РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/165/21

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Хіловської І.Д., розглянувши матеріали справи за позовом Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра», вул. Магістральна, 84, м. Запоріжжя, 69071,

e-mail:

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КАУФІ», вул. Толстого, 94, кв. 2, м. Чернігів, 14000, фактична адреса: вул. Толстого, буд. 147 А, м. Чернігів, 14014,

e-mail:

про стягнення 61216 грн.59 коп.

представники сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

встановив:

Казенним підприємством «Науково-виробничий комплекс «Іскра» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАУФІ» про стягнення 61216 грн. 59 коп., з яких: 21335,66 грн. основного боргу, 29213 грн. 10 коп. пені, 10667 грн. 83 коп. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем укладеного між сторонами договору поставки № 17/140-юр від 09.04.2020.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2021 після усунення позивачем недоліків позовної заяви відкрите спрощене позовне провадження, розгляд справи по суті призначено на 30.03.2021, 14:00. Вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

12.03.2021 до суду надійшло клопотання позивача № 21/46-юр від 09.03.2021 про проведення судового засідання, призначеного на 30.03.2021, 14:00, в режимі відеоконфереції. Крім того, у зазначеній заяві позивач просить вирішити питання про можливість подальшого проведення судових засідань у даній справі у випадку їх призначення в режимі відеоконференції з одним із судів за зазначеним у клопотанні переліком.

12.03.2021 на адресу Господарського суду Чернігівської області підприємством зв`язку повернуто поштові відправлення, а саме ухвала суду від 04.03.2021, надіслана судом відповідачу за даним позовом за вказаними в позовній заяві адресами, із зазначенням причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2021 задоволено клопотання позивача та ухвалено розгляд справи по суті, призначений на 30.03.2021, 14:00, провести в режимі відеоконфереції. Доручено забезпечити проведення відеоконференції Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

26.03.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позов від 26.03.2021, в якому відповідач повідомив про невизнання позовних вимог, за виключенням грошових коштів у сумі 21335,66 грн. Відповідач зазначив, що сума 21335,66 грн. буде перерахована позивачу. У відзиві на позов відповідачем повідомлено про порушення позивачем умов договору в частині перерахування попередньої оплати у розмірі 45719,28 грн., що призвело до неналежного виконання умов договору відповідачем. За доводами відповідача таке порушення умов договору позивачем є підставою для відмови у задоволенні вимоги про стягнення штрафних санкцій. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судове засідання 30.03.2021 прибули повноважні представники сторін.

Судом 30.03.2021 оголошено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 06.04.2021, 14:50. Позивачу надіслано ухвалу-повідомлення.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 01.04.2021 у справі задоволено клопотання позивача та ухвалено розгляд справи по суті, призначений на 06.04.2021, 14:50, провести в режимі відеоконфереції. Доручено забезпечити проведення відеоконференції Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

02.04.2021 відповідачем до суду подано клопотання від 02.04.2021 про приєднання до матеріалів справи копії платіжного доручення № 554 від 29.03.2021 на суму 30086,67 грн. з призначенням платежу «повернення переплати згідно договору № 17/266юр від 12.05.2020 та договору № 17/140юр від 09.04.2020 у сумі 25072,22 грн., ПДВ- 20 % 5014,44 грн.». Відповідач повідомив, що після подання відзиву на позов відповідачем здійснено повернення суми попередньої оплати у розмірі 21335,66 грн.

У судове засідання 06.04.2020 з`явився повноважний представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду по суті, що підтверджується матеріалами справи (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 609).

Судом 06.04.2021 оголошено протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 20.04.2021, 14:50. Позивачу надіслано ухвалу-повідомлення.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.04.2021 у справі задоволено клопотання позивача та ухвалено розгляд справи по суті, призначений на 20.04.2021, 14:50, провести в режимі відеоконфереції. Доручено забезпечити проведення відеоконференції Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

20.04.2021 відповідачем до суду подано клопотання від 20.04.2021 про приєднання матеріалів до справи, в якому повідомлено про те, що після подання відзиву на позовну заяву відповідачем платіжним дорученням № 554 від 29.03.2021 було повернуто передплату у розмірі 21335,66 грн. та надано на підтвердження цього копії документів, а саме лист, акти звірки, квитанцію про відправлення документів, розрахунки коригування, пояснення представника, підтвердження направлення на електронну пошту позивача зазначених документів.

В судове засідання 20.04.2021 з`явились повноважні представники сторін.

20.04.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 27.04.2021, 14:50.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.04.2021 відмовлено в задоволенні задоволенні клопотання позивача - Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра», про проведення судового засідання у справі №927/165/21, призначеного на 27.04.2021, 14:50, у режимі відеоконференції.

До початку судового засідання позивачем 23.04.2021 надіслано на електронну пошту суду письмові пояснення № 21/83-юр від 23.04.2021 з доказами направлення цих пояснень відповідачу. Пояснення підписані електронним цифровим підписом. Позивач зазначив про те, що 29.03.2021 від відповідача надійшли грошові кошти у сумі 30086,67 грн. з призначенням платежу «повернення переплати згідно договору № 17/266-юр від 12.05.2020 та договору № 17/140-юр від 09.04.2020». 30.03.2021 відбулося перше судове засідання у справі № 927/165/21, в якому представник відповідача фактично повідомив про обставини сплати на адресу позивача грошових коштів. Оскільки відповідачем не зазначено чітко, яку саме суму він сплатив окремо за договором № 17/266-юр від 12.05.2020 та № 17/140-юр від 09.04.2020, 15.04.2021 позивачем самостійно було зараховано 8751,01 грн. як часткова сплата відповідачем заборгованості за договором № 17/266-юр від 12.05.2020, 21335,66 грн. було зараховано як повернення відповідачем переплати за договором № 17/140-юр від 09.04.2020. Позивач повідомив, що вказані дії відповідача позбавили позивача процесуального права на подання заяви про зменшення розміру позовних вимог в порядку ст. 46 ГПК України. Наразі у позивача наявні грошові вимоги щодо сплати штрафу та пені в загальній сумі 39880,93 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 2270,00 грн.

До початку судового засідання 23.04.2021 позивачем надіслано до суду заяву № 21/84-юр від 23.04.2021 про розгляд справи за відсутності представника позивача, з огляду на запровадження карантину на території України з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої корона вірусом COVID-19, встановлення обмежувальних протиепідемічних заходів на території Запорізької області, передбачених для червоно рівня епідемічної небезпеки. Повідомив про підтримання позовних вимог з урахуванням наданих суду пояснень. Дане направленням містить електронний цифровий підпис.

26.04.2021 до суду від позивача надійшли письмові пояснення та заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, які були направлені на електронну адресу суду 23.04.2021.

26.04.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання від 26.04.2021 про розгляд справи за відсутності представника відповідача, оскільки він зайнятий в іншому судовому процесі. Також відповідач зазначив про непогодження з позовними вимогами в частині стягнення пені та штрафу.

В судове засідання 27.04.2021 сторони не з`явились, повноважних представників не направили, про час, дату та місце судового повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи (розпискою відповідача від 20.04.2021 та направленням ухвали суду на електронну пошту позивача).

Судом задоволено заяву позивача про розгляд справи за відсутності представника.

Судом задоволено клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності представника.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

09.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАУФІ» (постачальник) та Казенним підприємством «Науково-виробничий комплекс «Іскра» (покупець) укладено договір поставки № 17/140юр (а.с. 10-14).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених договором.

Згідно із п. 1.2 договору найменування товару, його кількість та якісні показники, код класифікатора ДК 021:2015, місце поставки, строк поставки, ціна товару за одиницю та по позиціям, а також загальна вартість товару, постачання якого буде здійснюватись згідно договору, вказується в Специфікації, яка з моменту підписання сторонами договору складає невід`ємну частину договору.

Пунктом 2.1 договору сторони визначили, що загальна ціна договору складає 152397,60 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно із п. 2.2 договору оплата покупцем товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів в сумі, визначеній в Специфікації, на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі.

Відповідно до п. 2.3 договору оплата здійснюється в розмірах, що визначені в Специфікації протягом тридцяти робочих днів з дати підписання договору. Сторони можуть погодити інші умови оплати в Специфікації до договору.

Пунктом 3.1.1 договору сторони передбачили, що постачальник зобов`язаний відвантажити товар на територію покупця для проходження вхідного контролю в строк, кількості та у відповідності до номенклатури, що визначені в Специфікації до договору.

