ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 Справа № 904/1933/21

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів Подобєда І.М., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2021 у справі №904/1933/21 (суддя Фещенко Ю.В.) за заявою Акціонерного товариства "Дніпроазот" про забезпечення позову у даній справі

за позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот", Дніпропетровська область, м.Кам`янське

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", м.Дніпро

про зобов`язання врахувати переплату, що утворилась за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 094205L5Н8АР016

ВСТАНОВИВ:

- ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2021 у справі №904/1933/21 заяву Акціонерного товариства (далі-АТ)"Дніпроазот" про забезпечення позову задоволено, АТ"Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", його структурним та відокремленим підрозділам заборонено вчиняти будь-які дії з припинення (обмеження) розподілу природного газу (газопостачання) та/або припиняти (обмежувати) розподіл природного газу (газопостачання) АТ "Дніпроазот";

- при винесенні ухвали господарський суд виходив з обставин щодо існування між сторонами спору з приводу наявності переплати по договору розподілу природного газу і, як наслідок, наявності/відсутності заборгованості позивача за відповідні послуги, що в свою чергу, у випадку підтвердження заборгованості позивача, надає відповідачу право припинити газопостачання, про що зазначено у відповідних повідомленнях останнього, з того, що докази на підтвердження необхідності застосування у даній справі заходів забезпечення позову є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, з того, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними з тими негативними наслідками, які можуть настати у разі, якщо такі заходи не будуть застосовані, з того, що існує реальна загроза відключення АТ "Дніпроазот" від газопостачання і це може призвести до припинення (зупинення) товариства, яке є містоутворюючим підприємством, одним з найбільших виробників у хімічній галузі України, з того, що відшкодування збитків, які можуть бути спричинені позивачу припиненням газопостачання будуть потребувати звернення позивача до суду з новими позовами, що заходи забезпечення позову є адекватними заявленим позовним вимогам та пов`язаними із предметом спору, з того, що вжиття заходів забезпечення позову не вбачає ризиків та наслідків для відповідача, не завдає шкоди майновому стану відповідача і не створює ризиків завдання йому збитків, з того, що заявлений позивачем захід забезпечення позову не є тотожним заявленим позовним вимогам, а також з того, що існування загрози незаконного, одностороннього припинення (обмеження) розподілу природного газу (газопостачання) АТ "Дніпроазот" може призвести до непередбачуваних негативних наслідків як для позивача, так і для третіх осіб, а також для довкілля;

- не погодившись з ухвалою суду, АТ"Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення господарським судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, на неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить цю ухвалу скасувати та відмовити позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову;

- у поданій скарзі йдеться про те, що :

в тексті позовної заяви позивач визначає суму переплати в розмірі 196322965грн 39коп., яку він вважає за необхідне врахувати, вимога про зобов"язання врахувати переплату, яка утворилася за договором розподілу природного газу має грошове вираження та пов"язана із захистом права, об"єктом якого виступає матеріальне благо, а саме: грошові кошти у вказаному розмірі, таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про немайновий характер позовних вимог і це призвело до неправильного вирішення питання забезпечення позову, зокрема, невстановлення судом обставин ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду;

в матеріалах справи відсутні докази підтвердження обставин, на які посилається позивач в заяві про забезпечення позову, тому висновки місцевого господарського суду щодо наявності підстав для застосування таких заходів ґрунтуються виключно на припущеннях, зокрема, позивачем не надані докази того, що АТ"Дніпроазот" є найбільшим містоутворюючим підприємством, інформація щодо загальної кількості населення м.Кам"янське, яке працює на підприємстві позивача, а також докази того, що таке підприємство є одним із найбільших виробників у хімічній галузі України та провідним постачальником мінеральних добрив, продуктів базової хімії та товарів народного споживання і що відключення від газопостачання може призвести до його припинення (зупинення);

при постановленні оскаржуваної ухвали судом не застосовано ст.ст. 86, 136, 236 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для скасування вказаної ухвали;

із оскаржуваної ухвали вбачається, що доводи суду, які були підставою для вжиття заходів забезпечення позову стосуються з"ясування обставин обґрунтованості заявлених позовних вимог та зводяться до оцінки обставин справи, між тим, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не повинна досліджуватися;

при постановленні оскаржуваної ухвали судом не застосовані висновки, наведені Верховним Судом у постанові від 22.05.2019 у справі №913/257/18, а також Центральним апеляційним господарським судом у постанові від 21.12.2020 у справі №904/5998/20;

постановляючи оскаржувану ухвалу, суд позбавив відповідача можливості виконувати обов"язки, покладені на нього п.1 гл.7 розд.VI Кодексу газорозподільних систем та, у разі виникнення аварійної ситуації, останній позбавлений можливості попередити аварію або усунути її наслідки, оскільки не матиме права припинити газопостачання на об"єкті позивача;

