ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1160/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Росич Приват

про забезпечення позову

Суддя Карпечкін Т.П.

встановив:

До Господарського суду Київської області 19.04.2021 року одночасно з позовом надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Росич Приват (далі заявник) про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на будівлю винного цеху (літера Б), площею 2155,0 кв.м., що розташоване: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Водопійна, буд.37., до набрання рішенням законної сили;

- заборони будь-яким особам, крім Товариства з обмеженою відповідальністю «Росич Приват», приступати до користування (користуватися) будівлею винного цеху (літера Б), площею 2155,0 кв.м., що розташоване: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Водопійна, буд. 37 до набрання рішенням законної сили;

- заборони усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо будівлі винного цеху (літера Б), площею 2155,0кв.м., що розташоване: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Водопійна, буд.37., до набрання рішенням суду законної сили.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 20.04.2021 року вказану заяву було передано судді Карпечкіну Т.П. для розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вищенаведена заява подана стосовно забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Росич Приват (позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Товарної біржі Міжрегіональна товарно-промислова біржа, Приватного підприємства Сполі-Буд Компані, Товариства з обмеженою відповідальністю Бюро Ваш експерт+ (відповідачі) , в якому позивач просить суд:

- визнати недійсною оцінку нежитлової будівлі винного цеху (літера Б), площею 2155,0кв.м., розташованої за адресою: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Водопійна, буд.37, оформлену Звітом про незалежну оцінку вартості нежитлової будівлі винного цеху (літера «Б»), загальною площею 2155,0кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Водопійна, буд.37 та належить ТОВ «Росич Приват», складеним суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро «Ваш експерт+», на замовлення ГУ ДПС у Київській області.

- визнати недійсними результати цільового аукціону, оформленого протоколом №50/21 від 26.02.2021 року, з продажу належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Росич Приват» нерухомого майна, яке перебуває в податковій заставі, та складається з будівлі винного цеху (літера Б), площею 2155,0кв.м., що розташоване: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Водопійна, буд.37.

- визнати недійсним договір купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває в податковій заставі № 50/21-Д від 19.03.2021 року, укладений між Головним управління ДПС у Київській області і Приватним підприємством «СПОЛ1-БУД КОМПАНІ», за яким було реалізоване належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Росич Приват» нерухоме майно будівлі винного цеху (літера Б), площею 2155,0кв.м., що розташоване: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Водопійна, буд.37.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що проведення аукціону та оскаржуваний правочин щодо продажу спірного нерухомого майна, що належить позивачу, вчинені з порушеннями пунктів 95.10, 95.12 ст. 95 Податкового кодексу України, ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пунктів 13, 20, 21 Порядку зміни початкової ціни продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, в рахунок погашення його податкового боргу та оприлюднення інформації про час та умови проведення відповідних торгів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1244, пунктів 8, 9 розділу V Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.05.2017 року № 518, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.06.2017 року за № 748/30616. У зв`язку із чим, підлягають визнанню недійсними результати цільового аукціону, оформленого протоколом № 50/21 від 26.02.2021 року, з продажу належного ТОВ «Росич Приват» нерухомого майна, яке перебуває в податковій заставі, а також договір купівлі-продажу цього майна № 50/21-Д від 19.03.2021 року, укладений між Головним управління ДПС у Київській області і ПП «СПОЛІ-БУД КОМПАНІ» за результатами даного аукціону.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає про те, що їх невжиття призведе до переходу права власності на об`єкт нерухомого майна, що був реалізований на спірних торгах, спочатку до переможця торгів, а в подальшому і до інших осіб, що зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі, у випадку задоволення позову, та потребуватиме додаткових зусиль від заявника для фактичного виконання відповідного судового рішення.

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18).

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, вжиття заходу забезпечення пов`язуються з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки у даній справі позивач звернувся до суду з вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 року у справі № 914/970/18).

Як вбачається із матеріалів заяви, предметом спору є визнання недійсними звіту про оцінку майна, електронних торгів та договору купівлі продажу, тобто, немайнові вимоги.

З урахуванням того, що предметом спору є немайнові вимоги, згідно з правовими висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, суд має дослідити, чи може відсутність таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Ефективність захисту права полягає також і у розумінні того, що обраний особою спосіб захисту є спочатку обраним вірно та дійсно спроможний захистити або відновити порушене або не визнане право, при тому що наслідком недійсності договору є повернення сторін договору у попередній стан.

Заявник намагається захистити власні речові права на майно шляхом визнання недійсними торгів та укладеного за їх результатами правочину, стороною яких заявник не є.

У той же час, ст. 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 року № 6-301цс15 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 року у справі № 916/5073/15).

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Наразі укладений відповідачами 1 та 3 оспорюваний позивачем правочин щодо купівлі-продажу майна не визнаний недійсним, а отже, заборона необмеженому колу осіб здійснювати права, які виникли на їх підставі, є втручанням у право мирного володіння майном.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Росич Приват про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборони відповідачам та іншим особам вчиняти дії, пов`язані з спірним майном .

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136- 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Росич Приват про забезпечення позову.

2. Копію ухвали Господарського суду Київської області надіслати сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.П. Карпечкін