ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3755/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Потребенко О.М.

розглянувши справу № 916/3755/20 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства /, адреса - 65065, м. Одеса, вул. Інглезі, 1/

до відповідача: приватного підприємства "Екстра-Буд" /, адреса - 67572, Одеська обл., Комінтернівський р., с. Нова Дофіновка, вул. Центральна, 54-а/

про стягнення 496774,88 грн.

за участю представників:

від позивача: Галькевич О.І., довіреність № 04/01/21 від 04.01.2021 року;

відповідача: не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

ВСТАНОВИВ:

28.12.2020 року Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 3886/20/ до приватного підприємства "Екстра-Буд" про стягнення заборгованості за договором субпідряду № 01/12-2016 від 01.12.2016 року у розмірі 496 774,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору субпідряду № 01/12-2016 від 01.12.2016 року щодо оплати.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 1, 96, 509, 525, 526, 527, 530, 599, 617, 627, 629, 837, 838, 853, 854, 879, 882, ЦК України, ст.ст. 193, 218 ГК України, постанову Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1764 Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва.

Ухвалою суду від 29.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3755/20; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 27.01.2021 року о 12:30 год.

22.01.2021 року на адресу суду надійшов відзив /вх. № 1899/21/, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що у відповідача відсутній обов`язок щодо сплати коштів за виконані роботи по об`єкту - «водопостачання, смт. Комишани Комсомольського району м. Херсона - будівництво», згідно п. 3.5 договору субпідряду № 01/12-2016 від 01.12.2016 року.

Відповідач вказує, що позивач безпідставно та необґрунтовано в порушення умов договору та норм ЦК України при визначенні строків розрахунку сторін за договором субпідряду № 01/12-2016 від 01.12.2016 року керувався не узгодженими сторонами умовами, а постановою КМУ від 27.12.2001 року № 1764, яка не регулює дані правовідносини. Таким чином, на думку відповідача, позивач не визначив конкретної дати розрахунків та їх прострочення відповідачем.

Відповідач вважає недоречним посилання позивача на бюджетне фінансування та/або його відсутність, з огляду на те, що відповідач не є державним підприємством.

ПП «Екстра-Буд» зазначає, що надані позивачем акти форми КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт не містять дати складання та підписів уповноважених осіб, що свідчить про те, що вони не є первинними документами та не можуть слугувати доказом господарської операції.

Також відповідач зауважує, що умови договору № 01/12-2016 від 01.12.2016 року в силу п. 11.1 договору закінчили свою дію 30.12.2017 року, то роботи, відображені в актах приймання виконаних робіт за 31.12.2017 року № 6 за грудень 2017 року на суму 436 925,38 грн., акт № 7 за грудень 2017 року на суму 391 750,86 грн. та акт № 8 за грудень 2017 року на суму 1973,24 грн., виконувалися поза спірним договором.

Крім того відповідач вказує, що у повній мірі сплатив заборгованість за спірним договором.

22.01.2021 року на адресу суду надійшла заява приватного підприємства "Екстра-Буд" про залишення позовної заяви без розгляду /вх. № 1902/21/, в якій відповідач вважає, що Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство не має права звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором субпідряду № 01/12-2016 від 01.12.2016 року у розмірі 496 774,88 грн.

22.01.2021 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача приватного підприємства "Екстра-Буд" про витребування доказів /вх. № 1900/21/, в якому відповідач просить суд витребувати у позивача оригінали актів форми КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт № 1-8.

Ухвалою суду від 28.01.2021 року повернуто приватному підприємству "Екстра-Буд" без розгляду заяву приватного підприємства "Екстра-Буд" про залишення позовної заяви без розгляду /вх. № 1902/21 від 26.01.2021 року/ у справі № 916/3755/20.

26.01.2021р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з перебуванням 27.01.2021р. о 12:00 представника приватного підприємства "Екстра-Буд" в судовому засіданні Господарського суду Херсонської області по справі №923/1281/20.

У підготовчому судовому засіданні 27.01.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 09.02.2021 року на 11:30 год.

02.02.2021 року на електронну адресу суду надійшла заява відповідача про залишення позовної заяви без розгляду / вх. № 3011/21/, оскільки позивач переуступив борг відповідача Головному управлінню ДФС в Одеській області.

Ухвалою суду від 09.02.2021 року задоволено клопотання відповідача приватного підприємства "Екстра-Буд" про витребування доказів /вх. № 1900/21 від 22.01.2021 року/ у справі № 916/3755/20 та витребувано у Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства оригінали актів форми КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт № 1-8.