позбавлення відповідача права припинити/ обмежити газопостачання на об"єт споживача надає йому можливість несанкціоновано споживати природний газ, чим буде завдано матеріальні збитки постачальнику природного газу;

суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії;

суд ухилився від з"ясування обставин, що в разі ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, переплата, про яку зазначає позивач не підтвердиться і в такому разі забезпечення позову не лише порушить право відповідача на відключення від газопостачання в разі наявності заборгованості, а й вплине на виконання АТ"Дніпропетровськгаз" обов"язків, передбачених Кодексом газорозподільних систем;

оскаржувана ухвала спрямована на забезпечення інтересів виключно АТ"Дніпроазот", незважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обставин настання негативних наслідків для нього в разі припинення або обмеження постачання йому природного газу, внаслідок чого суд знехтував основоположними принципами правосуддя, зокрема, рівності сторін перед судом;

задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд фактично зобов"язав відповідача надавати позивачеві послуги з розподілу за будь-яких умов, що є втручанням суду у господарську діяльність АТ"Дніпропетровськгаз" та унеможливив виконання ним вимог Кодексу газорозподільних систем;

- позивач вважає ухвалу суду обґрунтованою, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, що:

суд, приймаючи ухвалу від 04.03.2021, врахував вимоги чинного законодавства, оцінив докази, які були подані позивачем за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалися на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому їх дослідженні, у тому числі, з урахуванням та дослідженням доводів відповідача; твердження відповідача про недотримання судом вимог ч.1 ст.86 та ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України є його суб"єктивною думкою, яка належним чином не підтверджена;

доводи відповідача про неналежну оцінку судом обставин справи щодо характеру спору (майновий чи немайновий) є безпідставними, при цьому така оцінка не впливає і не може впливати на висновки суду про необхідність забезпечення позову;

зі змісту позовних вимог та обраного позивачем і задоволеного судом заходу забезпечення позову вбачається, що останні не є тотожними, з вжиттям заходів забезпечення позову за оскаржуваною ухвалою спір по суті не вирішується, оскільки заборона щодо відключення позивача від газопостачання має тимчасовий характер і лише на час вирішення спору, а не на весь період дії договору розподілу природного газу від 01.01.2016 №094205L5Н8АР016;

твердження відповідача про недотримання судом вимог ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України та порушення принципу співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів є помилковими;

в обґрунтування неспівмірності вжитих оскаржуваною ухвалою заходів забезпечення позову відповідач зазначає лише про неможливість внаслідок такого забезпечення скористатися правом за Кодексом газорозподільних систем припинити газопостачання позивачу з підстав заборгованості за договором розподілу природного газу чи з інших підстав, що спростовує заявлений відповідачем ризик настання для нього певних негативних наслідків через вжиті заходи забезпечення позову, при цьому наведені в апеляційній скарзі наміри відповідача припинити газопостачання позивачу з будь-якої іншої причини і без достатніх правових і фактичних підстав повністю підтверджують обґрунтованість ухвали суду від 04.03.2021;

оскільки обмеження суб"єктивних прав відповідача у вигляді заборони припиняти газопостачання позивачу відбулося у законний спосіб та з метою забезпечення ефективного судового захисту прав та інтересів позивача, твердження відповідача про недотримання судом вимог ст.7 Господарського процесуального кодексу України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та про нехтування судом основних засад правосуддя, рівності сторін перед законом і судом є безпідставними;

твердження відповідача про те, що суд втрутився в господарську діяльність позивача є помилковими, оскільки ухвалою від 04.03.2021 відповідачу не заборонено вільно здійснювати власну господарську діяльність і незаконного втручання у діяльність відповідача чи у відносини з позивачем або іншими особами не відбулося; наведені відповідачем доводи стосовно обставин відсутності підтвердження номінацій є безпідставними через відсутність таких обставин;

у даному випадку, відсутні підстави для скасування ухвали місцевого господарського суду від 04.03.2021 у даній справі та для відмови у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2021 АТ "Дніпроазот" звернулося з позовом до Господарського суду Дніпропетровської області про зобов"язання АТ"Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" врахувати переплату, що утворилася за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 №094205L5Н8АР016 станом на 31.10.2020, як оплати з боку позивача за надані відповідачем в листопаді та грудні 2020 року, січні та лютому 2021 року послуги з розподілу природного газу за цим договором .

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій товариство просить суд заборонити АТ "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", його структурним та відокремленим підрозділам вчиняти будь-які дії з припинення (обмеження) розподілу природного газу (газопостачання) та/або припиняти (обмежувати) розподіл природного газу (газопостачання) АТ "Дніпроазот".

