ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 рокуСправа № 912/25/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Кравченка О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/25/21

за позовом: Фізичної особи-підприємця Григора Миколи Вікторовича, АДРЕСА_1

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімвіскпром", 28022, Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Новоселівка, вул. Шкільна, 2А

про стягнення 830 930,01 грн

Представники:

від позивача - Біляєв М.М., посвідчення адвоката №564 від 04.06.2020, ордер серія КР №131954 від 22.02.2020;

від відповідача - Ковальов А.І., посвідчення адвоката №292 від 02.07.2018 року, ордер серія ВА №1011212 від 08.02.2021.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фізична особа-підприємець Григор Микола Вікторович (далі - ФОП Григор М.В., позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімвіскпром" (далі - ТОВ "Хімвіскпром", відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 830 930,01 грн, з яких: 650 000,00 грн сума основного боргу, 122 590,14 грн інфляційні втрати та 58 339,87 грн 3% річних, з покладенням на відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В обґрунтування позову зазначено про невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 1 від 01.09.2017 в частині оплати вартості товару, поставленого згідно специфікації № 2 від 01.09.2017.

Ухвалою господарського суду від 11.01.2021 за поданим позовом відкрито провадження у справі № 912/25/21 за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

09.02.2021 розпочато підготовче засідання, в якому за усним клопотанням представника відповідача оголошено перерву до 22.02.2021.

09.02.2021 від ТОВ "Хімвіскпром" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову з підстав наступного: договором поставки оформлювалась поставка бурого вугілля, а не осодової породи, що було поставлено позивачем; згідно пункту 3.1. договору розрахунок здійснюється за реквізитами наданих рахунків-фактур, що позбавляє відповідача здійснювати оплату прийнятого товару за будь-якими реквізитами, окрім, зазначених у рахунку; відповідач здійснював оплату виставлених позивачем рахунків-фактур; повна оплата не проведена з огляду на положення ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у зв`язку з відсутністю рахунків; підстави для нарахувань згідно ст. 625 Цивільного кодексу України відсутні, так як відповідач прострочення оплати немає.

11.02.2021 відповідачем подано клопотання про продовження встановленого судом строку для подання відзиву.

22.02.2021 продовжено підготовче засідання, в якому постановлено ухвалу про продовження відповідачу строку для подання відзиву на позов і прийнято поданий відзив; у підготовчому засіданні оголошено перерву до 10.03.2021.

02.03.2021 від ФОП Григор М.В. надійшла відповідь на відзив, в якому наведено наступні аргументи щодо заперечень відповідача: відповідно до специфікацій та актів приймання-передачі товару наявне посилання на договір №1 від 01.09.2017, що підтверджує поставку саме за вказаним договором; порядок і строк оплати встановлено у пункті 3.1. договорі та у специфікаціях; реквізити для перерахування коштів визначені у договору та всі оплати відповідач здійснював на розрахунковий рахунок, вказаний у договорі; позивач також постачав відповідачу товар поза межами договору поставки № 1 від 01.09.2017, для оплати чого було виставлено рахунки, про які зазначає відповідач.

В підготовчому засіданні 10.03.2021 за усним клопотанням представника позивача оголошено перерву до 24.03.2021.

В підготовчому засіданні 24.03.2021 за усним клопотанням представника відповідача оголошено перерву до 06.04.2021.

Від ФОП Григор М.В. на адресу суду надійшов 25.03.2021 акт звірки та 06.04.2021- заява з поясненнями позивача щодо підстав оформлення рахунків, на які посилається відповідач у відзиві.

06.04.2021 продовжено підготовче засідання та за згодою присутніх представників сторін судове засідання з розгляду справи по суті розпочато у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання, про що постановлено ухвалу.

06.04.2021 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті, в якому оголошено перерву до 21.04.2021.

21.04.2021 продовжено судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримано повністю, представником відповідача заперечено проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні судом досліджено докази у справі.

При вирішенні спору суд враховує всі наявні у справі матеріали, включаючи поданий позивачем акт звірки та заяву від 06.04.2021, з огляду на відсутність заперечень відповідача щодо врахування таких документів.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, які наведено в обґрунтування підстав позову і заперечень проти позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні докази у справі, судом встановлено наступний перелік обставин, який є предметом доказування у справі.

01.09.2017 між ФОП Григор М.В. (Продавець) та ТОВ "Хімвіскпром" (Покупець) укладено договір поставки № 1 від 01.09.2017, відповідно до якого Продавець зобов`язується на умовах та в порядку, визначених Договором, поставити буре вугілля (Товар) Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити його (далі - Договір, а.с. 9-10).

Згідно умов Договору, номенклатура, асортимент, ціна за одиницю та кількість Товару зазначені в Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.1.).

Загальна сума Договору складається з вартості всіх партій Товару, переданих відповідно до умов цього Договору та Додатків (Специфікацій) до нього, які невід`ємною частиною даного Договору (п. 2.1.).

Розрахунок за поставлений Товар здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Продавця в порядку та в термін, викладений в Додатках (Специфікаціях) до Договору за реквізитами згідно наданих рахунків-фактур (п. 3.1.).

Продавець зобов`язаний передати Товар Покупцю у повному обсязі протягом строку та на умовах що вказані у Додатках (Специфікаціях) до Договору (п. 4.1.).

01.09.2017 між сторонами підписано специфікації № 1-3 (далі - Специфікації), в яких погоджено найменування, кількість, ціну Товару, а також термін і умови поставки, строк оплати (а.с. 11-13).

Вказані Специфікації, згідно відмітки, оформлено як додатки до Договору поставки № 1 від 01.09.2017.

Відповідно до Специфікації № 2 від 01.09.2017 погоджено поставку Товару - осодові породи в кількості 1 000 т по ціні 650,00 за тону загальною вартістю 650 000,00 грн (а.с. 12).

Термін поставки до 31.12.2017 за умовами DDP згідно термінів Інкотермс в редакції 2010 - склад Покупця, с. Олександрія, Кіровоградська область. Умови оплати - 100% у сумі 650 000,00 грн в термін до 31.12.2017 включно.

01.10.20217 між сторонами підписано Акти здачі-прийняття товару, у тому числі Акт № ОУ-0000002 про передачу Продавцем згідно Договору поставки № 1 від 01.09.2017, Специфікація № 2 від 01.09.2017 Товару - осодові породи в кількості 1 000 т загальною вартістю 650 000,00 грн (а.с. 14-16).

Як зазначає позивач, ТОВ "Хімвіскпром" не розрахувався за отриманий згідно Акта №ОУ-0000002 від 01.10.2017 Товар, що був поставлений за Договором та Специфікацією №2 від 01.09.2017.

Натомість відповідач стверджує, зокрема, про розрахунок за вказаний Товар згідно виставлених позивачем наступних рахунків:

№ 24/10 від 24.10.2017 на суму 80 750,00 грн - оплачено повністю 24.10.2017;

№ 24/24/11 від 24.11.2017 на суму 71500,00 грн - оплачено 67 000,00 грн 24.11.2017;

№ СФ-00000012 від 10.04.2018 на суму 35002,50 грн - оплачено повністю 10.04.2018;

№ СФ-00000013 від 17.04.2018 на суму 29900,00 грн - оплачено повністю 17.04.2018;

№ СФ-00000019 від 16.07.2018 на суму 9997,00 грн - оплачено повністю 16.07.2018;

№ СФ-00000021 від 19.07.2018 на суму 9997,00 грн - оплачено 10 000,00 грн 20.07.2018 (а.с. 38-49)

Позивач пояснює обставини виставлення рахунків наявністю інших поставок, про що надано докази та зазначає наступне щодо рахунків:

рахунок №24/11 від 24.11.2017 на суму 71 500,00 грн - відвантаження товару здійснювалось за замовленням ТОВ "Хімвіскпром" згідно видаткової накладної №24/11 від 24.11.2017 на суму 65 000,00 грн та не відноситься до поставки за Договором поставки № 1 від 01.09.2017;

рахунок №24/10 від 24.10.2017 на суму 80 750,00 грн - відвантажено буре вугілля за ціною 950,00 грн за тону, що не відповідає умовам Договору поставки № 1 від 01.09.2017;

рахунок №СФ- 00000013 від 17.04.2018 на суму 29 900,00 грн - відвантаження товару здійснювалось за замовленням ТОВ "Хімвіскпром" згідно видаткової накладної №13 від 17.04.2021 на суму 29 900,00 грн та не відноситься до поставки за Договором поставки № 1 від 01.09.2017;

рахунок №СФ-00000012 від 10.04.2018 на суму 35 002,50 грн - відвантаження товару здійснювалось за замовленням ТОВ "Хімвіскпром" згідно видаткової накладної №12 від 10.04.2021 на суму 29 900,00 грн та не відноситься до поставки за Договором поставки № 1 від 01.09.2017;

рахунок №СФ-00000019 від 16.07.2018 на суму 9997,00 грн та рахунок №СФ-00000021 від 19.07.2018 на суму 9 997,00 грн зараховані в оплату за Договором поставки № 1 від 01.09.2017, Специфікація № 1 (а.с. 69-71, 89).