Відповідно до п. 4.3 договору за порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник зобов`язаний додатково сплатити покупцю штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Відповідно до п. 4.4 договору у разі порушення строків постачання, на вимогу покупця постачальник зобов`язаний повернути грошові кошти протягом 3 банківських днів, а у разі несвоєчасного повернення грошових коштів сплатити пеню у розмірі 0,05 % за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно із п. 8.6 договору він набирає сили з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині гарантійних обов`язків та взаєморозрахунків - до їх виконання.

Між сторонами підписано та скріплено печатками підприємств Специфікацію № 1 від 09.04.2020 до договору № 17/140юр від 09.04.2020, згідно якої сторони погодили поставку товару у кількості 50 шт. на суму 152397,60 грн. з ПДВ. (а.с. 15).

Пунктом 2 Специфікації сторони визначили строк поставки товару - в термін 40 робочих днів з дати підписання договору.

Згідно із п. 11 Специфікації визначено умови оплати: попередня оплата 30 % впродовж 10 робочих днів з дати підписання договору, остаточний розрахунок 70 % протягом 30 робочих днів з дати отримання товару та перевірки вхідним контролем.

Враховуючи умови пункту 2 Специфікації, товар відповідачем повинен був бути поставлений позивачу до 10.06.2020 включно.

Відповідачем було виставлено позивачу рахунок № 473 від 09.04.2020 на оплату товару у сумі 152397,60 грн. з ПДВ. (а.с. 17).

Позивачем платіжним дорученням № 2085 від 09.06.2020 перераховано відповідачу 45719,28 грн. як 30 % попередньої оплати за товар відповідно до умов договору та специфікації (а.с. 18).

Позивачем направлено відповідачу лист № 290/10 від 26.06.2020 з проханням надіслати товар у кількості 25 шт. до 06.07.2020, решту 25 шт. - до 16.07.2020 (а.с. 19).

Листом № 86 від 26.06.2020 відповідач повідомив позивача про те, що поставка всіх 50 одиниць товару планується на 15.07.2020 (а.с. 20).

Листом № 402 від 05.08.2020 позивач звернувся до відповідача із запитом про строки поставки товару, оскільки станом на 05.08.2020 товар не поставлений (а.с 21).

Відповідач листом № 118 від 06.08.2020 повідомив позивача, що кінцева дата поставки товару планується на 18.08.2020 (а.с. 22).

Листом від 20.08.2020 № 128 відповідач повідомив позивача про кінцеву дату поставки товару у кількості 50 шт. переноситься на 28.08.2020 (а.с. 23).

Позивач звернувся до відповідача з листом № 436/10 від 20.08.2020, яким повідомив про непоставку товару станом на 20.08.2020, зазначив, що зрив строків постачання товару по договору призводить до невиконання позивачем замовлення Міністерства оборони України, що призведене до отримання штрафних санкцій. Просив повідомити строки поставки (а.с 24).

Відповідач у листі № 148 від 31.08.2020 повідомив позивача, що часткова поставки відбудеться 08.09.2020, остаточна поставка - 15.09.2020 (а.с 25).

Відповідачем згідно видаткової накладної № 33 від 14.09.2020 було здійснено поставку товару в кількості 8 шт. на суму з ПДВ 24383,62 грн., а позивачем товар отримано, що підтверджується підписом Цопа В.М. з посиланням на довіреність № 1572 від 08.09.2020 на видатковій накладній, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с. 38).

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовані.

На момент звернення позивача до суду відповідачем не поставлено відповідачу товар в кількості 42 шт.

Позивач звертався на адресу відповідача з претензією № 12/13-юр від 09.10.2020, в якій повідомив про непоставку відповідачем товару в кількості 42 шт. у сумі 128013,98 грн., і зазначив, що це є підставою для нарахування штрафних санкцій відповідно до п. 4.3 договору; просив у місячний строк розглянути претензію та задовольнити вимоги. Додано докази направлення претензії та розрахунку штрафних санкцій відповідачу (а.с. 26-29).

Листом № 150/109 від 23.11.2020 позивач просив відповідача повернути грошові кошти в зв`язку з непоставкою продукції по договору № 17/140-юр від 09.04.2020, перераховані в якості передоплати платіжним дорученням № 2085 від 10.06.2020 (а.с 30). Доказів направлення відповідачеві вказаного листа позивачем не надано.

07.12.2020 позивачем було направлено відповідачу пропозицію про розірвання договору № 21/242-юр від 04.12.2020 в зв`язку з невиконанням останнім зобов`язань по договору № 17/140-юр від 09.04.2020 та претензію № 12/15-юр від 04.12.2020 про сплату штрафних санкцій відповідно до п. 4.3 договору в зв`язку непоставкою товару згідно умов договору та специфікації. Додано докази направлення претензії та пропозиції з розрахунком штрафних санкцій відповідачу (а.с. 31-32, 36).

Вимоги претензій відповідачем залишені без задоволення.

Заборгованість з повернення попередньої оплати склала 21335,66 грн., що заявлена до стягнення позивачем за даним позовом.

Після відкриття провадження у даній справі відповідачем та початку розгляду справи по суті на користь позивача сплачено грошові кошти у розмірі 21335,66 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 554 від 29.03.2021 на суму 30086,67 грн. з призначенням платежу «повернення переплати згідно договору № 17/266юр від 12.05.2020 та договору № 17/140юр від 09.04.2020 з врахув. У сумі 25072,22 грн» (а.с. 124).

Відповідачем до матеріалів справи додано копію листа № 2903-21 від 29.03.2021, згідно якого повідомлено позивача, що 29.03.2021 платіжним дорученням № 554 було здійснено повернення грошових коштів у сумі 30086,67 грн.: за договором № 17/266юр від 12.05.2020 повернута сума у розмірі 8751,00 грн., за договором № 17/140юр від 09.04.2020 повернута сума у розмірі 21335,66 грн.

Відповідно до п. 4.3 договору за порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник зобов`язаний додатково сплатити покупцю штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

На підставі п. 4.3 договору позивачем нараховано відповідачу пеню за період прострочення з 11.06.2020 по 14.09.2020 у сумі 14630,17 грн., пеню за період прострочення з 15.09.2020 по 31.12.2020 у сумі 13825,51 грн., штраф у розмірі 7 % у сумі 10667,83 грн.

Відповідно до п. 4.4 договору у разі порушення строків постачання на вимогу покупця постачальник зобов`язаний повернути грошові кошти протягом 3 банківських днів. У разі несвоєчасного повернення грошових коштів - сплатити пеню у розмірі 0,05 % за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

На підставі умов п. 4.4 договору позивачем нараховано відповідачу пеню за період прострочення з 30.11.2020 по 08.02.2021 у сумі 757,42 грн.

Відповідач у відзиві на позов повідомив про невизнання позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Спір між сторонами даної справи виник у зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару по договору поставки № 17/140-юр від 09.04.2020.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами доведено факт укладення між сторонами договору поставки № 17/140-юр від 09.04.2020.

Також доведеними є факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань по щодо недопоставки товару в обумовленій кількості та обумовлені строки по договору та Специфікації, факт перерахування позивачем у рахунок попередньої оплати 45719,28 грн., факт часткової поставки відповідачем товару у сумі 24383,62 грн., що відповідачем у справі не спростовано.

Претензії про повернення попередньої оплати залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

29.03.2021 на користь позивача відповідачем сплачено суму боргу у розмірі 21335,66 грн., що відповідач підтвердив відповідним платіжним дорученням №554 від 29.03.2021 на суму 30086,67 грн. у призначенні платежу якого зазначено: «повернення переплати згідно договору № 17/266юр від 12.05.2020 та договору № 17/140юр від 09.04.2020 у сумі 25072,22 грн., ПДВ - 20 % 5014,44 грн.». Вказаний факт підтверджений позивачем.

З урахуванням викладеного вище провадження у справі у частині стягнення попередньої оплати у розмірі 21335,66 грн. підлягає закриттю на підставі приписів п.1 ч. 2 ст.231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору у цій частині з віднесенням судових витрат на відповідача, оскільки сплату суми боргу було здійснено ним після звернення позивача до суду з даним позовом.

Внаслідок неналежного та несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань за договором по поставці товару на підставі пункту 4.3 позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 0,1 % за період з 11.06.2020 по 14.09.2020 у сумі 14630,17 грн., пеню за період з 15.09.2020 по 31.12.2020 у сумі 13825,51 грн., штраф у розмірі 7 % у сумі 10667,83 грн.