Вказана заява обґрунтована тим, що:

30.10.2020 до АТ"Дніпроазот" надійшло повідомлення відповідача №4902.0-Кл-13485-1020 про припинення (обмеження) газопостачання; незважаючи на те, що вказане повідомлення в подальшому було відкликано відповідачем, воно є чинним, оскільки Порядком пооб"єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 №1687 не передбачено дій по відкликанню повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання та правових наслідків таких дій;

відповідач неодноразово намагався примусово припинити (обмежити) газопостачання для АТ"Дніпроазот", що підтверджується повідомленнями відповідача про припинення (обмеження) газопостачання: від 23.12.2020 №4902.Кл-16634-1220та від 12.01.2021 №4902.Кл-388-0121, а також факсограмами № 1 від 18.01.2021 та № 2 від 19.01.2021;

19.01.2021 на виконання своїх намірів щодо припинення розподілу газу (газопостачання) відповідач здійснив часткове припинення розподілу газу (газопостачання) для виробничої діяльності ТЕЦ АТ "Дніпроазот", яке було поновлено відповідачем 20.01.2021;

АТ"Дніпроазот" є містоутворюючим підприємством, одним з найбільших виробників у хімічній галузі України та провідним постачальником мінеральних добрив (аміак, карбамід і аміачна вода), продуктів базової хімії (їдкого натрію і синтетичної соляної кислоти), гіпохлорита натрію, товарів народного споживання, майже всі продукти виробництва АТ "Дніпроазот" є наслідком споживання і переробки у безперервному технологічному процесі природного газу;

умови виробництва та значні обсяги навантаження потужностей і небезпечність хімічних продуктів, які виробляються в АТ "Дніпроазот", обумовлюють необхідність дотримання всіма суб`єктами господарювання, які є учасниками продажу, транспортування та розподілу природного газу для позивача, роботи у злагодженому та безперервному режимі, порушення такого режиму та умов газопостачання призводить до нештатних ситуацій та руйнує налагоджений виробничий цикл, а створення протиправних і невиправданих перешкод у надійному газопостачанні для позивача призведе до настання збитків й інших негативних наслідків як для всього хімічного комплексу, розташованого за місцезнаходженням підприємства, так і для громадян та навколишнього природного середовища;

припинення/обмеження постачання природного газу може призвести до аварійних ситуацій, наслідком яких може бути не тільки понаднормовані викиди забруднюючих речовин у атмосферне повітря, але й вибухонебезпечна ситуація;

в результаті припинення постачання природного газу внаслідок дій відповідача відбудеться зупинення виробничих потужностей з виробництва аміаку, буде здійснено зупинення напрацювання карбонізованого розчину, необхідного для виробництва соди каустичної, а також інших виробництв АТ "Дніпроазот", включаючи ТЕЦ, зупинення хлорної групи цехів позивача може бути причиною виникнення нештатних чи аварійних ситуацій;

з огляду на викладене позивач наполягає на оперативному вжитті заходів щодо припинення (зупинення) дій відповідача по обмеженню (зупиненню) газопостачання позивачу до остаточного вирішення спору та прийняття судового рішення за позовом у даній справі, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких АТ"Дніпроазот" звернулося.

За наслідками розгляду заяви АТ"Дніпроазот" про вжиття заходів забезпечення позову господарським судом постановлена оскаржувана ухвала.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.2 ч.1, ч.11 ст.137 Кодексу позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Ч.1 ст.139 Кодексу передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Оскільки у цій справі позивач звернувся із позовною вимогою немайнового характеру, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, необхідним для попередження подальших неправомірних дій, про усунення яких позивач просить в позовній заяві, і такий захід забезпечення позову не вирішує наявності будь-якого права. Крім того, вказаний спосіб забезпечення позову покликаний на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду з огляду на предмет спору та правову природу спірних правовідносин.

Предметом спору по даній справі є вимога позивача про зобов"язання відповідача врахувати переплату, що утворилася за договором розподілу природного газу від №094205L5Н8АР016 від 01.01.2016 станом на 31.10.2020, як оплати з боку АТ"Дніпроазот" за надані АТ"Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" в листопаді та грудні 2020 року, січні та лютому 2021 року послуги з розподілу природного газу за вказаним договором.

Отже, між сторонами існує спір з приводу наявності переплати і, як наслідок, наявності/ відсутності заборгованості за надані послуги, що в свою чергу (у випадку підтвердження позиції відповідача щодо наявності заборгованості, як і на період невизначення з цього питання) надає йому право припинити (обмежити) газопостачання в передбаченому законодавством порядку.

Таким чином, заява позивача про забезпечення позову спрямована на захист його права отримувати природний газ і послуги з розподілу природного газу належним чином, незважаючи на існування такого спору.

При цьому слід зазначити, що представлені в матеріалах справи повідомлення АТ"Дніпропетровськгаз" про припинення (обмеження) газопостачання від 30.10., 23.12.2020, 12.01.2021 як підставу для такого припинення визначають саме несвоєчасну та/або неповну оплату послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.