У підготовчому судовому засіданні 09.02.2021 року судом оголошено перерву на 23.02.2021 року на 11:00 год.

15.02.2021 року на адресу суду надійшли заперечення позивача /вх. № 4265/21/, в яких позивач просить залишити без задоволення заяву відповідача про залишення без розгляду позову /вх. № 3011/21 від 02.02.2021 року/.

Позивач вказує, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі № 420/4636/19 визнано протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо укладання договору № 1/10/15-32/17-02-09 від 21.06.2019 року про переведення права вимоги дебіторської заборгованості.

Позивач зазначає, що договір № 1/10/15-32/17-02-09 від 21.06.2019 року про переведення права вимоги дебіторської заборгованості є нікчемним, оскільки у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі № 420/4636/19 вказано, що даний договір порушує публічний порядок.

15.02.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив /вх. № 4266/21/, в якій позивач вказує, що відсутність грошових коштів не звільняє відповідача від виконання зобов`язань.

Позивач зазначає, що у відповідності до п. 7.3 договору, після виконання робіт акти приймання виконання будівельних робіт (форма КБ-2в) мають бути підписані протягом 5 робочих днів з дати отримання повідомлення про закінчення виконання робіт, а не в день закінчення строку договору, як вказує відповідач. Позивач зауважує, що акти виконаних робіт підписані відповідачем без будь-яких зауважень щодо строків та якості виконання робіт.

Крім того позивач вказує, що з огляду на п. 11.1 договору, навіть при закінченні строку дії договору, зобов`язання в тому числі і для позивача продовжують діяти і виконання робіт поза межами строку дії договору не можна вважати такими, що не виконані.

15.02.2021 року на адресу суду надійшли документи від позивача на виконання ухвали суду від 09.02.2021 року про витребування доказів /вх. № 4276/21/.

22.02.2021 року на електронну адресу суду надійшли заперечення відповідача /вх. № 5075/21/ на заперечення на заяву про залишення позову без розгляду, в яких відповідач вказує, що недійсність договору № 1/10/15-32/17-02-09 від 21.06.2019 року про переведення права вимоги дебіторської заборгованості з підстав визнання протиправними дій Головного управління ДФС в Одеській області щодо укладання вказаного договору має вирішуватися судом за окремою позовною вимогою.

У судовому засіданні 23.02.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду /вх. № 3011/21 від 02.02.2021 року/. Також судом оголошено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження до 29.03.2021 року та оголошено перерву на 16.03.2021 року на 10:00 год.

16.03.2021 року на адресу суду надійшла заява відповідача про застосування строків позовної давності /вх. № 7211/21/, в якій відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Відповідач вказує, що кожний окремий акт приймання виконання будівельних робіт має свій строк позовної давності, початок відліку якого рахується з дня, наступного за днем кінцевого строку розрахунку відповідача за виконані роботи. Відповідач вважає, що звертаючись до суду 28.12.2020 року позивач пропустив строк позовної давності по кожному акту по договору.

У судовому засіданні 16.03.2021 року судом оголошено перерву на 23.03.2021 року на 12:20 год.

17.03.2021 року на адресу суду надійшли заперечення позивача /вх. № 7355/21/, в яких позивач просить застосувати наслідки нікчемного правочину, укладеним між Причорноморським державним регіональним геологічним підприємством та ГУ ДФС України в Одеській області № 1/10/15-32/17-02-09 від 21.06.2019 року, перебіг позовної давності почати з 21.06.2019 року - від дня початку виконання цього правочину; залишити без задоволення заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

Позивач вказує, що перебіг позовної давності щодо виконання зобов`язань з боку відповідача за договором субпідряду щодо сплати заборгованості по актах приймання виконання будівельних робіт починається з 21.06.2019 року. Отже, на думку позивача, ним не було пропущено строки позовної давності.

23.03.2021 року на електронну адресу суду надійшли заперечення /вх. № 7943/21/ на заперечення на заяву про застосування строків позовної давності. Відповідач зауважує, що адміністративним судом за наслідками розгляду справи № 420/4636/19 не встановлював факту, що договір № 1/10/15-32-17-02-09 від 21.06.2019 року порушує публічний порядок.

Відповідач вказує, що у відповідності до ст. 262 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Позивач вважає, що подання позивачем заяви про застосування наслідків нікчемного правочину є одночасно зміною предмету та підстав позову, оскільки змінюється правова природа коштів, заявлених до стягнення.

У судовому засіданні 23.03.2021 року судом оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті, судове засідання призначено на 06.04.2021 року на 10:00 год.

24.03.2021 року на адресу суду надійшли заперечення позивача /вх. № 8154/21/, в яких позивач просить залишити без задоволення вимоги відповідача, викладені у запереченнях від 23.03.2021 року. Позивач вказує, що договір субпідряду та договір про переведення боргу мають між собою прямий залежний зв`язок щодо суми стягнення з відповідача заборгованості. Позивач зауважує, що з 21.06.2019 року /день укладання договору про переведення боргу/ до 27.05.2020 року /день ухвалення постанови П`ятим апеляційним адміністративним судом/ позивач був позбавлений можливості звернутися до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення за договором субпідряду.

Позивач вказує, що оскільки договір про переведення боргу є нікчемним, а право вимоги за договором субпідряду назад перейшло до позивача, то у відповідності до ч. 3 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Також позивач підкреслює, що його клопотання про застосування наслідків нікчемного правочину від 17.03.2021 року не є заявою про зміну предмету та підстав позову, оскільки подане не у порядку ст. 46 ГПК України, та з огляду на правові позиції Верховного Суду такий спосіб захисту як визнання недійсним нікчемного правочину не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У судовому засіданні 06.04.2021 року судом оголошено перерву на 13.04.2021 року на 10:00 год.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 01 грудня 2016 року між Південно-Українською гідрогеологічною експедицією Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (субпідрядник, позивач) та Приватним підприємством «ЕКСТРА-БУД» (генпідрядник, відповідач) укладено договір субпідряду № 01/12-2016, за умовами якого субпідрядник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, своїми силами і засобами виконати роботи на об`єкті будівництво Північно-Комишанського водозабору для питного водопостачання по об`єкту: «Водопостачання, смт. Комишани Комсомольського району м. Херсона - Будівництво» відповідно до проектно-кошторисної документації, договірної ціни; з придбанням та встановленням обладнання; здати в обумовлені строки роботи Генпідряднику, усунути недоліки та взяти участь в оформленні декларації про готовність об`єкта до експлуатації; а генпідрядник - прийняти і оплатити виконані роботи згідно з умовами даного Договору.

Субпідрядник повинен виконати роботи, що передбачені п. 1.1 договору в строк до 30.12.2017 року /п. 2.1. договору/.

Прийняття робіт генпідрядник здійснює на підставі акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), які готує субпідрядник та затверджує генпідрядник /п. 7.1 договору/.

Після виконання усіх робіт субпідрядник повідомляє генпідрядника про повне закінчення виконання робіт, визначених у п. 1.1 даного договору /п. 7.2 договору/.

Пунктом 7.3 договору визначено, що не пізніше 5 робочих днів з дати отримання повідомлення про закінчення виконання робіт генпідрядник зобов`язаний прийняти виконані роботи та підписати акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в). З моменту підписання акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), роботи вважаються прийнятими генпідрядником та підлягають розрахунку згідно розділу 3 Договору.

Договір набуває чинності з дати його підписання та закінчує строк дії 30.12.2017 року. Закінчення строку дії не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань, таких як - сплатити кошти чи усунути недоліки, а також не звільняє від відповідальності за невиконання умов цього договору /п. 11.1 договору/.

04.09.2017 року між Південно-Українською гідрогеологічною експедицією Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (субпідрядник, позивач) та Приватним підприємством «ЕКСТРА-БУД» (генпідрядник, відповідач) укладено додаткову угоду № 1 договору субпідряду № 01/12-2016 від 01.12.2016 року, якою викладено п. 1.1. договору в наступній редакції: "1.1. "Субпідрядник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, своїми силами і засобами виконати роботи на об`єкті будівництво Північно-Комишанського водозабору для питного водопостачання по об`єкту: "Водопостачання, смт. Комишани Комсомольського району м. Херсона - будівництво" (далі роботи) відповідно до технічного завдання Генпідрядника: договірної ціни; здати в обумовлені строки роботи Генпідряднику, усунути недоліки та взяти участь в оформленні декларації про готовність об`єкта до експлуатації; а Генпідрядник - прийняти і оплатити виконані роботи згідно з умовами даного договору. Роботи виконуються таким чином: 2016р. - будівництво Північно-Комишанського водозабору для питного водопостачання (свердловина 20-469) по об`єкту: "Водопостачання, смт. Комишани Комсомольського району м. Херсона - будівництво"; 2017 рік - будівництво Північно-Комишанського водозабору для питного водопостачання (свердловина №1 і свердловина №2) по об`єкту: "Водопостачання,исмт. Комишани Комсомольського району м. Херсона - будівництво".

