РІШЕННЯ

29 березня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/621/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. за участі секретаря судового засідання Карпи М.Ю.

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, вул. Шашкевича, буд.3, м.Тернопіль, 46008

до відповідача: Державної установи "Копичинська виправна колонія №112", вул. Шевченка, буд.96, м.Копичинці, Тернопільська обл., 48260

про стягнення 49 088 грн 00 коп. збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

За участі представників:

позивача: Завідувач сектору правового забезпечення - юрисконсульт Мартинюк Зеновій Іванович ; витяг з ЄДР ;

відповідача: юрисконсульт юридичної групи Мигалевич Надія Степанівна, наказ №84/ОС-19 від 23.08.2019; посадова інструкція від 02.01.2020; паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Гусятинським РВ УМВС України в Тернопільській області 11.03.1998.

1. Судові процедури. Суть та рух справи.

Позивач - Державна екологічна інспекція у Тернопільській області звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою № 1-1-11-3434 від 17.09.2020 (вх.№722 від 22.09.2020) до відповідача - Державної Установи "Копичинська виправна колонія №112", у якій просить суд стягнути з відповідача на користь спеціального фонду Копичинської міської ОТГ на р/р UA0019739, код бюджету 24062100, ідентифікаційний код одержувача 37373001, УК у Гусятинському районі збитки, завдані внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в розмірі 49 088 грн 00 коп. Стягнути з відповідача на користь Державної екологічної інспекції у Тернопільській області сплачений судовий збір на рахунок - UA0080912, ідентифікаційний код одержувача 37977693 в ДКСУ м.Київ.

У відповідності до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2020 головуючим суддею для розгляду справи №921/621/20 визначено суддю Гевко В.Л.

Ухвалою суду від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 27.10.2020 о 10 год. 30 хв.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року №239 Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України установити з 12 березня 2020 року на усій території України карантин (на даний час карантин продовжено до 30 квітня 2021 року).

Із змісту Рекомендацій Ради суддів України, затверджених рішенням РСУ №19 від 17.03.2020р., серед іншого, рекомендовано суддям, у період карантину роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ, зменшення кількості судових засідань, необхідності утримуватись від відвідування приміщення суду, усі заяві та необхідні документи подавати, як і ознайомлюватись з уже поданими документами та із матеріалами справи, в електронному та дистанційному порядку, з використанням електронної адресу суду та/або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Відповідно до Розпорядження голови Господарського суду Тернопільської області №9-р від 31.03.2020 (із змінами та доповненнями) "Про встановлення режиму роботи Господарського суду Тернопільської області в умовах карантину" рекомендовано суддям розгляд справ призначати (відкладати) за межами строку карантину встановленого Постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 з подальшими змінами і доповненнями.

Одночасно, 02.04.2020 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, яким внесено зміни зокрема і до Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

В подальшому, згідно пункту 2 Розділу ІІ Закону України від 18.06.2020 № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 17.07.2020) передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Пункту 4 розділу X "Прикінцевих положень" Господарського процесуального кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Отже, законом №731-ІХ встановлено, що процесуальні строки, які були подовжені відповідно до Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом №731-ІХ, а саме - 06.08.2020.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у випадках наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій), мають право на продовження процесуальних строків на встановлених підставах.

Враховуючи зазначене вище, беручи до уваги, що розгляд даної справи припав на період дії карантину, враховуючи продовженні законом процесуальні строки розгляду судових справ під час дії карантину, зокрема і їх розгляд по суті, а також продовжені законом права учасників справи, подавати заяви/клопотання про продовження процесуальних строків на подання ними своїх пояснень, заперечень, доказів, тощо, на час дії карантину, судом надано таке право сторонам та витримано усі продовжені строки судового провадження згідно наведених вище законів.

Ухвалами суду неодноразово відкладалось підготовче судове засідання та його розгляд продовжувався з підстав зазначених в ухвалах, востаннє підготовче судове засідання відкладено на 24.12.2020 об 11 год. 00 хв.

24.12.2020 судом розпочато розгляд справи по суті та відкладено судове засідання по розгляду справи №921/621/20 по суті із призначенням стадії дослідження доказів на 05.01.2021 о 10 год. 20 хв.

У судовому засіданні 05.01.2021 судом, протокольною ухвалою, оголошено перерву у розгляді справи по суті, згідно статті 216 ГПК України, на стадії дослідження доказів до 25.01.2021 о 12 год. 00 хв. та 25.01.2021 протокольною ухвалою оголошено перерву у судовому засіданні по розгляду справи по суті на 04.02.2021 о 14 год. 40 хв.

Згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області, які отримані судом 18.02.2021, вх.№1434 на запит від 05.02.2021 №921/621/20/68/2021 місцем проживання ОСОБА_1 зазначено: с.Малий Говилів, Теребовлянський район, Тернопільська область.

З урахуванням обставин справи, які суперечать іншим доказам та викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти, суд неодноразово ухвалами від 05.02.2021 та від 25.02.2021 викликав для допиту в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 , який обіймаючи посаду Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області, здійснював перевірку в період з 22.02.2018 09:00 год. по 23.02.2018 16:00 год. Державної установи "Копичинська виправна колонія (№112)".

За результатами проведеної перевірки складено та підписано Тіцким М.І. Акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Акт №4.

Проте, викликаний судом для дачі показань свідок - ОСОБА_1 у призначені судові засідання 23.02.2021 та 16.03.2021 не з`явився. Причин неявки не повідомив, будь яких заяв чи клопотань суду не надав.

16.03.2021 у судовому засіданні по розгляду справи по суті, на стадії судових дебатів, судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 29.03.2021.

Статтею 218 ГПК України передбачено, що у судових дебатах виступають з промовами (заключним словом) учасники справи. У цих промовах можна посилатися лише на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні. В дебатах учасник виступає самостійно або призначає для виступу одного представника. Порядок проведення, тривалість судових дебатів та черговість виступів учасників справи визначаються головуючим виходячи з розумно необхідного часу для викладення учасниками справи їх позиції по справі. З дозволу суду промовці можуть обмінюватися репліками. Право останньої репліки завжди належить відповідачеві та його представникові.

Відповідно до статті 219 ГПК України після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його оголошення.

У призначене судове засідання 29.03.2021 з`явились представники позивача та відповідача.

З`ясувавши обставин справи, дослідивши докази, провівши судові дебати суд, у відповідності до статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 29.03.2021, після виходу з нарадчої кімнати, ухвалив рішення, оголосивши його скорочену (вступну та резолютивну) частину.

2. Аргументи сторін.

2.1. Аргументація позивача, викладена ним у позові.

У позовній заяві (№1-1-11-3434 від 17.09.2020 (вх. № 722 від 22.09.2020) позивач, серед іншого, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає таке.

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами в тому числі вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; охорону атмосферного повітря.

У відповідності до Постанови КМ України від 14.09.2011р № 995 «Про утворення територіальних органів Державної екологічної інспекції», Інспекції утворено як юридичні особи публічного права як територіальні органи Державної екологічної інспекції України, в тому числі Державну екологічну інспекцію у Тернопільській області (), запис про реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено 19.12.2011р.

Згідно ч. 1 Розділу І Положення про Державну екологічну інспекцію у Тернопільській області, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 28.04.2020 №125, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області (далі - Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується.

Відповідно до п. 2 ч. 3, 4 Розділу II Положення про Державну екологічну інспекцію у Тернопільській області, Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, щодо охорони, раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів; охорону атмосферного повітря.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», атмосферне повітря - життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень. Охорона атмосферного повітря - система заходів, пов`язаних із збереженням, поліпшенням та відновленням стану атмосферного повітря, запобіганням та зниженням рівня його забруднення та впливу на нього хімічних сполук, фізичних та біологічних факторів;

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу.

Стаття 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» зазначає, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального та спеціального використання природних ресурсів. Спеціальне використання природних ресурсів здійснюється на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Відповідно до п. 9 ст. 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов`язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланових заходів є: перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Так, позивач зазначає, що позаплановою перевіркою проведеною державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тіцким М.І., у період з 22.02.2018р. по 23.02.2018р. встановлено, що умови раніше виданого припису (від 25.05.2017 року №3-1/1673) Державною Установою Копичинська виправна колонія №112 не виконано, а саме: дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря не отримано; дозвіл на спеціальне використання водокористування не отримано; технічні паспорти відходів не розроблено та не погоджено, що зафіксовано актом перевірки №4 від 23.02.2018р.

Виходячи з чого, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Тіцким М.І., на уповноважену особу (інженера відділу інтендантського та господарського забезпечення майор внутрішньої служби) Дражньовського Ігоря Володимировича було складено протокол про адміністративне правопорушення № 001308 від 22.02.2018 року (у своїх поясненнях уповноважена особа погодилася із скоєними правопорушенням, підставою їх допущення вважає недостатнє фінансування Установи).

Також державним інспектором за результатами перевірки видано припис №3-1/610 від 23.02.2018 року з вимогою усунення виявлених порушень.

26.02.2018, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Тіцким М.І., керуючись загальними вимогами КУпАП, щодо відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, винесено постанову про закриття справи, копії матеріалів, щодо притягнення ОСОБА_2 , до відповідальності передано на розгляд начальнику Державної Установи «Копичинська виправна колонія» №112 - підполковнику внутрішньої служби Івачевському І.М.

Проведеними розрахунками, загальна сума заподіяних збитків внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства складає 49088,00 грн, з яких:

- 31855,00 грн збитки заподіяні внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря при спалюванні газовими котлами 116639м3 природного газу (згідно даних (довідки) ДУ «Копичинська виправна колонія» №112 від 13.04.2018р.) Розрахунок проведено на підставі «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря), затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 року №639 (у редакції чинній на момент прийняття рішення).

- 17233,00 грн збитки заподіяні внаслідок самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (згідно (довідки) ДУ «Копичинська виправна колонія» №112 від 13.04.2018). Розрахунок проведено на підставі «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків заподіяні державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів), затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 14.08.2009 року №767/16783.

Відповідно Положення, Інспекція наділена правом уживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати Позивачем та Відповідачем у судах.

26.04.2018 за вих. №1455 Інспекцією, на адресу Державної Установи «Копичинська виправна колонія» №112 надіслано досудову вимогу претензію, проте остання Відповідачем залишена без розгляду, будь-яких повідомлень з приводу розгляду претензії на адресу Інспекції не надходило, станом на сьогодні вищевказана сума заподіяних збитків - не відшкодована.

На підставі зазначеного позивач - Державна екологічна інспекція у Тернопільській області звернулась до Господарського суду Тернопільської області про стягнення з Державної установи "Копичинська виправна колонія №112" (Шевченка, буд.96, м.Копичинці, Тернопільська обл., 48260, ) - 49 088 грн 00 коп. збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства на користь спеціального фонду Копичинської міської ОТГ на р/р UA0019739, код бюджету 24062100, ідентифікаційний код одержувача 37373001, УК у Гусятинському районі.

2.2. Правова позиція відповідача, викладена у відзиві на позов.

У поданому відзиві на позов (б/н, б/д (вх. № 7474 від 21.10.2020) відповідач позовні вимоги не визнає, при цьому посилається на таке.

1. Відповідно до «Положення про державну установу «Копичинська виправна колонія (№112)», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 20.03.2020 за №1143/5- державна установа «Копичинська виправна колонія № 112» є бюджетною неприбутковою установою, органом управління якої є Міністерство юстиції України (додаток 1).

Державна установа «Копичинська виправна колонія № 112» є розпорядником коштів державного бюджету нижчого рівня.

Оплату послуг на отримання спеціальних дозволів проводиться в межах кошторисних асигнувань.

Основними завданнями виправної колонії є:

1) виконання покарань у виді позбавлення волі на певний строк;

2) дотримання прав осіб , які тримаються у виправній колонії, вимог нормативно-правових актів щодо виконання і відбування кримінальних покарань , реалізації їх законних прав та інтересів.

Виправна колонія відповідно до покладених на неї завдань, здійснює матеріально-побутове забезпечення засуджених, які тримаються у виправній колонії, створює їм побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни.

Припинення спеціального використання води та відключення від опалення, призвело б до надзвичайної ситуації, що погіршує становище засуджених осіб.

2. Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області складено акт перевірки дотримання природоохоронного законодавства від 23.02.2018. В даному акті невірно вказано юридичну адресу установи (вул. Шевченка, 94) як і в інших додатках.

3. В претензії №1-1/1455 від 26.04.2018 зазначено, що підприємством наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу завдано державі збитки на суму 3 1855 грн.

Зі змісту ст. 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" та ст. 69 закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" за порушення законодавства про охорону атмосферного повітря відповідальна особа відшкодовує (компенсує) шкоду. Разом з тим позивачем заявлена вимога про відшкодування збитків. Законодавством не ототожнюються поняття збитків та шкоди. Законами України, на які посилається позивач, не передбачено відшкодування збитків. Отже вимоги Державної екологічної інспекції у Тернопільській області є безпідставні.

Відповідач зазначає, що за юридичною адресою м.Копичинці, вул.Шевченка, 94 зареєстровано державне підприємство «Підприємство ДКВС України (№112)», відповідно і позов має бути адресований «Підприємству».

Державна установа «Копичинська виправна колонія (№112)» зареєстрована за адресою: м.Копичинці вул. Шевченка, 96 (додаток 2).

4. На багаторазові звернення адміністрації установи не виділялись кошти на оформлення дозволів до 2019 року.

20.05.2019 отримано дозвіл № 529/111/49д-19 на спеціальне водокористування (додаток 3).

04.09.2019 отримано дозвіл № -270 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (додаток 4).

5. Методика розрахунку (яка застосована позивачем) втратила чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 11.05.2019 № 1453/5 - скасовано рішення про державну реєстрацію наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 грудня 2008 року № 639 "Про затвердження Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 січня 2009 року за № 48/16064.

6. Державна установа «Копичинська виправна колонія (№112)» вважає, що вимоги позивача є безпідставними оскільки установою вживались заходи для отримання спецдозволів, але через відсутність фінансування, не реалізовані.

2.3. Правова позиція позивача, викладена у відповіді на відзив, та у Додаткових поясненнях.

02.11.2020 позивачем надано суду відповідь на відзив, у якій вважає доводи наведені у відзиві на позов безпідставними з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин можуть здійснюватися після отримання дозвільних документів.

Вимоги ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» зазначають, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального та спеціального використання. Спеціальне використання природних ресурсів здійснюється на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Виходячи з чого, водокористувачі зобов`язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу на спец водокористування (п. 9 ст. 44 Водного кодексу України).

Щодо твердження Відповідача про розбіжність зазначення юридичної адреси суб`єкта - господарювання в акті позапланової перевірки (м.Копичинці, вул.Шевченка 94) просить суд трактувати це як механічну помилку (опечатку), оскільки позапланова перевірка у період з 22 по 23 «лютого» 2018 року відбулася у відповідності до вимог абз. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» по місцю реєстрації Державної установи «Копичинська виправна колонія №112» (м.Копичинці, вул. Шевченка, 96).

Згідно вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державним інспектором складено акт перевірки, з яким ознайомлено уповноважену особу Відповідача - Дражньовського І.В., надано другий примірник акта. Акт уповноваженою особою підписано, без додаткових пояснень, зауважень, заперечень.

Обставини, пов`язані з відсутністю (чи неналежним) фінансування Установи чи організації з Державного бюджету України, що призвело до відсутності дозвільних документів не звільняють такий орган від відповідальності за порушення вимог природоохоронного законодавства, оскільки водокористувачі зобов`язані здійснювати спеціальне водокористування водних ресурсів лише за наявності дозволу на спец водокористування.

Згідно довідки Відповідача від 13.04.2018р. обсяг використаного природного газу за період функціонування з 01.01.2018р. по 01.04.2018р. склав - 116639 м.куб.

Розрахунок збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря проведено на підставі «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 року №639 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України від 21.01.2009 року №48/16064.

Твердження Відповідача, щодо безпідставності нарахування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря у зв`язку із втратою чинності Методики (наказ Міністерства юстиції України від 11.05.2019р. №1453/5) підлягає спростуванню, оскільки Постановою Верховного Суду України від 15.05.2019 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2018 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 року - що стосувалися оскарження зазначеної Методики - скасовані.