З огляду на викладене місцевий господарський суд правильно послався на доведеність фактичних обставин, з якими пов`язано застосування відповідного заходу забезпечення позову, у даному випадку, це вчинення відповідачем дій з припинення газопостачання позивачу та, у зв"язку з цим, існування реальної загрози такого припинення і можливість настання негативних наслідків внаслідок цього для АТ"Дніпроазот" та інших осіб.

Господарським судом цілком вірно встановлено, що існує реальна загроза відключення АТ"Дніпроазот" від газопостачання, яка може призвести до припинення (зупинення) товариства, а також, що у разі задоволення позовної заяви, захист прав позивача буде можливий тільки на майбутнє, а з огляду на наслідки для виробництва та довкілля, про які зазначає позивач, захист його прав не буде ефективним, відшкодування збитків, які можуть бути спричинені позивачу припиненням газопостачання будуть потребувати звернення позивача до суду з новими позовами.

Господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відповідність та співмірність заявлених позивачем заходів забезпечення позову предмету позову немайнового характеру, про те, що застосування таких заходів не завдасть шкоди майновому стану АТ "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" і не створить для нього ризиків завдання збитків чи невиправданого обмеження його майнових прав, а також про те, що забезпечення позову шляхом заборони АТ"Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", його структурним та відокремленим підрозділам вчиняти будь-які дії з припинення (обмеження) розподілу природного газу (газопостачання) та/або припиняти (обмежувати) розподіл природного газу (газопостачання) АТ "Дніпроазот", виходячи зі змісту заявлених вимог, не є тотожним самим заявленим позовним вимогам.

У цьому зв"язку господарський суд правомірно визнав обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню заяву АТ"Дніпроазот" про забезпечення позову. Тому підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

Доводи скаржника про те, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження обставин, на які посилається позивач в заяві про забезпечення позову, у зв"язку з чим, висновки місцевого господарського суду про наявність підстав для застосування таких заходів ґрунтуються виключно на припущеннях є необґрунтованими з огляду на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали, судом застосовані положення ст.79 Господарського процесуального кодексу України та зазначено, що докази на підтвердження необхідності застосування у даній справі заходів забезпечення позову є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Твердження скаржника про те, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд зобов"язав відповідача надавати позивачеві послуги з розподілу природного газу, що є втручанням суду у господарську діяльність АТ"Дніпропетровськгаз" є безпідставними, оскільки, у даному випадку, застосовані заходи забезпечення позову спрямовані не на втручання у діяльність учасників справи, а на створення гарантій та належних умов для запобігання перешкод ефективному захисту порушених (оспорюваних) прав та інтересів позивача, при цьому застосування таких заходів не позбавляє відповідача права вільно здійснювати власну господарську діяльність.

Посилання скаржника на те, що господарський суд фактично зобов"язав товариство надавати позивачеві послуги з розподілу природного газу за будь-яких умов та унеможливив виконання ним вимог Кодексу газорозподільних систем, в тому числі, у разі наявності аварійної ситуації колегією суддів не прийняті до уваги тому, що застосування заходів забезпечення позову мають тимчасовий характер , лише на період вирішення спору .

Застосований господарським судом засіб забезпечення позову не вирішує обставин щодо наявності чи відсутності будь-якого права.

Посилання скаржника на незастосування господарським судом висновків, зроблених Верховним Судом у постанові від 22.05.2019 у справі №913/257/18 не приймаються судом до уваги з огляду на те, що оцінка наданих заявником доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, здійснюється судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин конкретної справи, правова позиція Верховного Суду, викладена у вказаній постанові не є аналогічною з обставинами цієї справи та відповідні судові рішення приймалися за іншої фактично-доказової бази.

Так, згідно з постановою Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №913/257/18 у відповідача наявне право, передбачене договором та чинним законодавством на обмеження або припинення енергопостачання позивачеві у разі несплати ним своєчасно за спожиту електроенергію, без урахування вимог ст.6 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення". При цьому вказана позиція є неактуальною, оскільки у постанові від 11.10.2019 у справі №913/337/18 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку, що принцип державної політики, встановлений ст. 6 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" підлягає обов`язковому застосуванню для підприємств, що забезпечують питною водою певний населений регіон, з метою гарантованого, першочергового забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб.

Посилання скаржника на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.12.2020 у справі №904/5998/20 також не приймаються до уваги, оскільки врахування судами висновків щодо застосування норм права, викладених в судових рішеннях судів апеляційних інстанцій Господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

Інші доводи скаржника не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді ухвали Господарського суду Дніпропетровської області та спростовуються наведеними вище висновками суду.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.255, 269, 271, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2021 у справі №904/1933/21 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 30.04.2021

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М.Подобєд

Суддя О.В.Чус