Відповідно до п. 3.1. договору (в редакції додаткової угоди) загальна вартість робіт узгоджується сторонами згідно договірної ціни та локального кошторису і складає: роботи, що виконуються в 2016 році - 383 212,09 грн. в т.ч. ПДВ 20 % - 63 868,68 грн; роботи, що виконуються в 2017 році - 993 955,09 грн в т.ч. ПДВ 20% 165 659,18 грн.

Згідно п. 3.4. договору (в редакції додаткової угоди) генпідрядник перераховує на розрахунковий рахунок субпідрядника: у 2016 році - авансовий платіж у сумі 300 000 грн у т.ч. ПДВ 20 % - 50 000 грн після підписання договору; у 2017 році - авансовий платіж у сумі 300 000 грн у т.ч. ПДВ 20 % - 50 000,00 грн перед початком робіт.

Пунктом 3.5. договору сторони погодили, що подальша оплата робіт, визначених п. 1.1. договору здійснюється протягом 10 календарних днів з дня підписання актів приймання виконаних робіт (форма № КБ-2в) та Довідок про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3) за умови отримання грошових коштів від Департаменту житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Херсонської обласної державної адміністрації.

Судом досліджено надані позивачем акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) :

- № 1 від 30.12.2016р. за грудень 2016 року на суму 383 212,09 грн.;

- № 1 від 02.10.2017р. за вересень 2017 року на суму 429 390,18 грн.;

- № 2 від 02.10.2017р. за вересень 2017 року на суму 318 542,75 грн.;

- № 3 від 31.10.2017р. за жовтень 2017 року на суму 129 827,05 грн.;

- № 4 від 30.11.2017р. за листопад 2017 року на суму 448 622,58грн.;

- №5 від 30.11.2017р. за листопад 2017 року на суму 433 827,31 грн.;

- № 6 від 31.12.2017р. за грудень 2017 року на суму 436 925,38 грн.;

- № 7 від 31.12.2017р. за грудень 201 7 року на суму 391 750,86грн.;

- № 8 від 31.12.2017р. за грудень 2017 року на суму -1 973,24 грн.

Загальна сума виконаних робіт за актами складає: 2 972 098,2 грн.

Також судом досліджено банківські виписки по рахунку позивача, з яких вбачається, що відповідачем здійснено оплати за виконані роботи у загальному розмірі 2 475 323,32 грн.

Господарським судом встановлено, що оскільки відповідач не у повному обсязі здійснив оплату за договором, а саме неоплаченою залишилась суму у розмірі 496 774,88 грн. /2 972 098,2 грн. - 2 475 323,32 грн./, то права та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.

Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Одеської області від 21.12.2020 року перебувала справа № 916/2454/20 за позовом ПП «Екстра-Буд» до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства про стягнення 495 020,83 грн. збитків внаслідок порушення встановленого обов`язку щодо реєстрації податкових накладних. Рішенням від 21.12.2020 року позов задоволено та стягнуто з Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства на користь ПП «Екстра-Буд» збитки у розмірі 495 020,83 грн.

Разом із тим, 21.06.2019 року між Головним управлінням ДФС в Одеській області /контролюючий орган/ та Причорноморським державним регіональним геологічним підприємством /платник податків/ укладено договір № 1/10/15-32-17-02-09 про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган, за умовами якого платник податків передає, а контролюючий орган приймає на себе право вимоги дебіторської заборгованості його дебітора - ПП «Екстра-Буд» //, яка підтверджується наступними документами, але не виключно:

- договір субпідряду № 01/12-2016 від 01.12.2016 року;

- додаткова угода № 1 від 04.09.2017 року;

- претензія дебітору № 124/01 від 11.06.2016 року;

- акти приймання виконаних будівельних робіт;

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт;

- картка клієнта ПП «Екстра-Буд».

Платник податків переводить на контролюючий орган своє право вимоги до Дебітора, яке виникло на підставі документів, зазначених у п.п. 1.1, а контролюючий орган одержує право замість платника податків вимагати від Дебітора належного виконання наступного зобов`язання - сплатити суми дебіторської заборгованості у розмірі 494 801,64 грн., строк погашення якої настав, та право вимоги якої платником податків, що має податковий борг, переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу платника податків /п.1.2 договору/.

Платник податків переводить на контролюючий орган своє право грошової вимоги до дебітора в рахунок погашення податкового боргу в сумі 494 801,64 грн. /п. 2.1 договору/.

Відповідно до п. 5.1 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (у разі наявності) /п. 5.1 договору/.

Судом досліджено постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі № 420/4636/19 за позовом ПП «Екстра-Буд» до Головного управління ДФС в Одеській області, третя особа - Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство, про визнання дій протиправними, на яку сторони справи посилались в своїх доводах та запереченнях. Вказаною постановою прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ПП «Екстра-Буд» задоволено та визнано протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо укладання договору № 1/10/15-32/17-02-09 від 21.06.2019 року про переведення права вимоги дебіторської заборгованості.

У постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі № 420/4636/19 зазначено, що з аналізу наведених нормативних положень слідує, що укладення податковим органом з платником податків, що має податковий борг, договору про передачу права вимоги дебіторської заборгованості, є одним з способів погашення податкового боргу, який реалізується на зобов`язальній основі для платника податків, що має податковий борг, і тому фактично є втручанням держави в особі податкового органу в господарські відносини двох суб`єктів господарювання.

Також колегія суддів у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі № 420/4636/19 прийшла до висновку, що укладання відповідачем із третьою особою спірного договору про переведення права вимоги заборгованості має певні негативні наслідки для прав позивача, і при укладенні такого договору відповідачем не було дотримано обов`язкових вимог, які встановлені п.87.5 ст.87 ПКУ.

Згідно інформації з інтернет ресурсу Єдиний державний реєстр судових рішень /https://reyestr.court.gov.ua/Review/89487953/ постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі № 420/4636/19 набрала законної сили 27.05.2020 року.

Пункт 87.5 ст.87 ПК України передбачає наступне:

«У разі якщо здійснення заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, не привело до повного погашення суми податкового боргу або у разі недостатності у платника коштів для погашення податкового боргу, контролюючий орган визначає дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав, джерелом погашення податкового боргу такого платника податків.

Контролюючий орган укладає з платником податків договір щодо переведення права вимоги такої дебіторської заборгованості. Така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, про що зазначається в договорі між платником податків і контролюючим органом, та повинна бути відповідним чином розкрита в примітках до фінансової звітності.

Податковий борг продовжує обліковуватися за платником податків, у якого він виник, до надходження коштів до бюджету за рахунок стягнення цієї дебіторської заборгованості. Контролюючий орган повідомляє платнику податків про таке надходження в п`ятиденний строк з дня отримання відповідного документа.

У разі відмови платника податків, що має податковий борг, від укладення з контролюючим органом договору щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості такий контролюючий орган звертається до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір».

За таких обставин, виходячи з того, що укладення податковим органом на підставі п.87.5 ст.87 ПК України договору про передачу права вимоги дебіторської заборгованості є втручанням такого органу в господарські відносини двох суб`єктів господарювання задля досягнення певного публічно-правового інтересу у вигляді погашення податкового боргу одного з учасників таких відносин, то таке втрачання буде мати наслідки для двох учасників таких господарських відносин.

Таким чином, факт укладення договору №1/10/15-32-17-02-09 від 21.06.2019 року про передачу права вимоги дебіторської заборгованості має певні негативні наслідки для прав позивача в сфері господарських відносин з третьою особою, які склались за договором субпідряду №01/12-2016 від 01.12.2016 року, які полягають в тому, що сторони цього договору втрачають право на свій розсуд змінити умови цього договору та/або порядок виконання зобов`язань за цим договором.

Відповідно до ч. 7 ст. 75 ГПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Разом із тим, господарський суд приймає до уваги, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі № 420/4636/19 визнано протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо укладання договору № 1/10/15-32/17-02-09 від 21.06.2019 року про переведення права вимоги дебіторської заборгованості.

Відповідно до ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що не підлягають доказуванню обставини щодо нікчемності договору № 1/10/15-32/17-02-09 від 21.06.2019 року про переведення права вимоги дебіторської заборгованості.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що вимога позивача про застосування наслідків нікчемності правочину є зміною предмету та підстав позову, оскільки у постанові Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 916/3156/17 Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц і від 7 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Водночас Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що уклавши 21.06.2019 року договір №1/10/15-32-17-02-09 про передачу права вимоги дебіторської заборгованості з ГУ ДФС в Одеській області, Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство на певний час втратило право вимоги за договором субпідряду від 01.12.2016 року. Однак, 27.05.2020 року /день ухвалення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 420/4636/19/ після визнання судом протиправних дій ГУ ДФС в Одеській області визнано протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо укладання договору № 1/10/15-32/17-02-09 від 21.06.2019 року про переведення права вимоги дебіторської заборгованості, до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства повернулося право вимоги за договором субпідряду від 01.12.2016 року.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, господарський суд виходить з наступного.

У ст. 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Як встановлено господарським судом вище, оскільки відповідач не у повному обсязі здійснив оплату за договором, а саме неоплаченою залишилась суму у розмірі 496 774,88 грн. /2 972 098,2 грн. - 2 475 323,32 грн./, то права та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.

Відповідно ч. 3 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Враховуючи, що 27.05.2020 року /день ухвалення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 420/4636/19/ після визнання судом протиправних дій ГУ ДФС в Одеській області визнано протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо укладання договору № 1/10/15-32/17-02-09 від 21.06.2019 року про переведення права вимоги дебіторської заборгованості, до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства повернулося право вимоги за договором субпідряду від 01.12.2016 року, господарський суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за договором субпідряду № 01/12-2016 від 01.12.2016 року. У зв`язку із чим, господарський суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності /вх. № 7211/21 від 16.03.2021 року/.

Статтями 627, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 173 ГК України та ст. 509 ПК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до положень ст. 193 ГК України та ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 629 ІІК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 599 ІІК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За положеннями статті 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником як замовник.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з частинами 4, 6 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Статтею 854 ЦК України визначено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ПК України оплата робіт здійснюється після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Так, документом, що підтверджує приймання замовником наданих послуг, є акт приймання-передачі виконаних робіт (акт виконаних робіт).

Саме акт приймання-передачі виконаних робіт (акт виконаних робіт) є документом, що підтверджує наявність певних матеріальних результатів і своєрідним посвідченням передачі права власності на них від однієї сторони договору до іншої.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо невідповідності актів приймання виконаних будівельних робіт, оскільки матеріали справи містять відомості стосовно часткової оплати відповідачем заборгованості за вказаними актами, а також досліджені судом акти підписані відповідачем без будь-яких зауважень та претензій.

В силу ч. 4 статті 882 ПК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

При цьому, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у т.ч. шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника.

Виконання підрядником робіт за договором, за відсутності заперечень замовника щодо якості таких робіт, мотивованої відмови останнього від підписання акту виконаних робіт у встановлений договором чи законом термін, надає підряднику «законне очікування» що виконані ним роботи за цим договором будуть оплачені. Невиплата замовником таких коштів підряднику прирівнюється до порушення права останнього на «мирне володіння майном» (рішення ЄСПЛ у справах «Брумареску проти Румунії» (п. 74), «Пономарьов проти України» (п, 43), «Агрокомплекс проти України» (п. 166).

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства підлягають задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 7 451,62 грн., що вбачається із платіжного доручення № 760 від 28.12.2020 року (том 1 а.с. 7).

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства у повному обсязі, судовий збір у розмірі 7 451,62 грн. підлягає стягненню з відповідача приватного підприємства "Екстра-Буд".

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з приватного підприємства "Екстра-Буд" /, адреса - 67572, Одеська обл., Комінтернівський р., с. Нова Дофіновка, вул. Центральна, 54-а/ на користь Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства /, адреса - 65065, м. Одеса, вул. Інглезі, 1/ заборгованість за договором субпідряду № 01/12-2016 від 01.12.2016 року у розмірі 496 774,88 грн. /чотириста дев`яносто шість тисяч сімсот сімдесят чотири гривні 88 копійок/.

3. Стягнути з приватного підприємства "Екстра-Буд" /, адреса - 67572, Одеська обл., Комінтернівський р., с. Нова Дофіновка, вул. Центральна, 54-а/ на користь Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства /, адреса - 65065, м. Одеса, вул. Інглезі, 1/ судовий збір у розмірі 7 451,62 грн. /сім тисяч чотириста п`ятдесят одна гривня 62 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 23 квітня 2021 р.

Суддя Н.Д. Петренко