Виходячи з чого, нараховані збитки за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне є правомірними, оскільки Методика застосована протягом періоду її чинності.

Відповідно до ч. 5 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України №04-5/239 від 29.12.2007, підстави відповідальності за заподіяння шкоди, передбачені статтями 1166 та 1187 ЦК України застосовуються і при вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Особливості застосування цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду можуть бути передбачені спеціальними законами, що регулюють питання охорони певного виду такого середовища.

Згідно п. 1.2 Методики, остання встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами здійснених юридичними особами незалежно від форми власності та господарювання, фізичними особами - підприємцями, а також юридичними особами - нерезидентами (далі - суб`єкти господарювання).

Категорія «збитки» здебільшого вживається законодавцем у Главі 51 ЦК України (Правові наслідки порушення зобов`язань), тоді як у Главі 82 ЦК України (Відшкодування шкоди) мова йде про делікатні відносини та відшкодування шкоди, що призводить до висновку про розмежування вказаних понять за підставою виникнення: правович чи делікат. Проте, такий висновок є лише припущенням, оскільки чітких критеріїв поділу або прямої заборони стягнення збитків у делікатних правовідносинах не міститься як у нормах ЦК України так і в ГК України.

Натомість положення ст.1192 ЦК України (що міститься у Главі 82 ЦК України) взагалі прямо передбачає два способи відшкодування шкоди завданої майну потерпілого: 1) в натурі; 2) відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно вимог ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах встановлених законодавством України.

2.4. Витребування у позивача письмових пояснень та додаткових доказів у справі.

Суд, у судовому засіданні 27.01.2021 заслухавши заперечення відповідача щодо помилкового зазначення держінспектором з охорони навколишнього природного середовища юридичної адреси Копичинської ВК №112, ухвалою від 27.01.2021 із зазначених у ній підстав, витребував в порядку статті 74 ГПК України у Державної екологічної інспекції у Тернопільській області :

- письмові пояснення стосовно того, з яких причин у зазначених документах вказано реквізити, які не відповідають реквізитам ДУ "Копичинська виправна колонія №112", в тому числі код ЄДРПОУ, адреси? ;

- чи дійсно проводилася перевірка Державного підприємства "Підприємство ДКВС України (№112)" паралельно із Державною установою "Копичинська виправна колонія №112" і які наслідки це мало для підприємства? ;

- письмові пояснення із вказанням того, якої саме юридичної особи : Державної установи чи Державного підприємства стосуються докази, подані суду як додатки по позовних вимог? ;

- надати докази того, що Постанова про закриття справи №3 від 26.02.2018 була надіслана/вручена відповідачу (ким отримано) та вказати письмово причини надіслання Постанови пізніше встановленого строку для її надіслання ;

- надати письмові пояснення щодо особи/осіб, відповідальних за призначення, направлення та проведення перевірки із зазначенням особистих їх даних (ПІБ, адреса місця проживання, ІПН особи/осіб), (з метою подальшого виклику як свідка у судове засідання).

2.5. Додаткові пояснення позивача, надані на виконання ухвали від 27.01.2021.

Позивачем - Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області надано суду Додаткові пояснення (№1-1-11-496 від 03.02.2021 (вх№965 від 03.02.2021)), у яких зазначено таке.

Згідно «Положення про державну екологічну інспекцію у Тернопільській області» №125 від 28.04.2020 року, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області (далі - Інспекція) здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарськими судами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами, вимог природоохоронного законодавства. Розраховує розмір шкоди, збитків та витрат, пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спору, виступає позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, та навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) є планові та позапланові, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому(ст.5 закону).

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до розділу III «Посадової інструкції головного спеціаліста відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря - державного інспектора Тіцкого М.І.» затвердженої від 11.10.2017 року начальником Державної екологічної інспекції у Тернопільській області Ференцом Е.М., одним із обов`язків головного спеціаліста відноситься: «підготовка та оформлення наказів на проведення позапланових та планових заходів». Виходячи з чого, станом на охоплений період, підготовкою документів до проведення перевірки, державний інспектор займався особисто.

Повідомляємо суду про те, що Інспекцією у період з 15 по 19 «травня» 2017 року проводилася планова перевірка Державної установи «Копичинська виправна колонія №112» (48260, вул.Шевченка, 96 м.Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область, код ЄДРПОУ - 08564475), за наслідкам якої і було видано припис №3-1/1673 від 25.05.2017 із кінцевим строк усунення недоліків - 19.08.2017.

Виходячи з чого, відповідно до п. 4 Наказу Інспекції від 21.02.2018 №33, державному інспектору з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Тіцкому М.І., начальником Інспекції (на той час) Ференцом Е.М., доручено у період з 22 - 23 «лютого» 2018 року провести позапланову перевірку виконання «Копичинською виправною колонією №112» умов припису №3-1/11673 від 25.05.2017 року.

Паралельно зазначаємо, що Інспекцією не проводилися заходи державного нагляду (контролю) відносно Державного підприємства «Підприємство ДКВС України (№112), що знаходиться за адресою вул.Шевченка, 94 м.Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область, код ЄДРПОУ - 08680810.

Подані разом з позовною заявою додатки, стосуються виключно суб`єкта - господарювання - Державна установа Копичинська виправна колонія №112 (вул.Шевченка, 96 місто Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область). Факт належності позовних вимог до зазначеного суб`єкта - господарювання міститься і у даних розрахунків відшкодування збитків (самовільне використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів та відшкодування збитків в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря).

З метою своєчасного розгляду матеріалів адмін.справи, не відкидаємо і можливого факту передачі інспектором адмін.матеріалів уповноваженій особі Відповідача «наручно», проте належного підтвердження цьому не має.

Вважаємо, що однією з підстав розбіжностей у складених матеріалах, мало місце помилкове (технічне) введення державним інспектором невірно зазначених даних належного суб`єкта - господарювання при першочерговому формуванні матеріалів перевірки, що відобразилося у подальшому некоректному оформленні. Проте, зазначаємо, що Відповідач жодного разу не скористався правом оскарження винесених Інспекцією документів, погоджувався з виявленими порушеннями, ознайомлювався з копіями документів, що підтверджує факт належності заявлених вимог.

Разом з тим зазначаємо, що Верховним Судом України у справі №910/8682/16 від 25.06.2018 зроблено висновок, щодо фактів самовільного використання природних ресурсів без відповідних дозвільних документів, які за законом є самостійною підставою для відшкодування збитків заподіяних внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства. Аналогічні позиції викладені у постановах ВСУ від 03.09.2013 року у справі №13/333-38/463-2012; від 09.11.2018 року у справі №908/1593/17; від 15.05.2019 року у справі №638/8281/15-а; від 21.05.2019 року у справі №922/1017/17.

Резюмуючи викладене позивач зазначає, що протягом періоду працевлаштування у Державній екологічній інспекції у Тернопільській області, ОСОБА_1 , (житель села Малий Говилів, Теребовлянський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) притягувався до дисциплінарної відповідальності. В подальшому мало місце звільнення останнього із займаної посади.

З огляду зазначеного, позивач просить суд врахувати дані факти при подальшому прийнятті рішень.

3. Фактичні обставини встановлені судом.

Норми права, законодавство, судова практика, які застосував суд.

Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено таке.

У відповідності до ст. 7 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Згідно із ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Предметом даного спору є заявлені вимоги позивача до відповідача про стягнення 49 088 грн 00 коп. збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Судом при дослідження норм права та обставин справи встановлено таке.

Відповідно до статті 13 Конституції України Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Із змісту статті 66 Конституції України Кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», атмосферне повітря - життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень. Охорона атмосферного повітря - система заходів, пов`язаних із збереженням, поліпшенням та відновленням стану атмосферного повітря, запобіганням та зниженням рівня його забруднення та впливу на нього хімічних сполук, фізичних та біологічних факторів.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу.

Стаття 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» зазначає, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального та спеціального використання природних ресурсів. Спеціальне використання природних ресурсів здійснюється на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Відповідно до п. 9 статті 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов`язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Із змісту частини 4 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, та навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) є планові та позапланові, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому(статті 5 закону).

Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до абзацу 4 ч. 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланових заходів є: перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Відповідно до п. а) ч. 1 статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами в тому числі вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; охорону атмосферного повітря.

У відповідності до Постанови КМ України від 14.09.2011р № 995 «Про утворення територіальних органів Державної екологічної інспекції», Інспекції утворено як юридичні особи публічного права як територіальні органи Державної екологічної інспекції України, в тому числі Державну екологічну інспекцію у Тернопільській області (), запис про реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено 19.12.2011.

Згідно ч. 1 Розділу І Положення про Державну екологічну інспекцію у Тернопільській області, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 28.04.2020 №125, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області (далі - Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується.

Згідно «Положення про державну екологічну інспекцію у Тернопільській області» №125 від 28.04.2020 року, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області (далі - Інспекція) здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарськими судами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами, вимог природоохоронного законодавства. Розраховує розмір шкоди, збитків та витрат, пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спору, виступає позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до п. 2 ч. 3, 4 Розділу II Положення про Державну екологічну інспекцію у Тернопільській області, Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, щодо охорони, раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів; охорону атмосферного повітря.

Відповідно до розділу III «Посадової інструкції головного спеціаліста відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря - державного інспектора Тіцкого М.І.» затвердженої від 11.10.2017 начальником Державної екологічної інспекції у Тернопільській області Ференцом Е.М., одним із обов`язків головного спеціаліста є : «підготовка та оформлення наказів на проведення позапланових та планових заходів». Виходячи з чого, станом на охоплений період, підготовкою документів до проведення перевірки, державний інспектор займався особисто.

Інспекцією у період з 15 по 19 «травня» 2017 року проводилася планова перевірка Державної установи «Копичинська виправна колонія №112» (48260, вул. Шевченка, 96 м. Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область, код ЄДРПОУ - 08564475), за наслідкам якої і було видано припис №3-1/1673 від 25.05.2017 із кінцевим строком усунення недоліків - 19.08.2017.

Виходячи з чого, відповідно до п. 4 Наказу Інспекції від 21.02.2018 №33, державному інспектору з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Тіцкому М.І., начальником Інспекції (на той час) Ференцом Е.М., доручено у період з 22 - 23 «лютого» 2018 року провести позапланову перевірку виконання «Копичинською виправною колонією №112» умов припису №3-1/11673 від 25.05.2017.

Позаплановою перевіркою проведеною державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тіцким М.І., у період з 22.02.2018р. по 23.02.2018р. встановлено, що умови раніше виданого припису (від 25.05.2017 року №3-1/1673) Державною Установою Копичинська виправна колонія №112 не виконано, а саме: дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря не отримано; дозвіл на спеціальне використання водокористування не отримано; технічні паспорти відходів не розроблено та не погоджено, що зафіксовано актом перевірки № 4 від 23.02.2018р.

Виходячи з чого, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Тіцким М.І., на уповноважену особу (інженера відділу інтендантського та господарського забезпечення майор внутрішньої служби) Дражньовського Ігоря Володимировича було складено протокол про адміністративне правопорушення № 001308 від 22.02.2018 року (у своїх поясненнях уповноважена особа погодилася із скоєними правопорушенням, підставою їх допущення вважає недостатнє фінансування Установи).

Також державним інспектором за результатами перевірки видано припис №3-1/610 від 23.02.2018 року з вимогою усунення виявлених порушень.

26.02.2018, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Тіцким М.І., керуючись загальними вимогами КУпАП, щодо відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, винесено постанову про закриття справи, копії матеріалів, щодо притягнення ОСОБА_2 , до відповідальності передано на розгляд начальнику Державної Установи «Копичинська виправна колонія» №112 - підполковнику внутрішньої служби Івачевському І.М.

Проведеними розрахунками, загальна сума заподіяних збитків внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства складає 49088,00 грн, з яких:

- 31855,00 грн збитки заподіяні внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря при спалюванні газовими котлами 116639м3 природного газу (згідно даних (довідки) ДУ «Копичинська виправна колонія» №112 від 13.04.2018р.)

Розрахунок проведено за період з 01.01.2018 по 01.04.2018 на підставі «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря), затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 року №639 (у редакції чинній на момент прийняття рішення).

- 17233,00 грн збитки заподіяні внаслідок самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (згідно (довідки) ДУ «Копичинська виправна колонія» №112 від 13.04.2018).

Розрахунок проведено за період з 01.01.2018 по 01.04.2018 на підставі «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків заподіяні державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів), затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 14.08.2009 року №767/16783.

Відповідно Положення, Інспекція наділена правом уживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати Позивачем та Відповідачем у судах.

26.04.2018 за вих. №1455 Інспекцією, на адресу Державної Установи «Копичинська виправна колонія» №112 надіслано досудову вимогу претензію, проте остання Відповідачем залишена без розгляду, будь-яких повідомлень з приводу розгляду претензії на адресу Інспекції не надходило, станом на сьогодні вищевказана сума заподіяних збитків - не відшкодована.

На підставі наведеного, оцінивши подані докази позивачем і заперечення на них відповідача, суд вважає доведеним позивачем - Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області, та не спростованим відповідачем, щодо правомірності звернення позивача до суду про стягнення з відповідача - Державної установи "Копичинська виправна колонія №112" (Шевченка, буд. 96, м. Копичинці, Тернопільська обл., 48260, ) - 49 088 грн 00 коп. збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Щодо заперечень відповідача, то суд розцінює їх критично з огляду на таке.

1. Заперечення щодо того, що припинення спеціального використання води та відключення від опалення, призвело б до надзвичайної ситуації, що погіршує становище засуджених осіб.

Судом встановлено, що відповідно до «Положення про державну установу «Копичинська виправна колонія (№112)», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 20.03.2020 за №1143/5- державна установа «Копичинська виправна колонія (№112)» є бюджетною неприбутковою установою, органом управління якої є Міністерство юстиції України. Державна установа «Копичинська виправна колонія (№112)» є розпорядником коштів державного бюджету нижчого рівня. Оплату послуг на отримання спеціальних дозволів проводиться в межах кошторисних асигнувань.

Основними завданнями виправної колонії є: 1) виконання покарань у виді позбавлення волі на певний строк; 2) дотримання прав осіб , які тримаються у виправній колонії, вимог нормативно-правових актів щодо виконання і відбування кримінальних покарань , реалізації їх законних прав та інтересів.

Виправна колонія відповідно до покладених на неї завдань, здійснює матеріально-побутове забезпечення засуджених, які тримаються у виправній колонії, створює їм побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни.

Відповідач вважає, що припинення спеціального використання води та відключення від опалення, призвело б до надзвичайної ситуації, що погіршувало б становище засуджених осіб.

Проте, суд має за необхідне зазначити, що спір у справі стосується і виник не щодо відключення відповідача як спецустанови від водокористування та від опалення.

Спір у справі виник в результаті того, що відповідачем своєчасно не отримано незважаючи на виданий попередньо припис: дозволу на спеціальне водокористування, а також - дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, у результаті саме цього, та наднормативних викидів, позивачем обраховано відповідачеві збитки.

При цьому відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин можуть здійснюватися після отримання дозвільних документів.

Вимоги статті 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» зазначають, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального та спеціального використання. Спеціальне використання природних ресурсів здійснюється на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Враховуючи зазначене, водокористувачі зобов`язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу на спецводокористування (п. 9 ст. 44 Водного кодексу України).

2. Щодо невірно вказаної адреси у акті перевірки.

Відповідач звертає увагу суду, що Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області складено акт перевірки дотримання природоохоронного законодавства від 23.02.2018. В даному акті невірно вказано юридичну адресу установи (вул. Шевченка, 94) як і в інших додатках.

Відповідач зазначає, що за юридичною адресою м. Копичинці вул. Шевченка, 94 зареєстровано державне підприємство «Підприємство ДКВС України (№112)», відповідно і позов має бути адресований «Підприємству». Державна установа «Копичинська виправна колонія (№112)» зареєстрована за адресою: м. Копичинці вул. Шевченка, 96.

Позивач щодо вказаної розбіжності зазначає, що вказане в акті позапланової перевірки (м. Копичинці, вул. Шевченка 94) є механічною помилкою (опечаткою), оскільки позапланова перевірка у період з 22 по 23 «лютого» 2018 року відбулася у відповідності до вимог абз. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» по місцю реєстрації Державної установи «Копичинська виправна колонія №112» (м. Копичинці, вул. Шевченка, 96).

Так, Інспекцією у період з 15 по 19 «травня» 2017 року проводилася планова перевірка Державної установи «Копичинська виправна колонія №112» (48260, вул. Шевченка, 96 м. Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область, код ЄДРПОУ - 08564475), за наслідкам якої і було видано припис №3-1/1673 від 25.05.2017 із кінцевим строком усунення недоліків - 19.08.2017.

Виходячи з чого, відповідно до п. 4 Наказу Інспекції від 21.02.2018 №33, державному інспектору з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Тіцкому М.І., начальником Інспекції (на той час) Ференцом Е.М., доручено у період з 22 - 23 «лютого» 2018 року провести позапланову перевірку виконання «Копичинською виправною колонією №112» умов припису №3-1/11673 від 25.05.2017 року.

Одночасно позивач стверджує, що Інспекцією не проводилися заходи державного нагляду (контролю) відносно Державного підприємства «Підприємство ДКВС України (№112), що знаходиться за адресою вул. Шевченка, 94 м. Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область, код ЄДРПОУ - 08680810.

Подані разом з позовною заявою додатки, стосуються виключно суб`єкта - господарювання - Державної установи Копичинська виправна колонія № 112 (вул. Шевченка, 96 місто Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область). Факт належності позовних вимог до зазначеного суб`єкта - господарювання міститься і у даних розрахунків відшкодування збитків (самовільне використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів та відшкодування збитків в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря).

Згідно вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державним інспектором складено акт перевірки, з яким ознайомлено уповноважену особу Відповідача - Дражньовського І.В., надано другий примірник акта. Акт уповноваженою особою підписано, без додаткових пояснень, зауважень, заперечень.

При цьому позивач стверджує, що однією з підстав розбіжностей у складених матеріалах, мало місце помилкове (технічне) введення державним інспектором невірно зазначених даних належного суб`єкта - господарювання при першочерговому формуванні матеріалів перевірки, що відобразилося у подальшому некоректному оформленні.

Суд враховує також, те що Відповідач не надав доказів того, що він скористався правом оскарження винесених Інспекцією документів, так як не погоджувався з виявленими порушеннями.

Навпаки, при дослідженні доказів, представником відповідача не заперечувався той факт, що перевірки у вказаний період відповідача Державної установи «Копичинська виправна колонія № 112», як юридичної особи проводилась. Не заперечується і факт відсутності дозволів за спірний періоду відповідача, що стало підставою для нарахування і заявлення до стягнення збитків.

Не доведено відповідачем і того факту, що позивачем Інспекцією у вказаний період паралельно проводилися заходи державного нагляду (контролю) відносно Державного підприємства «Підприємство ДКВС України (№112), що знаходиться за адресою вул. Шевченка, 94 м.Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область, код ЄДРПОУ - 08680810. При цьому такий факт категорично заперечується позивачем.

Таким чином, оцінивши усі докази у сукупності, суд, використовуючи правило передбачене у статті 79 ГПК України вважає, що більш вірогідними є докази подані позивачем, які підтверджують проведення перевірки у зазначений спірний період з 22 по 23 «лютого» 2018 року саме відповідача у справі - Державної установи «Копичинська виправна колонія (№112).

3. Щодо стягнення збитків, а не шкоди.

Так, відповідач звертає увагу суду на те, що в претензії №1-1/1455 від 26.04.2018 зазначено, що підприємством наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу завдано державі збитки на суму 3 1855 грн. Зі змісту ст. 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" та ст. 69 закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" за порушення законодавства про охорону атмосферного повітря відповідальна особа відшкодовує (компенсує) шкоду. Разом з тим позивачем заявлена вимога про відшкодування збитків. Законодавством не ототожнюються поняття збитків та шкоди. Законами України, на які посилається позивач, не передбачено відшкодування збитків. Отже, відповідач вважає, що вимоги Державної екологічної інспекції у Тернопільській області є безпідставні.

Проте, суд вважає такі твердження позивача помилковими, так як, на думку суду, у даному випадку використання законодавцем у різних місцях різних термінів «збитки» та/або «шкода» не змінює їх за свої змістом.

Так, особливості застосування цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду можуть бути передбачені спеціальними законами, що регулюють питання охорони певного виду такого середовища.

Згідно п. 1.2 Методики, остання встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами здійснених юридичними особами незалежно від форми власності та господарювання, фізичними особами - підприємцями, а також юридичними особами - нерезидентами (далі - суб`єкти господарювання).

Натомість положення ст.1192 ЦК України (що міститься у Главі 82 ЦК України) взагалі прямо передбачає два способи відшкодування шкоди завданої майну потерпілого: 1) в натурі; 2) відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно вимог ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах встановлених законодавством України.

Відповідно до ч. 5 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України №04-5/239 від 29.12.2007, підстави відповідальності за заподіяння шкоди, передбачені статтями 1166 та 1187 ЦК України застосовуються і при вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Верховним Судом у справі №910/8682/16 від 25.06.2018 зроблено висновок, щодо фактів самовільного використання природних ресурсів без відповідних дозвільних документів, які за законом є самостійною підставою для відшкодування збитків заподіяних внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства. Аналогічні позиції викладені у постановах ВСУ від 03.09.2013 року у справі №13/333-38/463-2012; від 09.11.2018 року у справі №908/1593/17; від 15.05.2019 року у справі №638/8281/15-а; від 21.05.2019 року у справі №922/1017/17.