Норми права, застосовані судом при вирішенні спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Як передбачено в ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Момент виконання обов`язку продавця передати товар визначено ст. 664 Цивільного кодексу України, згідно з якою обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно норм частини 4 ст. 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Умови поставки DDP - склад покупця згідно "Інкотермс-2010" передбачають, що продавець зобов`язаний поставити товар шляхом надання його в розпорядження покупця на прибулому транспортному засобі, готовим до розвантаження, в узгодженому пункті, якщо такий є, в пойменованому місці призначення в узгоджену дату або період (п. А 4).

Покупець зобов`язаний прийняти поставку товару, коли вона здійснена згідно з пунктом А 4 (п. В 4).

За правилами ст. ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно з положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час підписання Акта № ОУ-0000002 здачі прийняття товару від 01.10.2017):

- господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (ст. 1);

- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9);

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9).

За змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, є грошовим.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ст. 13).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 86).

Мотивована оцінка доводів сторін та поданих доказів.

Як встановлено матеріалами справи, між сторонами на підставі укладеного Договору поставки № 1 від 01.09.2017 виникли правовідносини поставки, відповідно до яких позивач зобов`язався поставити, а відповідач - прийняти і оплатити Товар.

До вказаного Договору між сторонами підписано 01.09.2017 Специфікації № № 1-3, у тому числі Специфікацію № 2 від 01.09.2017, в якій погоджено поставку Товару - осодові породи в кількості 1 000 т по ціні 650,00 за тону загальною вартістю 650 000,00 грн.

Згідно Акта № ОУ-0000002 здачі-прийняття товару від 01.10.2017 позивачем передано, а відповідачем прийнято Товар - осодові породи в кількості 1 000 т загальною вартістю 650 000,00 грн.

Суд не бере до уваги доводи відповідача стосовно того, що Договором обумовлювалась поставка іншого товару, оскільки товар в даному випадку є фактично прийнятим ТОВ "Хімвіскпром". Специфікація № 2 від 01.09.2017 підписувались між сторонами саме як додаток до Договору поставки № 1 від 01.09.2017, Акт здачі-прийняття товару містить посилання на вказаний Договір і Специфікацію.

Враховано, що Акт № ОУ-0000002 здачі-прийняття товару від 01.10.2017 містить необхідні реквізити згідно ст. 9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та підписано зі сторони ТОВ "Хімвіскпром" без будь-яких зауважень. В Акті зазначено про відсутність у сторін претензій один до одного. Матеріали справи не містять будь-яких інших доказів, які б свідчили, що Товар фактично отримувався відповідачем в інший період та/або по іншим документам.

Зі змісту частини 1 ст.692 Цивільного кодексу України слідує, що за загальним правилом обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Відповідно до пункту 3.1. Договору, розрахунок за поставлений Товар здійснюється на банківський рахунок Продавця в порядку та в термін, викладений в Додатках (Специфікаціях) до Договору за реквізитами згідно наданих рахунків-фактур.

В Специфікації № 2 від 01.09.2017 вказано, що оплата здійснюється на умовах 100% оплати в сумі 650 000,00 грн в термін до 31.12.2017 включно.

Таким чином, сторонами встановлено строк оплати Товару.

Суд відхиляє твердження відповідача стосовно того, що до отримання рахунку-фактури у нього не виникає обов`язку зі сплати грошових коштів, а тому він не є боржником, що прострочив виконання зобов`язання, оскільки:

згідно пункту 2 Специфікації № 2 від 01.09.2017 строк оплати є чітко визначеним та узгоджується з умовами пункту 3.1. Договору;

передбачений у пункті 2 Специфікації № 2 від 01.09.2017 порядок і строк оплати не пов`язаний з моментом отримання рахунка Покупцем;

відповідач не доводить неможливість здійснення ним оплати без рахунків-фактур, так як відомості щодо банківського рахунка та інших реквізитів Продавця зазначені у Договорі, у Специфікації № 2 від 01.09.2017 та в Акті № ОУ-0000002 здачі-прийняття товару від 01.10.2017.

Верховний Суд неодноразово підтверджував позицію стосовно того, що рахунок або рахунок-фактура, що за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер. Рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити грошові кошти за договором. (постанова від 18.02.2020 у справі № 908/771/19.

У відповідності до викладеного, є підтверджені належними та достатніми доказами, обставини отримання ТОВ "Хімвіскпром" 01.10.2017 Товару за Договором поставки № 1 від 01.09.2017 і Специфікацією № 2 від 01.09.2017 на загальну 650 000,00 грн зі строком оплати до 31.12.2017 включно.

Щодо віднесення оплат рахунків-фактур, про які вказує відповідач, до розрахунку за Товар, отриманий на виконання Специфікації № 2 від 01.09.2017, суд зазначає, що вказане не підтверджується матеріалами справи та є сумнівним з огляду на пояснення і докази, надані позивачем, у зв`язку з наступним.

