ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року Справа № 915/192/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Комунального некомерційного підприємства Одеський обласний шкірно-венерологічний диспансер Одеської обласної ради, вул. Ак. Воробйова, 5, м. Одеса, 65006 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Клондайк-Капітал, вул. Артема, 32а, кв. 113, м. Миколаїв, 54051 ()

про стягнення коштів в сумі 57 798, 03 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Комунальне некомерційне підприємство Одеський обласний шкірно-венерологічний диспансер Одеської обласної ради з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Клондайк-Капітал борг у сумі 49 569, 50 грн. та штраф у сумі 8 228, 53 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 22.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошових коштів.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки № 003/8 від 10.08.2020 року, а саме: зобов`язання щодо поставки товару, внаслідок чого позивач просить суд стягнути заборгованість (передплату) у спірній сумі та штраф. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 525, 526, 611 ЦК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала господарського суду Миколаївської області від 22.02.2021 року про відкриття провадження у справі, надіслана на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Клондайк-Капітал, вул. Артема, 32а, кв. 113, м. Миколаїв, 54051 повернута до суду поштовою установою із відміткою пошти за закінченням встановленого строку зберігання (арк. 34-37).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону)

Ухвала суду направлялась на адресу відповідача ТзОВ Клондайк-Капітал, вул. Артема, 32а, кв. 113, м. Миколаїв, 54051, вказану в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

10.08.2020 року між ТзОВ Клондайк-Капітал (постачальник) та КНП Одеський обласний шкірно-венерологічний диспансер Одеської обласної ради (покупець) укладено договір поставки № 003/8 (арк. 21-23), у відповідності до умов якого постачальник зобов`язується забезпечити поставку товару по індивідуальним вимогам та передати його у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору в асортименті і по цінам які зазначені в додатках до договору та рахунках-фактурах (п. 1.1 договору).

До договору між сторонами укладено Додаток № 1 (арк. 24).

Договір та додаток підписано та скріплено печатками сторін.

Доказів припинення, розірвання договору або визнання недійсним договору суду не подано.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування товару - постільна білизна. ДК 021-2-0 вироби домашнього текстилю.

Відповідно до п. 4.1 договору загальна сума поставки складає 49 569, 50 грн. без ПДВ.

В Додатку № 1 сторонами погоджено найменування товару, його кількість та вартість (ціну) попозиційно. Загальна вартість товару за договором погоджена сторонами в сумі 49 569, 50 грн. (арк. 24).

Відповідно до п. 2.3 договору загальна кількість товару, що поставляється в одній партії, визначається на основі письмового замовлення покупця.

Відповідно до п. 3.2 договору заявка відправляється факсимільним зв`язком, телефонограмою або поштою. Заявка вважається прийнятою постачальником до виконання, якщо протягом доби з моменту отримання постачальник не направив факсом або телефонограмою заперечення по термінам, вартості або кількості замовленої продукції.

Відповідно до п. 3.3 договору товар повинен бути повністю поставлений в термін 15-ти календарних днів з моменту подачі письмового замовлення.

Відповідно до п. 3.5 договору перехід права власності на товар здійснюється на складі постачальника. Датою переходу права власності на товар є дата оформлення видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.1 договору розрахунок за товар здійснюється згідно 100% передплати.

Відповідно до п. 11.1 договору даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020 p., а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання.

Відповідно до п. 11.2 Договору за згодою обох сторін даний договір може бути пролонгованим на наступний рік.

Відповідно до п. 12.1 Договору умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням додаткової угоди.

Суду не подано доказів пролонгації договору за згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди. Отже, строк дії договору становив з 10.08.2020 до 31.12.2020.

Як встановлено судом вище, в Додатку № 1 до договору сторонами погоджено найменування товару, його кількість та вартість (ціну) попозиційно. Загальна вартість товару за договором погоджена сторонами в сумі 49 569, 50 грн. без ПДВ (арк. 24).

Доказів надання постачальником заперечень по термінам, вартості або кількості замовленої продукції відповідно до умов п. 3.2 договору суду не подано.

На виконання умов п. 5.1 договору позивач КНП Одеський обласний шкірно-венерологічний диспансер Одеської обласної ради 12.08.2020 перерахував на розрахунковий рахунок відповідача ТзОВ Клондайк-Капітал (постачальник) попередню оплату в сумі 49 569, 50 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 759 від 12.08.2020 (арк. 25).

В подальшому позивачем направлялась на адресу відповідача претензія № 807 від 21.12.2020, в якій позивач вимагав негайно виконати вимоги договору та поставити товар, визначений у додатку № 1 та сплатити штраф у розмірі 6 741, 40 грн. за прострочення поставки товару (арк. 26-27).

Претензія № 807 від 21.12.2020 повернута за зворотною адресою поштовою установою із відміткою причини повернення за закінченням терміну зберігання, що підтверджується поштовим конвертом, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. 28).

Суду не подано доказів поставки відповідачем позивачу товару на суму 49 569, 50 грн., сплачену позивачем в якості попередньої оплати, як і не подано суду доказів повернення відповідачем позивачу попередньої оплати в розмірі 49 569, 50 грн.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

1. Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (постанова Верховного Суду від 07.02.2018 року по справі № 910/5444/17, постанова Верховного суду від 20.02.2019 року по справі № 912/2275/17).

Позивачем обрано такий варіант поведінки як повернення суми попередньої оплати товару шляхом пред`явлення вимоги у формі позову.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17; п. 68 постанови ВП ВС від 22.09.2020 № 918/631/19).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог, оскільки позивачем було проведено попередню оплату за товар за договором поставки № 003/8 від 10.08.2020 року, тобто у відповідача в силу умов договору виник обов`язок з поставки товару. Однак, відповідачем порушено взяте на себе за договором зобов`язання щодо поставки товару. Доказів поставки товару на суму 49 569, 50 грн. станом на день розгляду справи суду не подано. Отже, у позивача в силу приписів ч. 2 ст. 693 ЦК України виникло право вимагати повернення суми попередньої оплати. Суду не подано жодних доказів поставки товару чи повернення відповідачем позивачу коштів в розмірі 49 569, 50 грн., як і не спростовано позовних вимог в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 49 569, 50 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

2. Щодо вимоги про стягнення штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з нормами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Разом з тим, господарським законодавством закріплено, що у випадку, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 ст. 231 ГК).

Неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або несвоєчасне виконання обов`язку (постанова КГС ВС від 25.07.2018 у справі № 922/4400/17).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня може обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання не лише за кожен день прострочення виконання, а й місяць (п. 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

Розмір погодженої сторонами у мировій угоді штрафної санкції, обрахованої у відсотковому розмірі за кожен місяць прострочення, відповідає поняттю "пеня". Зазначення в мировій угоді неустойки (пені) як штрафу не перетворює її в штраф і не є підставою для відмови у стягненні неустойки (пені) у разі прострочення виконання зобов`язання (сплати коштів) (постанова КГС ВС від 25.07.2018 у справі № 922/4400/17).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 ЦК України. Проте поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними (відповідний висновок також міститься у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17 та від 18.11.2019 року у справ № 910/16750/18).

Враховуючи наведені положення законодавства, строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов`язань за договором, зокрема, в частині оплати поставленого товару, тому помилковим є твердження відповідача про відсутність підстав для нарахування продавцем пені поза межами строку дії договору за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару, яке мало місце під час дії цього договору (постанова КГС ВС від 04.05.2018 у справі № 927/333/17).

В розумінні статей 173 та 230 ГК України пеня є різновидом господарської санкції за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (негрошове зобов`язання) (постанова КГС ВС від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18).

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 ГК України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення при укладанні договору санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання (постанова КГС ВС від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18).

Умовами п. 11.1 договору поставки № 003/8 від 10.08.2020 сторони погодили, що даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020 p., а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання.

Тобто, з 10.08.2020 до 31.12.2020 сторони могли здійснити свої права і виконати свої обов`язки. Доказів укладення між сторонами додаткової угоди щодо пролонгації договору відповідно до п. 11.2 договору суду не подано.

Відповідно до п. 9.2 договору у випадку порушення термінів постачання партії товару, передбачених п. 3.2 даного договору, покупець має право стягнути штраф у розмірі 0, 1 % від вартості товару, за кожен день прострочки.

Отже, умовами п. 9.2 договору поставки сторони договору погодили нарахування та стягнення за порушення термінів постачання товару штрафу у розмірі 0, 1 % від вартості товару за кожен день прострочки, який за своєю правовою природою є пенею. Проте, зазначення сторонами в договорі неустойки (пені) як штрафу не перетворює її в штраф і не є підставою для відмови у стягненні неустойки (пені) у разі прострочення виконання зобов`язання.

Відповідачем зобов`язання з поставки товару не виконано.

В силу приписів ч. 6 ст. 232 ГК України в спірному випадку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару, оскільки інше не передбачено договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначено в позовній заяві, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 0, 1 % від вартості товару за кожен день прострочення в загальній сумі 8 228, 53 грн. за період з 27.08.2020 року по 12.02.2021 року (166 днів).

Судом встановлено, що період з 27.08.2020 по 12.02.2021 року фактично становить 170 днів.

Отже, розмір неустойки, нарахованої відповідно до п. 9.2 договору (фактично пені) за період з 27.08.2020 по 12.02.2021 (170 днів) становить 8 426, 82 грн. Проте, суд не виходячи за межі позовних вимог, дійшов висновку про обґрунтованість, підставність та задоволення останньої в сумі, заявленій до стягнення 8 228, 53 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Клондайк-Капітал, вул. Артема, 32а, кв. 113, м. Миколаїв, 54051 () на користь позивача Комунального некомерційного підприємства Одеський обласний шкірно-венерологічний диспансер Одеської обласної ради, вул. Ак. Воробйова, 5, м. Одеса, 65006 ():

- 49 569, 50 грн. (сорок дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять грн. 50 коп.) боргу;

- 8 228, 53 грн. (вісім тисяч двісті двадцять вісім грн. 53 коп.) неустойки;

- 2 270, 00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 28.04.2021 року.

Суддя Е.М. Олейняш