5. Щодо втрати чинності Методики.

Як стверджує відповідач Методика розрахунку (яка застосована позивачем) втратила чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 11.05.2019 № 1453/5 - скасовано рішення про державну реєстрацію наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 грудня 2008 року № 639 "Про затвердження Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 січня 2009 року за № 48/16064.

Проте, суд розглядає критично дані заперечення відповідача з огляду на те, що Постановою Верховного Суду України від 15.05.2019 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2018 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 року - що стосувалися оскарження зазначеної Методики - скасовані.

А тому, нараховані збитки позивачем відповідачу за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне є правомірними, оскільки Методика застосована протягом періоду її чинності.

6. Щодо відсутності фінансування на отримання дозволів.

Із змісту статті 3 ЦК України одним із засад (принципів) цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідач - Державна установа «Копичинська виправна колонія (№112)» вважає, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки установою вживались усі необхідні заходи для отримання спецдозволів, але через відсутність фінансування, вони не були реалізовані.

Так, на багаторазові звернення адміністрації установи не виділялись кошти на оформлення дозволів до 2019 року.

20.05.2019 отримано дозвіл № 529/111/49д-19 на спеціальне водокористування.

04.09.2019 отримано дозвіл № -270 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Проте суд має за необхідне зазначити, що обставини, пов`язані з відсутністю (чи неналежним) фінансування Установи чи організації з Державного бюджету України, що призвело до відсутності дозвільних документів не звільняють такий орган від відповідальності за порушення вимог природоохоронного законодавства, оскільки водокористувачі зобов`язані здійснювати спеціальне водокористування водних ресурсів лише за наявності дозволу на спецводокористування.

Згідно довідки Відповідача від 13.04.2018р. обсяг використаного природного газу за період функціонування з 01.01.2018р. по 01.04.2018р. склав - 116639 м.куб.

Розрахунок збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря проведено на підставі «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 року №639 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України від 21.01.2009 року №48/16064.

Одночасно суд враховує ту обставину, що відповідачем не подано суду доказів завчасного звернення протягом 2016-2017 років до 2018 року до уповноважених органів про виділення коштів на отримання дозволи.

Крім того, суд враховує те, що у відповідача було достатньо часу на отримання дозволів, адже перший припис позивачем було видано відповідачу ще 25.05.2017 припис №3-1/1673 із кінцевим строк усунення недоліків до 19.08.2017.

Отже, після винесення припису 25.05.2017 року дозволи отримані відповідачем лише 20.05.2019 та 04.09.2019 - більш як через два роки після виявлення правопорушень та видачі первинно припису про їх усунення.

При цьому докази подані відповідачем у вигляді звернень до компетентних органів за отриманням фінансування датовані 2018 роком, тоді як позивач обрахував збитки за період з 01.01.2018 по 01.042018 року.

А тому, такі звернення відповідача є, на думку суду несвоєчасними, так як подані у період, коли порушення уже тривало, а не завчасно, з метою його недопущення.

Тому суд не може визнати такі звернення відповідача - добросовісною і розумною його поведінкою, як і не може вважати доведеним відповідачем відсутності своєї вини у даному порушенні вимог природоохоронного законодавства.

4. Висновки суду.

Із змісту частин 1,2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 129 Конституції України вказує, що до однієї із основних засад судочинства відноситься змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Згідно із частинами 2-3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 73, частин 1,3 статті 74 статей 76,77,78,79 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п.58 рішення від 10.02.2010 (заява №4909/04) Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (п. 54 рішення від 28.10.2010 (заява №4241/03) Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме : стягнути з Державної установи "Копичинська виправна колонія №112" - 49 088 (сорок дев`ять тисяч вісімдесят вісім) грн 00 коп. збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства на користь спеціального фонду Копичинської міської ТГ на р/р UA0019739, код бюджету 24062100, ідентифікаційний код одержувача 37977599 в Казначейство України (ЕАП).

5. Судові витрати.

Відповідно до частин 1,2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому, відповідно до статті 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 2102 грн 00 коп. суд покладає на відповідача у справі та він підлягає стягненню в користь позивача.

Враховуючи зазначене вище, керуючись положеннями статей 13, 42, з 73 по 79, 86, 123, 129, 209-210, 232-233, з 236 по 242, з 253 по 259, у сукупності та іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державної установи "Копичинська виправна колонія №112" - 49 088 (сорок дев`ять тисяч вісімдесят вісім) грн 00 коп. збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства на користь спеціального фонду Копичинської міської ТГ на р/р UA0019739, код бюджету 24062100, ідентифікаційний код одержувача 37977599 в Казначейство України (ЕАП).

3. Судові витрати, понесені позивачем, покласти на відповідача.

4. Стягнути з Державної установи "Копичинська виправна колонія №112" на користь Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на рахунок UA0080912, ідентифікаційний код одержувача - 37977693 в ДКСУ м. Київ, - 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору

5. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Позивач: Державна екологічна інспекція у Тернопільській області (вул. Шашкевича, буд.3, м.Тернопіль, 46008, );

Відповідач: Державна установа "Копичинська виправна колонія №112", (вул. Шевченка, буд.96, м.Копичинці, Тернопільська обл., 48260, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статей з 253 по 259 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.17.5 Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, а саме до 15.12.2017. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення складено 27.04.2021, із врахуванням вихідних та святкових днів, відрядження судді, протягом робочих днів з дня проголошення скороченої (вступної та резолютивної) частини рішення.

Повний текст рішення буде надіслано учасникам справи рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення або вручено наручно особисто уповноваженим представникам.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко