СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2021 р. Справа № 917/511/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Зубченко І.В. , суддя Чернота Л.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від позивача Копильний Я.І., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 15.01.2018 серії ЧК №000857) - за довіреністю від 16.12.2020 №69;

від відповідача - Юхно С.П., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія від 18.04.2018 серії ПТ №2150) - за довіреністю від 29.01.2021 №10-72/2122; Ставицька І.Б, адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.01.2007 № 559) -за довіреністю від 29.01.2021 №10-72/2125;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства Енергоринок (вх. №1008 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 (суддя Паламарчук В.В., повний текст складено 24.02.2021) у справі № 917/511/20

за позовом Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ,

до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава,

про визнання недійсним одностороннього правочину про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року Державне підприємство "Енергоринок" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання недійсним одностороннього правочину про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

В обґрунтування позовних вимог ДП «Енергоринок» посилалось на те, що:

-заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 02.01.2020 за своєю правовою природою є одностороннім правочином, який суперечить ст. 525, ч.3 ст. 615 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику», Закону України «Про ринок електричної енергії» та не відповідає вимогам ст. 601 ЦК України;

- сума, яку відповідач вважає припиненою згідно заяви про зарахування, є спірною;

-розрахунки за куповану електричну енергію можливі лише через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання виключно на підставі алгоритму розподілу коштів;

- для можливості проведення розрахунків іншими формами, ніж це передбачено договором, обов`язково повинна бути спільна згода обох сторін, а платежі повинні проводитись відповідно до алгоритму оптового ринку електричної енергії;

-законопроектом №2386 не передбачено такої форми погашення заборгованості як зарахування зустрічних однорідних вимог;

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду із посиланням на відповідні норми матеріального та процесуального права мотивоване тим, що:

- позивачем не надано докази та необґрунтовано, що відхилення зазначені в акті звірки розрахунків від 13.01.2020 №02/32 по договору від 24.01.2009 №5316/01, не сумою є заборгованості по вказаному договору;

- на дату вчинення відповідачем одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог (08.08.2019) відносини між учасниками ринку електроенергії регулював Закон України "Про ринок електричної енергії" від 17.04.2017 № 219-VIII, який вже не містив положень щодо спеціального порядку розрахунку;

- Закон України "Про ринок електричної енергії" не містить заборон щодо проведення заліку зустрічних однорідних вимог між учасниками ринку електричної енергії.

Державне підприємство Енергоринок, позивач у справі, з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та 15.03.2021 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі №917/511/20 скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ДП «Енергоринок» посилається на те, що:

- припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за куповану ДП «Енергоринок» в оптовий ринок електричної енергії України електроенергію, суперечать положенням Закону України «Про електроенергетику», ЦК України, умовам договору;

- за умовами укладених між сторонами договорів розрахунки за куповану електроенергію мають здійснюватись виключно через поточні розрахунки із спеціальним режимом використання, а отже і у грошовій формі;

- можливість проведення розрахунків іншими формами, ніж це передбачено договором, обов`язково повинна мати спільну згоду усіх сторін;

- існує неузгодженість між сумою зарахування та періодом, які зазначені відповідачем у заяві про зарахування з сумою зарахування та періодом, зазначеним останнім в акті звірки.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 02.04.2021 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Гребенюк Н.В., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 у справі №917/511/20, з урахування ухвали про суду апеляційної інстанції від 20.04.2021 у справі №917/511/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Енергоринок» на рішення господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі № 917/511/20.

Призначено справу до розгляду на 29.04.2021 об 11год 00хв у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 117.

Повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні; доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

Встановлено іншим учасникам справи строк до 23.04.2021 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншим сторонам у справі в порядку ст.263 ГПК України; встановлено учасникам справи строк до 23.04.2021 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи.

12.04.2021 відповідачем, АТ «Полтаваобленерго» подано до Східного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі №917/511/20 залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на те, що у сторін є зустрічні, однорідні зобов`язання, строк виконання яких настав, тому зміст заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.12.2019 відповідає вимогам ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 у справі №917/511/20 задоволено заяву позивача, Державного підприємства "Енергоринок", про участь його представника, адвоката Копильного Ярослава Івановича, у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/511/20, "29" квітня 2021 р. об 11:00 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon",з використанням власних технічних засобів вказаного представника; встановлено судове засідання у справі №917/511/20, призначене на 29.04.2021 об 11год 00хв, провести за участі представника позивача, Державного підприємства "Енергоринок", адвоката Копильного Ярослава Івановича, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Представник скаржника, який прийняв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення без змін з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 24.02.2009 між позивачем та відповідачем укладено договір №5316/01, відповідно до п.1.1 якого ТЕЦ зобов`язується продавати, а ДПЕ зобов`язується купувати електроенергію, вироблену ТЕЦ, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

За умовами пункту 3.7 договору №5316/01 (в редакції додаткової угоди від 24.06.2011 №7222/02, визначено, що ДПЕ до 6 числа місяця, наступного за розрахунковим, надає ТЕЦ електронною поштою акт купівлі-продажу електроенергії, виробленої ТЕЦ за формою, додатку №6 до цього Договору.

Згідно з п. 4.1 договору №5316/01 (в редакції додаткової угоди від 30.12.2011 №7998/02 розрахунок за куплену ДПЕ електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок ТЕЦ, з урахуванням ПДВ, та, за згодою сторін, іншими формами, що передбачені чинним законодавством.

Пунктом 4.2. договору №5316/01 передбачено, що платежі, за отриману ДПЕ у ТЕЦ електроенергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання ДПЕ відповідно до алгоритму ОРЕ, який затверджується НКРЕ.

31.01.2017 між позивачем та відповідачем підписано акт купівлі-продажу електроенергії за договором № 5316/01, яким підтверджується факт отримання ДП «Енергоринок» у січні 2017 року електроенергії у обсязі 89 265,545тис.кВт.г. та вартістю 223 792 291,93 грн.

Додатковою угодою від 29.12.2018 №16283/01 до договору від 24.02.2009 №5316 сторони дійшли згоди про розірвання договору з 01.01.2019.

Станом на 12.03.2020 заборгованість позивача перед відповідачем за куповану у січні 2017 року електроенергію згідно договору № 5316/01 становить 26 019 764,19 грн, що підтверджується довідкою ДП «Енергоринок» про заборгованість за куповану з ОРЕ електроенергію станом на кінець дня 12.03.2020.

Крім того, 26.09.2007 між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу електричної енергії №4265/02, за умовами п. 1.1 якого (в редакції додаткової угоди від 28.12.2018 №16193/01) за цим договором ДПЕ зобов`язується продавати, а ОСР зобов`язується купувати електричну енергію, необхідну для компенсації технологічних втрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 3.1 договору №4265/02 (в редакції додаткової угоди від 28.12.2018 №16193/01) сторони визнають свої зобов`язання за ДЧОРЕ і додатками до ДЧОРЕ, що є його невід`ємними частинами, законодавством України, зокрема Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, Умовами та Правилами здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії».

Умовами п. 3.4 договору №4265/02 (в редакції додаткової угоди від 28.12.2018 №16193/01) визначено, що ДПЕ продає, а ОСР купує електричну енергію, необхідну для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами, в обсягах, які визначаються згідно з розділом 4 Договору.

Згідно з п. 4.10 договору №4265/02 (в редакції додаткової угоди від 28.12.2018 №16193/01) ДПЕ надсилає ОСР електронною поштою до 11 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, акт купівлі-продажу електричної енергії між ДПЕ та ОСР за формою, наведеною у додатку №2 до договору.

Відповідно до п. 4.11 договору №4265/02 (в редакції додаткової угоди від 28.12.2018 №16193/01) ДПЕ до 15 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, надсилає ОСР поштою (або за письмовим зверненням ОСР іншим прийнятним для сторін засобом комунікації) акт купівлі-продажу, підписаний зі свого боку, у двох примірниках.

За умовами п. 6.2 договору №4265/02 (в редакції додаткової угоди від 28.12.2018 №16193/01 оплату за куплену електроенергію у розрахунковому періоді ОСР здійснює відповідно до ІВКОР грошовими коштами, що перераховуються на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ДПЕ з поточних рахунків ОСР. ОСР здійснює оплату вартості купленої електроенергії шляхом перерахування ДПЕ суми, визначеної відповідно до п. 6.2.1 Договору, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Відповідно до п. 6.2.2 договору №4265/02 (в редакції додаткової угоди від 28.12.2018 №16193/01) остаточний розрахунок за куплену ОСР в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці на підставі акта купівлі-продажу, отриманим ОСР відповідно до п. 4.10 договору, здійснюється ОСР до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої ОСР електроенергії, зазначеної в акті купівлі-продажу та сумарною оплатою ОСР за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. У цьому випадку ОСР зобов`язаний обов`язково вказати призначення платежу, в якому обов`язково зазначається відповідний договір, за яким здійснюється купівля-продаж електроенергії та розрахунковий період».

30.06.2019 між позивачем відповідачем підписано акт купівлі-продажу електроенергії згідно з договором №4265/02 за червень 2019 року в обсязі 30 694,252 кВт.г. та вартістю 57 814 505,95 грн.

02.01.2020 на адресу Державного підприємства «Енергоринок» надійшла заява Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» від 24.12.2019 №10-74/20183 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

За змістом до зазначеної заяви вбачаються посилання відповідача на те, що:

- станом на 23.12.2019 ДП "Енергоринок" має заборгованість перед АТ "Полтаваобленерго" за договором від 24.02.2009 №5316/01 за куповану електроенергію на суму 236037762,00грн, в тому числі за січень 2017 року 26019764,19 грн;

- станом на 23.12.2019 АТ «Полтаваобленерго» має заборгованість перед ДП «Енергоринок» у розмірі 13 741 520,02грн за куповану у червні 2019 року електричну енергію за договором від 26.09.2007 №4265/02;

- відповідач вважає припиненим зобов`язання у розмірі 13 741 520,02грн перед ДП «Енергоринок» за куповану електричну енергію за договором №4265/02, шляхом часткового зарахування боргу ДП «Енергоринок» перед АТ «Полтаваобленерго» за відпущену компанією товарну продукцію у січні 2017 року за договором №5316/01.

- за результатами проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог залишок заборгованості ДП «Енергоринок» перед АТ «Полтаваобленерго» за договором №5316/01 складає 222 296 241,98 грн в тому числі за січень 2017 року 12 278 244,17 грн.

13.01.2020 ДП «Енергоринок» у відповідь на вищезазначену заяву надіслано лист №02/22-24, яким повідомлено заперечення проти припинення зобов`язання шляхом зарахування однорідних вимог за куповану АТ «Полтаваобленерго» електроенергію, оскільки це порушує законодавство України.

Також 13.01.2020 між ДП «Енергоринок» та АТ «Полтаваобленерго» складений акт звірки взаємних розрахунків №02/32-223 за договором від 24.02.2009 №5316/01, відповідно до якого по даним ДП «Енергоринок» загальна заборгованість на кінець грудня становить 236 037 762,00, за даними АТ «Полтаваобленерго» вказано відхилення у розмірі 13 741 520,02грн із зазначенням причини розходжень «заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.12.2019 №10-74/20183».

Листом від 06.02.2020 №01/32-545 ДП «Енергоринок» повідомлено АТ «Полтаваобленерго» про відсутність підстав для виключення з бухгалтерського обліку заборгованості відповідача у розмірі 13 741 520,02 грн, оскільки позивач заперечує проти припинення зобов`язань, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, враховуючи спеціальні вимоги Закону України «Про ринок електричної енергії».

Позивач зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем за куповану у червні 2019 року електроенергію згідно договору від 26.09.2007 №4265/02 становить 13 741 520,02 грн, що підтверджується актом звірки розрахунків від 29.01.2020 №12-82/1644, однак з безпідставним відображенням відповідачем відхилення на вказану суму.

Позивач вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки заборгованість між сторонами договорів не є безспірною, розрахунки за куповану електричну енергію на ОРЕ, можливі лише через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, на підставі алгоритму розподілу коштів, у зв`язку з чим припинення зобов`язання між ДП «Енергоринок» та АТ «Полтаваобленерго» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за куповану електроенергію суперечать положенням Закону України «Про електроенергетику» та умовам договору, що у сукупністю є односторонньою відмовою відповідача від договору №4265/02.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Частиною 1 ст.13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої - третьої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з частиною третьою статті 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

З наведеного вбачається, що заява про зарахування однорідних зустрічних вимог, надіслана відповідачем позивачу, за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України): бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог.

Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Вказана правова позиція відповідає усталеній правовій позиції, викладеній, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про безспірність грошових вимог ДП «Енергоринок» та АТ «Полтаваобленерго» з огляду на таке.

За змістом статті 203, 601 ЦК України умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено статтею 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за договором від 24.02.2009 №5316/01, заборгованість ДП «Енергоринок» перед АТ «Полтаваобленерго» за куповану електроенергію станом на кінець дня 12.03.2020 становить 236 037 762,00грн, про що свідчить, зокрема, довідка ДП «Енергоринок», наявна у матеріалах справи.

Також відповідно до акту звірки взаємних розрахунків від 13.01.2021 №02/32-223 за договором від 24.02.2009 №5316/01, відповідно до якого по даним ДП «Енергоринок» загальна заборгованість на кінець грудня становить 236 037 762,00, за даними АТ «Полтаваобленерго» вказано відхилення у розмірі 13 741 520,02грн із зазначенням причини розходжень «заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.12.2019 №10-74/20183».

Крім того, 29.01.2020 між ДП «Енергоринок» та АТ «Полтаваобленерго» складений акт звірки взаємних розрахунків, в якому зазначено, що за даними ДП «Енергоринок» загальна заборгованість позивача за договором від 26.09.2007 №4265/02 становить 13 741 520,02грн.

Колегія суддів зазначає, що позивачем у встановленому законом порядку не спростовано належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості кожної зі сторін за договором на дату вчинення одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог була іншою, ніж та, яка зазначена у заяві від 24.12.2019 №10-74/20183, не надано доказів часткового чи повного погашення цієї заборгованості, у зв`язку з чим вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про безспірність заборгованості.

При цьому наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Аналогічного правового висновку також дійшов Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі №910/11116/16.

Колегія суддів зазначає, що до 01.07.2019 відносини між сторонами як учасниками оптового ринку з купівлі та продажу електричної енергії регулювалися Законом України від 16.10.1997 № 575/97-ВР "Про електроенергетику", стаття 15-1 якого визначала спеціальний порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії.

Разом з тим, з 01.07.2019 Закон України "Про електроенергетику" втратив чинність, у зв`язку з чим на дату вчинення відповідачем одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог (24.12.2019) відносини між учасниками ринку електроенергії регулював Закон України "Про ринок електричної енергії" від 17.04.2017 № 219-VIII, який вже не містив положень щодо спеціального порядку розрахунку.

Крім того, колегія суддів зазначає, що договір купівлі-продажу електричної енергії від 26.09.2009 №4265/02, укладений між ПАТ "Полтаваобленерго" та ДП "Енергоринок", також не містить жодних заборон щодо припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Зокрема, за умовами договору встановлено певний порядок розрахунків між сторонами, у саме п. 6.2 (в редакції додаткової угоди від 28.12.2018 №16193/01) відповідно до якого, що оплату за куплену електроенергію у розрахунковому періоді ОСР здійснює відповідно до ІВКОР грошовими коштами, що перераховуються на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ДПЕ з поточних рахунків ОСР. ОСР здійснює оплату вартості купленої електроенергії шляхом перерахування ДПЕ суми, визначеної відповідно до п. 6.2.1 Договору, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Відповідно до положень статті 1087 ЦК України визначено форми розрахунків: готівкову та безготівкову.

Відповідно до частини першої статті 1088 ЦК України при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту.

З наведеного вбачається, що встановлена договором форма розрахунків (безготівкова) відповідачем не змінювалася в односторонньому порядку, у зв`язку з чим доводи скаржника про зазначене не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів зазначає, що зарахування зустрічних однорідних вимог є не формою розрахунків, а однією з підстав припинення зобов`язань, врегульованих главою 50 ЦК.

Відтак, невнесення сторонами змін у договір для приведення його змісту у відповідність до вимог чинного законодавства не свідчить про те, що між сторонами продовжує діяти спеціальний порядок розрахунків, передбачений Законом України "Про електроенергетику", який втратив чинність. Після набуття чинності Законом України "Про ринок електроенергії" припинили існування поточні рахунки зі спеціальним режимом використання.

Вказана правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду справи № 910/11116/16 від 22.01.2021.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені у апеляційній скарзі щодо порушень місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду першої інстанції не спростовують, та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі № 917/511/20 слід залишити без змін.

Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати по справі покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, колегія Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Енергоринок на рішення господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі №917/511/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі №917/511/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.04.2021

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Л.Ф. Чернота