Згідно ч. 2 ст. 22 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ юридичної особи 14313866 значиться Казенне підприємство «Науково - виробничий комплекс «Іскра», центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа публічного права або який здійснює функції з управління корпоративними правами держави у відповідній юридичній особі - Державний концерн «Укроборонпром».

Відповідно до ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Враховуючи вищевикладене позивач по справі - Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра» є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки. Таким чином, враховуючи вищезазначене та беручи до уваги суб`єктний склад сторін договору, суд вважає правомірним застосування до стягнення з відповідача пені у розмірі 0,1 % вартості товарів, з яких було допущено прострочення на підставі п. 4.3 договору та приписів ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 549 Цивільного України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Як встановлено судом, позивачем не враховано при розрахунку пені дату поставки частини товару 14.09.2020 та визначено період нарахування пені без врахуванням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Таким чином, правомірним є нарахування пені за період прострочення з 11.06.2020 по 13.09.2020 з суми вартості товару, з якої допущено прострочення 152397,60 грн. та пені з 14.09.2020 по 11.12.2020 з суми вартості товару, з якої допущено прострочення 128013,98 грн.

З урахуванням зазначених обставин судом здійснено перерахунок належної до стягнення суми пені.

За розрахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача у справі на підставі п. 4.3 договору підлягає пеня за період з 11.06.2020 по 13.09.2020 у сумі 14477,77грн. та за період з 14.09.2020 по 11.12.2020 у сумі 11393,24 грн. В решті вимог в заявлена сума пені є необґрунтованою, і у вказаній частині позову слід відмовити.

Є обґрунтованою вимога позивача про стягнення з відповідача відповідно до пункту 4.3 договору штрафу у розмірі 7 % вказаної вартості товару, оскільки відповідачем було порушено договірні зобов`язання щодо вчасної поставки товару понад 30 днів. Вказана вимога підлягає задоволенню у сумі 10667,83 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.4 договору у разі порушення строків постачання на вимогу покупця постачальник зобов`язаний повернути грошові кошти протягом 3 банківських днів, а у разі несвоєчасного повернення грошових коштів - сплатити пеню у розмірі 0,05 % за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Вимога про повернення грошових коштів направлена позивачем відповідачу 23.11.2020.

На підставі умов пункту 4.4 договору позивачем нараховано відповідачу та заявлено до стягнення пеню у розмірі 0,05 % за період з 30.11.2020 по 08.02.2021 у сумі 757,42 грн. за несвоєчасне повернення грошових коштів (передплати за товар).

Згідно ч. 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено судом, позивачем не враховано вимоги Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне порушення грошових зобов`язань» та розрахунок пені здійснено у розмірі 0,05% та не обмежено подвійною обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Таким чином, правомірним є нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент прострочення.

З урахуванням зазначених обставин судом здійснено перерахунок належної до стягнення суми пені.

За розрахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача у справі на підставі п. 4.4 договору підлягає пеня за період з 30.11.2020 по 08.02.2020 у сумі 497,41 грн. В решті вимог в заявлена сума пені є необґрунтованою.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у частині вимог про стягнення пені у сумі 26368,42 грн., штрафу у сумі 10667,83 грн.

Решта вимог у частині стягнення пені у сумі 2844 грн. 68 коп. задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем у підтвердження оплати судових витрат додано платіжне доручення № 338 від 08.02.2021 у сумі 2270,00 грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 2164 грн. 51 коп. покладається на відповідача, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, борг відповідачем сплачено вже після відкриття провадження у даній справі та в зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог в частині позовних вимог про стягнення штрафу та пені.

Керуючись статтями 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кауфі», вул. Толстого, 94, кв. 2, м. Чернігів, 14000, фактична адреса: вул. Толстого, буд. 147 А, м. Чернігів, 14014, код 41856824, на користь Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра», вул. Магістральна, 84, м. Запоріжжя, 69071, код 14313866, пеню у сумі 26368 грн. 42 коп., 7 % штрафу у сумі 10667 грн. 83 коп. та судовий збір у сумі 2164 грн. 51 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У решті позовних вимог у частині стягнення пені у сумі 2844 грн. 68 коп. відмовити.

4. Провадження у справі у частині вимог про стягнення боргу у сумі 21335 грн. 66 коп. - закрити.

У судовому засіданні 27.04.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписаний 29.04.2021.

Суддя М.О.Демидова