ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2021 р. Справа№ 910/12499/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Остапенка О.М.

Верховця А.А.

за участю секретаря судового засідання Михайлюченко О.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Світова музика»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2020

у справі № 910/12499/20 (суддя Босий В.П.)

за позовомПриватного підприємства «Світова музика»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «НБМ-Радіо»
простягнення 216 710,64 грн
за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 29.04.2021

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Світова музика» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «НБМ-Радіо» про стягнення 216 710,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачем було виконано публічне сповіщення музичних творів в ефірі радіостанції із позивним «Ретро ФМ», майновими правами на які на території України є позивач, без надання останнім відповідного дозволу, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача компенсації за порушення авторських прав у розмірі 216 710,64 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 в задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Світова музика» відмовлено повністю.

Ключовим мотивом рішення є:

- позивач не довів наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків (шкоди).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Приватне підприємство «Світова музика» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ключовими аргументами скарги є:

- судом зроблено висновки, що суперечать обставинам справи;

- судом встановлено обставину публічного сповіщення відповідачем творів.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ключовим аргументом відзиву є:

- судом не встановлено належність творів позивачу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2021 справу № 910/12499/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді: Верховець А.А., Остапенко О.М. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Світова музика» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі № 910/12499/20, справу призначено до розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 розгляд справи №910/12499/20 відкладено на 29.04.21. Визнано явку Приватного підприємства «Світова музика» обов`язковою.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.01.2016 між ТОВ «Олл Мьюзік Паблішинг» (ліцензіар) та ПП «Світова музика» (ліцензіат) укладено договір № 01/2016-Л на передачу в управління майнових прав на об`єкти авторських прав, у відповідності до якого ліцензіар передає ліцензіату на територію України виключні права на управління майновими авторськими правами на всі твори, які відносяться до каталогу Олл Мьюзік Паблішинг, які є частиною даного договору, права на використання яких на території належать ліцензіару на території країн СНД, а саме: право використовувати, а також надавати дозвіл або забороняти використання творів, в тому числі способом публічного виконання.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору ліцензіар гарантує, що він дійсно має майнове авторське право на всі твори із каталогу. Каталогом сторони договору №01/2016-Л назвали перелік усіх музичних творів з текстом чи без тексту, виключними правами на використання яких на території володіє ліцензіар.

Ліцензіар зобов`язується передати ліцензіату для використання каталог творів на механічному носії з вказівкою про те, що при необхідності Ліцензіат має право виводити на друк той або інший фрагмент каталогу. При передачі каталогу, сторонами підписується Акт прийому-передачі, який є частиною цього договору (п.2.2 договору).

Згідно із п. 2.5 договору ліцензіар зобов`язується надати ліцензіату для ознайомлення договори або інші письмові докази, що підтверджують права ліцензіара на твори.

Сторони правочину дійшли згоди, що строк дії договору від 01.01.2016 №01/2016-Л встановлено з моменту його підписання до 31.12.2021 (згідно п. 7.1 договору та з урахуванням додаткових угод від 01.01.2017, 01.01.2018, 01.01.2019 та 01.01.2020).

Додатковою угодою від 01.02.2020 до договору №01/2016-Л від 01.01.2016 сторони погодили внести зміни до пунктів договору, зокрема:

- змінити назву договору та викласти його в наступній редакції: «Договір про передачу майнових прав на об`єкти авторських прав»;

- у розділі «Визначення термінів» термін каталог вважати - перелік всіх творів, виключні майнові права на які передаються згідно умов цього договору;

- п. 1.1 договору викласти в наступній редакції: «Ліцензіар передає ліцензіату на територію та на строк дії даного договору виключні майнові авторські права на всі твори, що відносяться до каталогу ТОВ «Олл Мьюзік Паблішинг» (каталог), що є частиною цього договору. Права, що належать ліцензіару на території держав СНД, що передаються за цим договором, є право виконувати, а також дозволяти або забороняти виконання творів наступними способами: публічного сповіщення, включаючи повторне публічне сповіщення та будь-якої ретрансляції; публічного виконання; публічного показу, прокату тощо; поширення шляхом продажу або іншого відчуження через будь-які види зв`язку, включаючи мобільний та Інтернет; виконання та поширення шляхом продажу або іншого відчуження творів в механічному записів на будь-яких видах носіїв; використання творів в складі програм телебачення».

Також додатковою угодою від 10.02.2020 до договору №01/2016-Л від 01.01.2016 згідно з умовами пункту 1.3 договору сторони вирішили встановити мінімальний розмір роялті за надання ліцензіатом користувачам дозволу на виконання творів з каталогу ліцензіара шляхом публічного сповіщення (повторного публічного сповіщення), публічного повідомлення (повторного публічного повідомлення) в ефір та/або будь-якої трансляції або ретрансляції на рівні 900 дол. США за одне таке використання. Перерахунок в національній валюті здійснюється на підставі курсу НБУ на день видачі ліцензії або на день фактичного використання твору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що ТОВ «Телерадіокомпанія «НБМ-Радіо» використані у своїй господарській діяльності об`єкти авторського та суміжного права без надання позивачем як правовласником відповідного дозволу, внаслідок чого у відповідача виник обов`язок зі сплати позивачу винагороди у розмірі 216 710,64 грн.

