

Суддя П.Д. Пригуза