Згідно Специфікації № 2 від 01.09.2017 передбачено 100% оплату в сумі 650 000,00 грн, тоді як згідно наданих до справи рахунків, кожен окремо рахунок оформлено на меншу суму. Тобто, оформлення таких рахунків не відповідає умовам оплати, так як Договір і Специфікація не передбачає розподіл суми платежу на декілька термінів сплати.

Рахунок на оплату № 24/10 від 24.10.2017 місить найменування (буре вугілля) та ціну товару за одиницю (950,00 грн за т), які не відповідають найменуванню (осодові породи) та ціні (650,00 грн за т) Товару згідно Специфікації № 2 від 01.09.2017 (а.с. 38).

Відомості по рахунку № 24/24/11 від 24.11.2017 повністю відповідають даним видаткової накладної № 24/11 від 24.11.2017, по рахунку-фактурі № СФ-00000012 від 10.04.2018 - даним по видатковій накладній № 12 від 10.04.2018 та по рахунку-фактурі № СФ-00000013 від 17.04.2018 - видатковій накладній № 13 від 17.04.2018 (а.с. 40, 42, 44, 69, 70, 71). Крім того, дата складення вказаних рахунків відповідає даті поставки згідно зазначених видаткових та є певний збіг у нумерації документів. Посилання в рахунку-фактурі № СФ-00000013 від 17.04.2018 на Специфікацію № 2 від 01.09.2017 позивач пояснює помилковим зазначенням, що узгоджується із наведеними вище доказами.

Оплати згідно рахунків-фактур № СФ-00000019 від 16.07.2018 та № СФ-00000021 від 19.07.2018 позивач, згідно його пояснень, зарахував в рахунок оплати Товару за Специфікацією № 1 від 01.09.2017. Відповідач під час розгляду справи не підтвердив обставин повного розрахунку за Товар, отриманий згідно Специфікації № 1 від 01.09.2017 на дату виставлення позивачем зазначених рахунків.

Суд зазначає, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17).

У відповідності до вищевикладеного та на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що надані позивачем на підтвердження наведених у позові обставин докази є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування відповідачем.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про підтвердження матеріалами справи вимог позивача про стягнення з відповідача 650 000,00 грн основного боргу, що є вартістю поставленого Товару за Договором поставки № 1 та Специфікації № 2 від 01.09.2017.

Як вже зазначено, наслідком порушення грошового зобов`язання є право кредитора нарахувати інфляційні втрати та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

За розрахунком позивача, останній просить стягнути інфляційні втрати в розмірі 122 590,14 грн за період прострочення січень 2018 - листопад 2020 та 3% річних в сумі 58 339,87 грн за період прострочення з 03.01.2018 по 30.12.2018.

Вказаний розрахунок є правильним, період прострочення та суми нарахувань визначено вірно.

З підстав вищенаведеного, позовні вимоги ФОП Григор М.В. до ТОВ "Хімвіскпром" про стягнення 650 000,00 грн суми основного боргу, 122 590,14 грн інфляційних втрат та 58 339,87 грн 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача повністю.

Щодо інших судових витрат, суд зазначає, що у позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, до якого включено також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

В судовому засіданні 21.04.2021 представником позивача до початку судових дебатів подано шляхом оголошення заяву про відшкодування судових витрат на правову допомогу відповідно до ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Суд враховує, що положеннями частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України не передбачено, що заява про надання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат, зроблена стороною у справі до закінчення судових дебатів, має здійснюватися виключно у письмовій формі.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 08.10.2019 у справі № 920/810/18.

За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

У відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Враховуючи викладене, суд призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати позивача на професійну правничу допомогу на 30.04.2021 о 10:00 год., про що зазначає в резолютивній частині рішення, та встановлює позивачу строк для подачі суду доказів щодо розміру понесених судових витрат не пізніше 25.04.2021.

Відповідач будь-яких судових витрат не пред`являв та доказів понесення таких витрат не подавав.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 126, 129, 221, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімвіскпром" (28022, Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Новоселівка, вул. Шкільна, 2А, ідентифікаційний код 23690792) на користь Фізичної особи-підприємця Григора Миколи Вікторовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , д. н. 01.02.1984) 650 000,00 грн основного боргу, 122 590,14 грн інфляційних втрат, 58 339,87 грн 3% річних, а також 12 463,95 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати позивача на 30.04.2021 о 10:00 год.

Встановити позивачу строк подання доказів щодо понесених витрат - не пізніше 26.04.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення направити Фізичній особі-підприємцю Григору Миколі Вікторовичу електронною поштою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Товариству з обмеженою відповідальністю "Хімвіскпром" на електронну адресу представника: .

Повне рішення складено 30.04.2021.

Суддя В.В.Тимошевська