Як зазначав позивач, актом фіксації №47/04/06 від 04.06.2020, складеним представником ПП «Світова Музика», було здійснено фіксацію фактів публічного сповіщення передач ефірного радіо на частоті 92,4 МГц у місті Києві із позивним «Ретро ФМ» та встановлено використання відповідачем музичних творів, які містяться в додатку (каталозі) №01/06/20 від 01.06.2020 до договору №01/2016-Л від 01.01.2016, зокрема:

- твір « Samba De Janeiro » у виконанні Bellini ;

- твір « Boys ( Summertime Love )» у виконанні Sabrina ;

- твір « To love a women » у виконанні Lionel Richie & Enriqe Iglesias .

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у позові, виходив з того, що позивачем не доведено факту, що на момент фіксації порушення авторських прав, так і станом на момент звернення до суду із даним позовом ним як правовласником було вилучено спірні твори із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об`єкти.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та також встановлено судом першої інстанції 12.04.2020 між Громадською спілкою «Український музичний альянс» та ТОВ «Телерадіокомпанія «НБМ-Радіо» був укладений договір про виплату винагороди (роялті) за публічне сповіщення (публічне повторне сповіщення) зафіксованих у фонограмах виконань, фонограм, опублікованих з комерційною метою, та їх примірників №08-13/04/20, відповідно до п. 1.1 якого організація відповідно до ст. 43 Закону України «Про авторське право і суміжні права» здійснює збір та розподіл винагороди (роялті) за використання мовником без згоди з відповідними суб`єктами суміжних прав (виконавцями, виробниками фонограм, їх правонаступниками) об`єктів суміжних прав шляхом публічного сповіщення (публічного повторного сповіщення) зафіксованих у фонограмах виконань, фонограм, опублікованих з комерційною метою, та їх примірників у передачах ефірного радіомовлення на території України.

Колегія наголошує, що Організацією колективного управління, в рамках розширеного колективного управління щодо збирання винагороди на користь виробників фонограм та зафіксованих у них виконань, незалежно від обраного такими виробниками способу управління належними їм правами (в тому числі шляхом укладення відповідних ліцензійних договорів щодо передачі прав на використання фонограм та зафіксованих у них виконань) організація колективного управління наділена правами на збирання винагороди, до моменту виключення правовласником своїх майнових прав щодо фонограм та зафіксованих у них виконань із управління організації колективного управління, в порядку та відповідно до приписів ч. ч. 8, 9, 11, 12 ст. 13 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав».

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем не надано суду доказів того, що як станом на момент фіксації порушення авторських прав, так і станом на момент звернення до суду із даним позовом, ним як правовласником було вилучено спірні твори із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об`єкти.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою від 31.03.2021 явку Приватного підприємства «Світова музика» було визнано обов`язковою, проте представник апелянта в судове засідання не з`явився та не надав доказів, відповідно дояких в нього є права на спірні твори. У зв`язку з тим, що апеляційний розгляд справи обмежний двома місяцями, колегія позбавлена можливості переносити розгяляд справи для надання можливості позивачу з`явитися у судове засідання. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач ігнорував і виклик до суду першої інстанції, оскільки не був присуній на жодному із чотирьох судових засідань.

Крім того, колегія наголошує на те, що закон не містить вичерпний перелік доказів, які обов`язково має надати позивач, звертаючись до суду з таким позовом, тому суд оцінює надані докази за своїм внутрішнім переконанням, відповідно до ст. ст. 77, 78, 79,80 ГПК України.

Посилання позивача на те, що він має права на спірні музичні твори, не може бути підставою для скасування рішення місцевого суду, оскільки суд апеляційної інстанції розглядає справу на підставі доказів, які були надані до суду першої інстанції, а як зазначено вище, скаржником не було доведено факту вилучення у Організації колективного управління прав на спірні твори.

При цьому колегія суддів вказує, що у разі встановлення факту вилучення прав на спірні твори у справі № 910/12499/20 може бути підставою для перегляду рішення у даній справи за нововиявленими обставинами.

Інші доводи апеляційної скарги щодо неправильності застосування судом першої інстанції норм процесуального закону стосовно оцінки доказів, апеляційний суд відхиляє у зв`язку з їх недоведеністю.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини у рішенні, прийнятому у справі «Проніна проти України» зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин судова колегія прийшла до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/12499/20 ухвалено відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, ст. 276, ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Світова музика» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/12499/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/12499/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу №910/12499/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді О.М. Остапенко

А.А. Верховець