ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"28" квітня 2021 р. Справа № 911/1238/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк» від 21.04.2021 № 6999/70.1.1. про забезпечення позову

Акціонерного товариства «Таскомбанк»

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Стером»;

2) ОСОБА_1

про стягнення солідарно 108614,34 грн

без виклику учасників справи

встановив:

До господарського суду Київської області звернулось Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі заявник, АТ «Таскомбанк») з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стером» (далі ТОВ «Стером») та ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) про стягнення солідарно 108614,34 грн, з яких: 80000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 0,07 грн заборгованості по відсотках, 24962,33 грн заборгованості по комісії, 2581,98 грн пені та 1069,96 грн штрафу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, заявник посилається на те, що 30.10.2019 між АТ «Таскомбанк», як банком, та ТОВ «Стером», як позичальником, укладено Заяву-договір № ID7208672 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у сумі 90000,00 грн із терміном повернення не пізніше 30.10.2022, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

За твердженнями заявника, умови зазначеного вище Кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, у зв`язку з чим банк вважає, що набув права вимагати дострокового повернення суми кредиту, а також сплати інших, передбачених Кредитним договором, платежів.

Крім того, як зазначає заявник, на забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, між АТ «Таскомбанк», як кредитором, та ОСОБА_1 , як поручителем, 30.10.2019 укладено договір поруки № Т 09.07.2019 І 7934, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі ТОВ «Стером» зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Кредитного договору, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому.

Одночасно з позовною заявою АТ «Таскомбанк» звернулось до суду із заявою від 21.04.2021 № 6999/70.1.1. про забезпечення позову, у якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову АТ «Таскомбанк» про стягнення заборгованості за Кредитним договором, а саме накласти арешт та заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо:

- автомобіля VOLKSWAGEN JETTA 2014 р. в.; власник ТОВ «Стером»;

- квартири АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_1 .

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на те, що відповідачі повністю уникають свого обов`язку щодо повернення кредиту, заборгованість постійно збільшується. На думку заявника, відповідач навмисно протягом тривалого часу не здійснює виконання зобов`язань за Кредитним договором щодо погашення суми боргу, процентів за його користування; діє недобросовісно, ухиляється від виконання обов`язків, покладених на нього Кредитним договором.

Таким чином, на переконання заявника, існує обґрунтована ймовірність неможливості виконання рішення суду про стягнення коштів із боржників за рахунок наявного у них майна та у зв`язку із цим Позивач змушений звернутися до суду із заявою про забезпечення позову та накладення арешту на майно боржника.

Частиною першою статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, заявник не підтверджує належними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову, та неможливість в подальшому виконати рішення суду, оскільки заява АТ «Таскомбанк» грунтується лише на припущеннях можливого задоволення позову та можливого невиконання рішення суду.

За висновками суду, заявником не наведено достатніх обгрунтувань та не надано належних доказів, на підставі яких суд міг би дійти висновку, що невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до утруднення або до неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Посилання заявника на відсутність з боку відповідачів дій з повернення кредитних коштів та наявність невиконаних грошових зобов`язань не можуть бути підставами для забезпечення позову, а подана заява мотивована лише припущенням про імовірну неможливість виконання рішення суду у цій справі, що не зумовлює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Слід також зазначити, що така підстава, як факт ухилення відповідачами від виконання зобов`язань за спірними договорами, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов`язань відповідачами потребує доведення, тому не можна розглядати твердження заявника як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення поданого позову.

Виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність належних доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Керуючись ст. 136-140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Акціонерному товариству «Таскомбанк» у задоволенні заяви від 21.04.2021 № 6999/70.1.1. про забезпечення позову.

Дана ухвала складена та підписана 28.04.2021, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України і може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін