ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 квітня 2021 року Справа № 903/108/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СТ Сервіс

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопак"

про стягнення 4000грн.

без виклику сторін

встановив: позивач ТОВ СТ Сервіс звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - ТОВ "Екопак" 4000грн. заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору-заявки на перевезення вантажу №08/11/2018 від 08.11.2018. Також, просить стягнути з відповідача 2270грн. судового збору.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно умов договору-заявки на перевезення вантажу №08/11/2018 від 08.11.2018, акта надання послуг №АП000000803 від 09.11.2018 та ТТН № від 08.11.2018 в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою суду від 24.02.2021 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк до 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов в порядку ст.ст. 165, 178 ГПК України. Також, відповідачу встановлено строк в 5 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.4 ст.176 ГПК України. Роз`яснено відповідачу, що в разі ненадання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 25.02.2021 надіслана та вручена сторонам, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправленя позивачу та надісланим відповідачем відзивом на позов.

17.03.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№01-57/1446/21), в якому останній просить відмовити в позові у зв`язку із спливом позовної давності. При цьому відповідач зазначив, що між сторонами був укладений договір-заявка на перевезення вантажу №08/11/2018 від 08.11.2018 та заявив про застосування строків позовної давності щодо стягнення із ТОВ "Екопак" 4000грн заборгованості.

Згідно ч.5 ст.252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідач не подав відзиву на позовну заяву та інших письмових заяв чи клопотань, суд дійшов висновку про проведення розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

08 листопада 2018 року між ТОВ «ЕКОПАК» (Замовник) та ТОВ «СТ Сервіс» (Перевізник) укладений договір-заявка на перевезення вантажу № 08/11/2018 маршрутом: м. Луцьк (с. Гірка Полонка) - м. Київ. Перевезення здійснювалось автомобілем Перевізника (ТОВ «СТ Сервіс») держ. номер МАН НОМЕР_1 . Вартість та термін оплати: 5000 грн. з ПДВ, безготівковий переказ грошей протягом 3 банківських днів після отримання оригіналів документів (акт, рахунок, заявка, ттн).

Договір-заявка підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

На виконання договірних зобов`язань позивач здійснив перевезення вантажу за вказаним маршрутом, що підтверджується підписаними сторонами без зауважень та заперечень товарно-транспортною накладною № від 08.11.2018 та актом надання послуг № АП000000803 від 09.11.2018.

Позивач зазначає, що відповідачу було направлено оригінали документів для підписання. Згідно платіжних доручень №96 від 27.02.2019 та №114 від 26.04.2019 відповідачем було оплачено за надані послуги з перевезення вантажу лише на суму 1000грн.

З метою мирного врегулювання спору, 02.08.2019 та 27.01.2020 позивач надіслав на адресу відповідача претензії з вимогою перерахувати заборгованість на суму 4000грн. Проте петензії залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 306, 307 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

На день розгляду спору заборгованість відповідача за отримані послуги з перевезення вантажу згідно договору-заявки становить 4000грн., підтверджена матеріалами справи, не погашена та є підставною.

Водночас, відповідачем було заявлено про сплив позовної давності.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 258 цього ж кодексу для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 315 Господарського кодексу України передбачено, що до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії.

Претензії можуть пред`являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п`яти днів.

Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п`яти днів.

Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з вимог статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого останній звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Умовами договору-заявки на перевезення вантажу передбачено безготівковий переказ грошей протягом 3 банківських днів після отримання оригіналів документів.

Товарно-транспортна накладна та акт надання послуг підписані відповідачем 09.11.2018, отже, з 15.11.2018 почалось прострочення виконання обов`язку відповідачем по оплаті наданих позивачем послуг з перевезення вантажів за договором, та, відповідно, спеціальна позовна давність (шість місяців - ст. 315 Господарського кодексу України) для позивача для звернення в суд із вимогою про стягнення заборгованості, і її перебіг тривав протягом шести місяців - до 16.05.2019.

На день розгляду справи заборгованість в сумі 4000грн. не погашена відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся в господарський суд із позовною заявою 22.02.2021, тобто із значним спливом шестимісячного строку позовної давності щодо пред`явлення перевізником до вантажовідправника та вантажоодержувача позову, що випливає з перевезення.

Отже, враховуючи те, що позивач звернувся в господарський суд з позовом про стягнення 4000грн. заборгованості із спливом строку позовної давності, про застосування якої просить відповідач, суд дійшов висновку про відмову в позові у зв`язку із спливом позовної давності.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13, частиною 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.04.2021.

Суддя О. Г. Слободян