РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2021Справа № 910/996/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

За позовом Акціонерного товариства «Юнекс Банк»

до Фізичної особи-підприємця Ященка Валентина Юрійовича

про стягнення 794 172,26 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ЮНЕКС БАНК" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Ященка Валентина Юрійовича про стягнення 794 172, 26 грн., з яких 723 157,11 грн сума боргу за кредитом, 62 755,24 грн сума боргу за процентами, 5 250,00 грн сума боргу та комісією, 1 312,70 сума пені нарахованої за несвоєчасне повернення кредитних коштів, 1 697,21 грн. пені за нарахованої за несвоєчасне повернення процентів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 22.01.1219.МСБ_К від 12.12.2019 року.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.02.2021 зазначену позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

09.02.2021 через канцелярію суду позивачем подано заяву про усунення недоліків, допущених при поданні до суду позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/996/21, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 15.02.2021, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 15.02.2021 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку.

Зі змісту пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

За змістом пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана ухвала вручена відповідачу та відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 910/996/21 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

При цьому, суд зазначає, що не отримання стороною кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії ухвали про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням відповідачем, зумовлене суб`єктивною поведінкою відповідача щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.12.2019 між Акціонерним товариством "ЮНЕКС БАНК" (позивачем, кредитором) та Фізичною особою-підприємцем Ященком Валентином Юрійовичем (відповідачем, позичальником, боржником) укладений кредитний договір №22.01.1219.МСБ_К (надалі - договір), відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредитні кошти на засадах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах та на умовах визначених в п. 1.2. договору, а боржник зобов`язується вчасно погашати кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати на користь кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки терміни та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

Розмір кредиту становить суму 750 000,00 грн, кінцевий термін повернення кредиту - 12.12.2024 включно, розмір процентної ставки 21% річних, виходячи з 365/366 календарних днів в році, комісія за надання кредиту 4% від розміру кредиту, комісія за обслуговування кредиту 0, 1% від розміру кредиту щомісячно (п. 1.2. договору).

Додатковими угодами від 10.04.2020 та від 10.07.2020 сторони вносили зміни до графіків та порядку повернення кредиту.

Відповідно до п. 1.1. додаткових угод від 10.04.2020 та від 10.07.2020 позичальник здійснює повернення кредиту частинами в сумі платежу за розрахунковий період не раніше 1-го числа та не пізніше 10-го числа відповідно до орієнтовного графіку повернення кредиту викладеного в додатку до договору.

Згідно із п. 3.1. кредитного договору, сплата процентів боржником здійснюється за фактичний строк користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється щомісячно в останній робочий день місяця, при цьому за перший місяць користування кредитом проценти нараховуються з дня отримання кредитних коштів до останнього календарного місяця, в подальшому - з першого по останній календарний день кожного місяця, в останній місяць користування кредитом - з першого календарного дня місяця до дня, що передує дню повернення кредиту в повному обсязі.

Боржник зобов`язаний сплатити кредитору комісію за надання кредиту. Зазначена комісія сплачується в гривні одним платежем в повному обсязі в день надання кредиту (п. 3.7. Договору).

Комісія за обслуговування кредиту розраховується від суми наданого кредиту та включається до складу щомісячних ануїтетних платежів (п.3.8. договору).

Пунктом 2.8. договору сторони погодили, що несплата боржником платежів у відповідності до умов договору є підставою для вимоги дострокового повернення кредиту, стягнення процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту, неустойки.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № №22.01.1219.МСБ_К від 12.12.2019, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 723 157,11 грн та заборгованість за процентами, комісією у сумі 68 005,24 грн.

Посилаючись на прострочення позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, позивачем заявлено позов про стягнення з Фізичною особою-підприємцем Ященком Валентином Юрійовичем заборгованості за кредитом у сумі 723 157,11 грн та за процентами, комісією у сумі 68 005,24 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, в той час як позичальником допущено порушення виконання зобов`язання за кредитним договором в частині своєчасної сплати кредитних коштів та процентів за користування кредитом.

Наявною в матеріалах справи банківською випискою станом на 12.12.2019 підтверджується зарахування на рахунок позичальника суми кредиту в розмірі 750 000,00 грн. (720 000,00 грн. кредиту та 30000,00 грн. комісії за надання кредиту).

Натомість позичальник повернув лише частину кредитних коштів в розмірі 26 842,89 грн та частково сплатив проценти в розмірі 103 694,57 грн., а також комісію за обслуговування кредиту в розмірі 5 250,00 грн.

У зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором у період з 12.12.2019 по 10.02.2021 в розмірі: 723 157,11 грн неповернутої суми кредиту, 62 755,24 грн несплачених процентів, 5 250,00 грн несплаченої комісії за обслуговування кредиту.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджено заборгованість відповідача по кредитному договору в розмірі: 723 157,11 грн неповернутої суми кредиту, 62 755,24 грн несплачених процентів, 5 250,00 грн несплаченої комісії за обслуговування кредиту.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем належними та достатніми доказами заборгованість по кредитному договору не спростована.

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов`язання по поверненню кредитних коштів, зі сплати процентів та комісії підтверджується матеріалами справи, доказів повернення кредиту та процентів, комісії відповідачем не надано, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості в розмірі: 723 157,11 грн неповернутої суми кредиту, 62 755,24 грн несплачених процентів, 5 250,00 грн несплаченої комісії за обслуговування кредиту.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення 1 312,70 грн пені нарахованої за несвоєчасне повернення кредитних коштів та 1 697,21 грн. пені нарахованої за несвоєчасне повернення процентів.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків сплати процентів передбачена у п. 7.1. договору, відповідно до якого сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати процентів позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної простроченої заборгованості.

Розрахунок пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів в сумі 1 312,70 грн та пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 1 697,21 грн. є арифметично вірним, у зв`язку із чим суд задовольняє вимоги у цій частині.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставин наведених позивачем у позові відповідач належними та достатніми доказами не спростував.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги АТ «Юнекс Банк» до ФОП Ященко В.Ю. про стягнення заборгованості у сумі 794 172, 26 грн., з яких 723 157,11 грн сума боргу за кредитом, 62 755,24 грн сума боргу за процентами, 5 250,00 грн сума боргу за комісією, 1 312,70 грн. сума пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, 1 697,21 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ященка Валентина Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк» (04070, м. Київ, вул. Почайнинська, 38, ідентифікаційний код 20023569) 723 157,11 грн заборгованості за кредитом, 62 755,24 грн заборгованості за процентами, 5 250,00 грн заборгованості за комісією, 1 312,70 грн. пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, 1 697,21 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів та судовий збір в розмірі 11 912,58 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 26.04.2021.

Суддя О.В. Гулевець