РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.04.2021Справа № 910/1520/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Ліки України»

до Національного інституту раку

про стягнення 72094,87 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Ліки України» звернулося до суду з позовом до Національного інституту раку про стягнення 72094,87 грн, з яких: 29787,79 грн. 3% річних, 42307,08 грн. інфляційних втрат.

Суд своєю ухвалою від 10.02.2021 відкрив провадження у справі № 910/1520/21, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач несвоєчасно оплатив поставлений позивачем товар в рамках виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти № 144 від 14.04.2020 (в редакції додаткової угоди № 1 від 14.04.2020 та додаткової угоди № 2 від 12.05.2020) (далі - Договір).

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі. Відповідач вважає, що додаткова угода № 1 від 14.04.2020, якою змінено строк оплати (зменшено відтермінування оплати з 120 днів до 15 днів), є нікчемною (суперечить приписам ч. 4 ст. 36, 37 Закону України «Про публічні закупівлі), а тому строк оплати товару, отриманого 18.05.2020, є прострочений з 14.09.2020, а отриманого 03.06.2020 - з 22.09.2020. Оскільки п. 4.3 Договору сторонами узгоджено, що у випадку затримки бюджетного фінансування зобов`язання з оплати підлягає виконанню протягом 7-ми банківських днів з дати отримання бюджетних коштів, що і було здійснено відповідачем, відсутні підстави вважати його таким, що прострочив виконання.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що строк виконання зобов`язання з оплати товару не є істотною умовою, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати нікчемною додаткову угоду № 1. Відсутність бюджетного фінансування не є підставою для невиконання обов`язку зі сплати отриманого товару.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив, обґрунтовуючи істотність умови про строк оплати, послався на тендерну документацію, за якою строк оплати становив протягом 120 календарних днів. Аналогічна умова передбачена п. 4.3 проекту договору (додаток 3 до тендерної документації).

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

14.04.2020 Національний інститут рак (покупець) та публічне акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Ліки України» (постачальник) уклали договір про закупівлю товарів за державні кошти № 144 (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язався у 2020 році поставити покупцеві товари, зазначені в специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Найменування товару - код ДК 021:2015:33600000-6, фармацевтична продукція 8 найменувань (п. 1.2 Договору).

Ціна цього Договору становить 2964700,00 грн, в тому числі ПДВ 7% - 193952,34 грн (п. 3.1 Договору).

Договір укладено за результатами процедури закупівлі, проведеної на підставі Закону України «Про публічні закупівлі». Тендерна документація була розміщена на Інтернет-порталі proZorro (режим доступу: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-03-13-003461-b), відповідно до якої була передбачена 100% оплати з відстроченням платежу протягом 120 календарних днів.

Пунктом 4.3 Договору сторони передбачили, що розрахунки за поставлений товар здійснюються на підставі статей 48, 49 Бюджетного кодексу України за фактом поставки товару, у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань, на умовах відтермінування платежу до 120 календарних днів. У випадку затримки бюджетного фінансування покупець зобов`язується сплатити вартість поставленого товару, впродовж 7-ми банківських днів з дати отримання бюджетних коштів на ці цілі.

Термін поставки товару - до 15.12.2020 відповідно до замовлення/заявки покупця (п. 5.1 Договору).

У п. 5.4 Договору зазначено, що товар вважається поставленим покупцю, до якого переходить право власності на цей товар, за умови, якщо товар поставлено у місце поставки, зазначене у пункті 5.3 даного договору, з наступними документами: видаткова накладна та документи, що підтверджують якість товарів згідно з п.2.1 даного договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині гарантійних та фінансових зобов`язань - до повного виконання (п.10.1 Договору).

14.04.2020 сторони уклали додаткову угоду №1 до Договору, якою виклали п. 4.3 Договору в такій редакції: «розрахунки за поставлений товар здійснюються на підставі статей 48, 49 Бюджетного кодексу України за фактом поставки товару, у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань, на умовах відтермінування платежу до 15 календарних днів. У випадку затримки бюджетного фінансування покупець зобов`язується сплатити вартість поставленого товару, впродовж 7-ми банківських днів з дати отримання бюджетних коштів на ці цілі.».

Вирішуючи питання щодо нікчемності додаткової угоди № 1 від 14.04.2020 до Договору суд виходить з такого.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим законом (ч. 1 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції на момент укладення Договору).

Згідно з частиною 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

Стаття 37 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції на момент укладення Договору) встановлювала нікчемність договору про закупівлю, укладеного з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону.

Отже, в розумінні Закону України «Про публічні закупівлі», умови щодо ціни, якості товару, обсягу закупівлі, строку дії договору та строку виконання зобов`язань є істотними умовами договору закупівлі.

Метою запровадження механізмів, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», у тому числі і підстав зміни умов закупівлі, є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції (ст. 1 Закон України «Про публічні закупівлі»).

У зв`язку з цим суд погоджується з доводами відповідача про те, що скорочення строку оплати з 120 календарних днів до 15 календарних днів є зміною істотної умови, яка носить інший, не вигідний для замовника характер, що суперечить частині 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

З огляду на це, додаткова угода № 1 від 14.04.2020 є нікчемною на підставі ст. 37 Закону України «Про публічні закупівлі». А тому при визначенні строку оплати слід керуватись п. 4.3 в редакції Договору, яким є 120 календарних днів з моменту поставки.

12.05.2020 сторони уклали додаткову угоду № 2 до Договору, якою зменшили загальну вартість товару на 187630,50 грн без зміни кількості (обсягу) поставки товару та виклали п. 3.1 Договору в такій редакції: «Ціна Договору становить 2777069,50 грн, в т. ч. ПДВ 7% - 181677,44 грн.

Позивач поставив товар, а відповідач отримав товар на загальну суму 2003798,00 грн (видаткові накладні № 70 від 18.05.2020 на суму 1062198,00 грн та № 102 від 03.06.2020 на суму 941600,00 грн).

З огляду на умови Договору відповідач повинен був сплатити за накладною № 70 до 15.09.2020, а за накладною № 102 до 01.10.2020. Відповідач сплатив 07.12.2020 та 11.12.2020 відповідно.

Отже, обов`язок з оплати за видатковою накладною № 70 від 18.05.2020 на суму 1062198,00 грн є простроченим з 16.09.2020, а за видатковою накладною та № 102 від 03.06.2020 на суму 941600,00 грн - з 02.10.2020.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не є відкладальною обставиною у розумінні ст. 212 ЦК України та обставиною звільнення сторони від виконання своїх зобов`язань

Згідно з ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005, відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446).

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

За розрахунком суду, інфляційні втрати за визначений вище період становлять 46347,85 грн. Оскільки позивачем заявлено до стягнення 42307,08 грн інфляційних, вимоги підлягають задоволенню у визначеному позивачем розмірі.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
16.09.2020 - 06.12.81.02324568.64
02.10.2020 - 10.12.1.02321779.21
всього:46347.85

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
106219816.09.2020 - 06.12.2020823 %7139.36
94160002.10.2020 - 10.12.2020703 %5402.62
всього:12541.98

За розрахунком суду три відсотки річних становлять 12541,98 грн, і підлягають стягненню у цьому розмірі. В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Ліки України» до Національного інституту раку.

Стягнути з Національного інституту раку (вул. Ломоносова, 33/43, м. Київ. 03022, код 02011976) на користь публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Ліки України» (вул. Максименка Федора, 28, м. Київ, 04075, код 20078889) 42307,08 грн інфляційних, 12541,98 грн. 3% річних, 1727,02 грн судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун