Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Господарський суд Харківської області 29 квітня 2021 року м. Харків
справа № 922/642/21
склад суду:суддя Бринцев О.В.
позивач:Комунальне підприємство "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ"
відповідач: Фізична особа-підприємець Денчик Юрій Анатолійович
вимоги позивача:стягнення 115.747,97 грн
без виклику учасників справи

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Відповідач є власником нерухомого майна нежитлових приміщень, які підключені до централізованої системи опалення будинку по вул. Донця-Захаржевського, 1/3 у м. Харкові. Частина цих нежитлових приміщень у зимові періоди опалювалася на підставі тимчасового договору про постачання теплової енергії, інші без його укладення. Станом на квітень 2019 за відповідачем обліковується заборгованість за невиконання договірних зобов`язань по оплаті отриманої теплової енергії, а також заборгованість зі спожитої теплової енергії без достатніх правових підстав.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Відповідач є власником наступного нерухомого майна:

- квартири №17, загальною площею 79,6 кв. м, яка розташована на адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 1/3, на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 18.12.2001, зареєстрованого в реєстрі за №1-3161. Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської Ради від 03.11.2004 №1056 вказана квартира була переведена у нежиле приміщення (надалі Нежитлове приміщення-1, т. I, а.с. 8, 11);

- нежитлових приміщень 1-го поверху №1, 2, 5 загальною площею 80,2 кв. м в літ. «А-5», розташовані за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 1/3, на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.10.2004 №3021-В-С (далі Нежитлове приміщення-2, т. I, а.с. 9-10).

2.2. Право власності на Нежитлові приміщення-1, 2 підтверджується наявними в матеріалах справи Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.05.2004 №3677837 та від 24.12.2004 №6025282 (т. I, а.с. 12).

2.3. Також, між позивачем КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (Енергопостачальна організація) та відповідачем ФОП Денчиком Ю.А. (Споживач) був укладений Тимчасовий договір про постачання теплової енергії від 01.10.2003 №10183 (т. I, а.с. 13-16) відповідно до предмету якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах на потреби, перелік яких вказано в п. 1.1. договору, а Споживач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором, а саме розділом 6 договору.

2.4. Споживання відповідачем теплової енергії підтверджується Актами обстеження системи теплоспоживання об`єкта від 05.12.2017 №174/5961, від 22.12.2018 №174/6542 (т. I, а.с. 22-23), а також Актами на включення опалення від 19.10.2016 №174/12714, від 01.11.2017 №174/16317 від 12.11.2018 №174/21069 (т. I ,а.с. 24, 26, 28) та на відключення опалення від 03.04.2017 №174/15733, від 10.04.2018 №174/19980, від 10.04.2019 №174/24444 (т. I, а.с. 25, 27, 29).

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача:

- заборгованості за невиконання договірних зобов`язань по сплаті отриманої теплової енергії за період з січня 2017 року по квітень 2019 року на підставі договору в сумі 51.894,69грн;

- вартості спожитої теплової енергії без достатніх правових підстав за період з січня 2017 року по квітень 2019 року в розмірі 51.506,46 грн;

- інфляційних втрат у сумі 7.672,52 грн та 3% річних у сумі 4.674,30 грн.

3.2. Юридичними підставами позову є статті 11, 509, 525, 526, 610, 625 ЦК України, статті 173, 174, 193 ГК України.

3.3. Фактичними підставами позову є невиконання зобов`язань за Тимчасовим договором про постачання теплової енергії від 01.10.2003 №10183, а також споживання теплової енергії за відсутності укладеного між сторонами договору.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач відзиву на позов не надав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.03.2021 з урахуванням малозначності справи №922/642/21 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

6. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

1) Чи підтверджується матеріалами справи договірні відносини між сторонами?

2) Чи підтверджується факт постачання позивачем відповідачеві теплової енергії?

3) Чи доведено позивачем обсяг спожитої відповідачем теплової енергії у спірний період?

4) Чи відповідає розрахунок 3% та інфляційних втрат обставинам справи та відповідним приписам чинного законодавства України?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що входять у предмет доказування, а відповідач спростувати це.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО НАЯВНІСТЬ МІЖ СТОРОНАМИ ДОГОВІРНИХ ВІДНОСИН.

7.1. Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії.

7.2. Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" передбачено обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

7.3. Згідно з частиною другою статті 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

7.4. Зазначені положення кореспондуються з пунктами 4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, якими передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією такий договір.

7.5. Так, між КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (Енергопостачальна організація) та ФОП Денчиком Ю.А. (Споживач) був укладений Тимчасовий договір про постачання теплової енергії від 01.10.2003 №10183 (надалі Договір, т. I, а.с. 13-16) відповідно до предмету якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах на потреби, перелік яких вказано в п. 1.1. договору, а Споживач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором, а саме розділом 6 договору.

7.6. В Додатку №1 до Договору (т. I, а.с. 16) зазначено, що загальна опалювальна площа складає 80,2 кв. м (пункт 1.4). А отже, даний Договір стосується постачання теплової енергії в нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 2, 5 загальною площею 80,2 кв. м в літ. «А-5», розташовані за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 1/3.

7.7. Також з матеріалів справи вбачається, що позивач у листопаді 2014 року звертався до відповідача з листом-пропозицією (т. I, а.с. 17), в якому з метою врегулювання бездоговірного користування тепловою енергію в Нежитловому приміщенні-1 (квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 79,6 кв. м), пропонував укласти Додаткову угоду до Договору.

7.8. Однак, відповідачем не було підписано Додаткову угоду до Договору (т. I, а.с. 21), а також відповідні Додатки №№1, 2, 4 до Договору (т. I, а.с. 18-20). Доказів зворотного відповідачем не надано.

7.9. Суд зазначає, що відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє відповідача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

7.10. Так, позов про стягнення вартості теплової енергії підлягає задоволенню, якщо підтверджено, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №922/2790/17 та постанові від 21.05.2019 року у справі №922/4239/16.

7.11. З огляду на зазначене, а також враховуючи обов`язок відповідача оплачувати поставлену теплову енергію, навіть за умови відсутності відповідного договору щодо Нежитлового приміщення-1 (обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації), суд дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини.

8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ДОВЕДЕННЯ ФАКТУ ПОСТАЧАННЯ ВІДПОВІДАЧЕВІ ТЕПЛОВОЇ ЕНЕРГІЇ.

8.1. Відповідно до положень статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

8.2. Як встановлено судом, відповідачеві ФОП Денчику Ю.А. на праві приватної власності належать Нежитлові приміщення-1 та Нежитлові приміщення-2, що підтверджується наявними в матеріалах доказами (т. I, а.с. 8, 9-10, 12).

8.3. Позивач зазначає, що система опалення Нежитлових приміщень-1, 2 відповідача централізована та єдина з системою опалення житлового будинку по вул. Донця-Захаржевського, 1/3 у м. Харкові, окремого теплового вводу в приміщення відповідача немає.

8.4. Цей факт підтверджується актами про підключення та відключення опалення до житлового будинку по вул. Донця-Захаржевського, 1/3 у м. Харкові, де зазначено, що опалення приміщень - централізоване (т. I, а.с. 24-29).

8.5. При цьому, підключення та відключення споживачів, що мають єдину з житловими будинками систему опалення, здійснюється одночасно з підключенням та відключенням внутрішньої системи опалення та гарячого водопостачання житлових будинків в цілому. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об`єднує усі приміщення в житловому будинку.

8.6. У зв`язку з тим, що Нежитлові приміщення-1, 2 відповідача не обладнані окремим тепловим вводом, позивач КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" не мав технічної можливості провести окреме відключення приміщень відповідача від джерела теплової енергії, оскільки це спричинило б порушення теплового балансу усього будинку в цілому та порушення прав та інтересів мешканців цього будинку. Можливості відключення окремих приміщень в житловому будинку немає.

8.7. Цей факт підтверджується наявними в матеріалах справи Актами обстеження системи теплоспоживання об`єкта від 05.12.2017 №174/5961 та від 22.12.2018 №174/6542 (т. I, а.с. 22-23).

8.8. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б засвідчували факт відключення Нежитлових приміщень-1, 2 відповідача від мереж централізованого теплопостачання. При цьому, відповідач не надав доказів на підтвердження того, що послуги з централізованого теплопостачання позивачем не надавались або що відповідач ці послуги не отримував.

8.9. За таких обставин, судом дійшов висновку про встановлення факту постачання КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" відповідачеві ФОП Деничку Ю.А. теплової енергії у Нежитлові приміщення-1, 2, які належать останньому на праві приватної власності.

9. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ДОВЕДЕННЯ ПОЗИВАЧЕМ ОБСЯГУ СПОЖИТОЇ ВІПДОВІДАЧЕМ ТЕПЛОВОЇ ЕНЕРГІЇ.

9.1. Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

9.2. Пунктом 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. № 1198, визначено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

9.3. У зв`язку з тим, що житловий будинок по вул. Донця-Захаржевського, 1/3 у м. Харкові, в якому розташовані Нежитлові приміщення-1, 2, оснащений приладом обліку теплової енергії, розрахунок вартості спожитої ФОП Денчиком Ю.А. теплової енергії на потреби опалення здійснювався КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" згідно з показаннями приладу обліку, встановленого в будинку

9.4. Судом враховується, що розрахунок вартості спожитої теплової енергії, був здійснений розрахунковим способом з урахуванням теплового навантаження на потреби опалення та гаряче водопостачання згідно "Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94, які затверджені Держжитлокомунгоспом України 14.12.1993.

9.5. Матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо порядку нарахування та методики розрахунку суми заборгованості за теплову енергію.

9.6. Позивачем було відпущено теплової енергії відповідачу за період з січня 2017 року по квітень 2019 року на загальну суму 103.401,15 грн, з них: 51.894,69 грн - на підставі Договору та 51.506,46 грн - без достатніх правових підстав, що підтверджується рахунками-фактурами (т. I, а.с. 30-44), відомостями обліку споживання теплової енергії (т. I, а.с. 48-54) та розрахунком суми основної заборгованості (т. I, а.с. 55).

9.7. А отже, факт наявності заборгованості у розмірі 103.401,15 грн підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем в порядку визначеному чинним ГПК України.

10. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ВІДПОВІДНІСТЬ РОЗРАХУНКУ 3% РІЧНИХ ТА ІНФЛЯЦІЙНИХ ВТРАТ.

10.1. Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

10.2. Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

10.3. Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 4.674,30 грн та інфляційних втрат у розмірі 7.672,52 грн, судом встановлено, що його здійснено у відповідності до умов чинного законодавства, вказаний розрахунок є арифметично вірним.

11. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПОВНЕ ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

11.1. Відсутність між сторонами укладеного договору за наявності доказів надання відповідних послуг не звільняє відповідача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (відповідна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13).

11.2. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 у справі №6-582цс15 наведено правову позицію, згідно з якою позов про стягнення вартості теплової енергії підлягає задоволенню, якщо підтверджено, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

11.3. Враховуючи те, що в даному випадку між сторонами склалися фактичні договірні відносини щодо постачання та споживання теплової енергії, що підтверджується матеріалами справи, позов про стягнення з відповідача вартості спожитої теплової енергії, 3% річних та інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю.

12. СУДОВІ ВИТРАТИ.

12.1. Згідно статі 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно, витрати зі сплати судового збору в розмір 2.270,00 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Денчика Юрія Анатолійовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, )

- заборгованість за невиконання договірних зобов`язань по сплаті отриманої теплової енергії за період з січня 2017 року по квітень 2019 року на підставі договору в сумі 51.894,69грн;

- вартість спожитої теплової енергії без достатніх правових підстав за період з січня 2017 року по квітень 2019 року в розмірі 51.506,46 грн;

- інфляційні втрати в сумі 7.672,52 грн та 3% річних у сумі 4.674,30 грн;

- витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.270,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.04.2021.

Суддя О.В. Бринцев