УХВАЛА

23 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 908/1230/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Бакуліна С. В., Кролевець О. А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж

на рішення Господарського суду Запорізької області

у складі судді Федорової О. В.

від 14.09.2020 та

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Чус О. В., Кощеєв І. М., Кузнецова І. Л.

від 15.03.2021

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд - ЗП ЛТД"

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд - ЗП ЛТД" про стягнення боргу за необліковану електроенергію у розмірі 92 221,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, а саме відсутність пломби № С30868714 Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", яка була встановлена на дверях шафи обліку та ввідного рубильника та зазначена в акті про пломбування від 06.03.2017. На засіданні комісії з розгляду Актів про порушення ПРРЕЕ від 26.12.2019, у відповідності до п. 8.2.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, позивачем затверджено розрахунок необлікованої електричної енергії по Акту про порушення № 10000391 від 19.11.2019 в розмірі 33 154 кВт/г на загальну суму 92 221,52 грн, що оформлено відповідним протоколом. У зв`язку з несплатою відповідачем виставленого рахунку в добровільному порядку, позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.09.2020 у справі № 908/1230/20 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що матеріалами справи встановлено незаконність та необґрунтованість нарахування позивачем вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 92 221,52 грн на підставі Акта про порушення ПРРЕЕ від 19.11.2019 за № 10000391.

Постановою від 15.03.2021 Центральний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Запорізької області від 14.09.2020 у справі № 908/1230/20. Колегія суддів погодилася з висновком суду першої інстанції про незаконність та необґрунтованість нарахування позивачем вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 92 221,52 грн на підставі Акта про порушення ПРРЕЕ від 19.11.2019 за № 10000391, зазначивши, що пошкодження пломби на шафі лічильника, без пошкодження пломб на самому засобу обліку електроенергії та без встановлення факту втручання в роботу засобу обліку, не може бути підставою для притягнення Споживача до відповідальності у вигляді донарахування електроенергії.

09 квітня 2021 року Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.09.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 908/1230/20.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж, Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 92 221,52 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2021 рік - 227 000,00 грн), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа № 908/1230/20 є малозначною.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, законодавець надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

У пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

В касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж зазначає, що справа № 908/1230/20 має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника, оскільки питання відповідальності споживачів за порушення ПРЕЕ має важливе значення для сталості єдиної енергетичної галузі України, тощо.

Водночас доводи скаржника не містять обґрунтувань про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Крім того, не обґрунтовано і виняткове значення цієї справи для скаржника як учасника, оскільки Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж не доведено як виняткове значення цієї справи так і те як саме результати її вирішення вплинуть на його діяльність. При цьому саме лише посилання скаржника на наявність такої обставини, що не обґрунтована іншими доводами, автоматично не презюмує її існування.

При цьому, інші доводи, викладені в касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Суд вважає за необхідне зауважити, що фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

При цьому, Суд зазначає, що використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Верховний Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Публічному акціонерному товариству "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж у відкритті касаційного провадження у справі № 908/1230/20 за касаційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.09.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами на 5 аркушах. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді С. В. Бакуліна

О. А. Кролевець