УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

26.04.2021Справа № 910/6488/21

Суддя Господарського суду міста Києва М.О. Лиськов, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Техногруп Нью" про забезпечення позову у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техногруп Нью"

пр. Соборності, буд.15 кімн.209, м. Київ, 02160

до 1. Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

вул. Леонтовича, буд.6, м. Київ 30, 01030

2. Фізична особа-підприємець Завертайло Віталій Миколайович

АДРЕСА_1

про визнання договору продовженим

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техногруп Нью" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до 1. Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (далі-відповідач-1) та 2. Фізична особа-підприємець Завертайло Віталій Миколайович (далі-відповідач-2) про визнання договору продовженим.

Предметом даного позову є визнання продовженим до 31.12.2021 року Договору ДНП-2017-11/01 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 01 листопада 2017 року, що укладений між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» (далі за текстом - КП «Київтранспарксервіс») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Київські соціально-інвестиційні технології».

21.04.2021 разом із позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Техногруп Нью" подано заяву про забезпечення позову.

Звертаючись до суду із означеною заявою, позивач просить суд заборонити:

- Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» укладати будь-які договори та/або вчиняти будь-які інші дії, пов`язані з передачею будь-яким іншим особам права користування фіксованими місцями для паркування, а саме: 36 (тридцяти шістьома) місцями для платного паркування транспортних засобів та 5 (п`ятьма) місцями для безкоштовного паркування транспортних засобів, що перевозять інвалідів що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Печерський р-н., п. Либідська, в межах II територіальної зони м. Києва;

- Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс», Фізичній особі - підприємцю Завертайлу В.М. чинити перешкоди ТОВ «Техногруп Нью» в користуванні фіксованими місцями для паркування, а саме: 36 (тридцяти шістьома) місцями для платного паркування транспортних засобів та 5 (п`ятьма) місцями для безкоштовного паркування транспортних засобів, що перевозять інвалідів, які розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Печерський р-н., п. Либідська, в межах II територіальної зони м. Києва.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 2, 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема:

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач в обґрунтування необхідності забезпечення позову вказує на наступні обставини.

01 листопада 2017 року між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» (далі - КП «Київтранспарксервіс») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Київські соціально-інвестиційні технології» (далі - ТОВ «Київські соціально-інвестиційні технології») укладено Договір ДНП -2017-11/01 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування.

Відповідно до умов даного договору КП «Київтранспарксервіс» передало ТОВ «Компанія «Київські соціально-інвестиційні технології» право на організацію та експлуатацію 36 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 5 (п`яти) місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, що перевозять інвалідів, які розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Печерський р-н., п. Либідська, в межах II територіальної зони м. Києва.

04 березня 2020 року між КП «Київтранспарксервіс», ТОВ «Київські соціально- інвестиційні технології» (що є сторонами вищезазначеного договору), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техногруп Нью» (далі - ТОВ «Техногруп Нью») укладено угоду №4 про заміну сторони за Договором ДНП -2017-11/01, згідно якої сторони угоди погодилися замінити одну із сторін Договору ДНП -2017-11/01, а саме - передати ТОВ «Техногруп Нью» усі права та обов`язки ТОВ «Київські соціально-інвестиційні технології» за вказаним Договором (копія угоди додається, оригінал в наявності у позивача).

Як вказує позивач, згідно умов Договору ДНП -2017-11/01 від 01.11.2017:

- Договір діє до 31 грудня 2020 року (п. 6.1. розділу 6);

- за умови належного виконання умов даного Договору, Сторона - 2 (тобто- позивач) має переважне право на укладення нового Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, що є «Фіксовані місця для паркування» даного Договору, на той же строк (п. 6.2. розділу 6);

- якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна з Сторін не попередить письмово іншу Сторону про свій намір припинити дію Договору, його дія автоматично продовжується на 1 (один) календарний рік (п. 6.3. розділу 6);

Сторона-1 (якою є відповідач-1) має право достроково розірвати цей Договір в односторонньому порядку у будь-якому з наступних випадків:

а) у випадку, якщо Сторона-2 (не здійснила оплату в обсязі, встановленому розділом З цього Договору, і таке порушення триває більше ніж 30 календарних днів;

б) у випадку використання Стороною-2 (якою є позивач) «Фіксованих місць для паркування» не за цільовим призначенням;

в) в інших випадках, передбачених законодавством України та (або) цим Договором (п. 6.5. розділу 6);

За твердженням позивача, будь-яких претензій з приводу виконання умов договору та письмових попереджень/повідомлень від відповідача - 1 про його намір припинити дію даного Договору за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору на адресу позивача не надходило. В свою чергу позивач на підтвердження свого наміру продовжити даного Договору направив на адресу відповідача-1 відповідний лист (вих. №15-12/1 від 15.12.2020), який було отримано останнім 18 грудня 2020 року, про що свідчить відмітка КП «Київтранспарксервіс» про реєстрацію вхідної кореспонденції (вх. №053/05/3478 від 18.12.2020).

Водночас, заявник вказує, що незважаючи на вищенаведене, 19 квітня 2021 року на територію паркувального майданчика, що згідно Договору ДНП-2017-11/01 від 01.11.2017 експлуатується ТОВ «Техногруп Нью», прибула група осіб, які, посилаючись на незаконність підстав його заняття позивачем та фактично заблокувавши доступ до даного майданчику, почали чинити перешкоди у його користуванні та вимагати від представників позивача негайно його звільнити.

Вищезазначені факти та обставини було зафіксовано працівниками Національної поліції України, що прибули на місце події за викликом представника позивача, від якого відібрали письмові пояснення та прийняли заяву про кримінальне правопорушення, про що склали відповідний протокол від 19.04.2021.

Також позивачем вказано, що під час вказаного інциденту представнику позивача було надано фотокопію Акту приймання-передачі паркування майданчика без номеру та без дати, який складено між КП «Київтранспарксервіс» («Сторона - 1») та фізичною особою - підприємцем Завертайлом Віталієм Миколайовичем («Сторона - 2») та підписано Сторонами, яким останні підтвердили, що згідно Договору від 25.03.2021 № ДНП-2021-03/25 «Сторона - 1» передала, а «Сторона - 2» прийняла в експлуатацію паркувальний майданчик на 41 машиномісце за адресою: м. Київ, Печерський район, пл. Либідська, в межах II територіальної зони паркування м. Києва.

Таким чином, із з тексту даного Акту вбачається, що 25 березня 2021 року між відповідачами укладено Договір № ДНП-2021-03/25, предметом якого є фіксовані місця паркування, що водночас є предметом Договору ДНП-2017-11/01 від 01.11.2017, укладеного між відповідачем - 1 та ТОВ «Техногруп Нью», та до теперішнього часу експлуатуються останнім.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на ту обставину, що, за його переконаннями, Договір № ДНП-2021-03/25 від 25.03.2021 є таким, що не відповідає законодавству України, з огляду на те, що в порушення прав позивача КП «Київтранспарксервіс», який правомірно експлуатує паркувальний майданчик, передало надав право на користування паркувальним майданчиком третім особам.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Техногруп Нью» про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо необхідності її задоволення. При цьому, суд виходив з наступного.

Частинами 1, 3 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Аналогічну правову позицію висловлено у постанові від 15.01.2020р. Верховного Суду по справі №915/1912/19.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 та постанові Верховного Суду від 17.08.2020р. по справі №910/679/20).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018р. Верховного Суду по справі №905/2130/17 та від 13.02.2018р. по справі №911/2930/17.

Суд зазначає, що при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Так, проаналізувавши викладені позивачем доводи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків:

- заява про забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки, викладені в ній доводи, підтверджуються належними доказами;

- між запропонованими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог наявний зв`язок:

щодо КП «Київтранспарксервіс»: захід до забезпечення позову - заборона КП «Київтранспарксервіс» укладати будь-які договори та/або вчиняти будь-які інші дії, пов`язані з передачею будь-яким іншим особам права користування фіксованими місцями для паркування на паркувальному майданчику за адресою: Печерський р-н., п. Либідська, в межах II територіальної зони м. Києва; предмет позовних вимог - визнання продовженим до 31.12.2021 року Договору ДНП-2017-11/01 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 01 листопада 2017 року, що укладений між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» (далі за текстом - КП «Київтранспарксервіс») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Київські соціально-інвестиційні технології»;

щодо КП «Київтранспарксервіс» та ФОП Завертайла В.М: захід до забезпечення позову - заборона КП «Київтранспарксервіс», ФОП Завертайлу В.М. чинити перешкоди ТОВ «Техногруп Нью» в користуванні фіксованими місцями для паркування, які розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Печерський р-н., п. Либідська, в межах II територіальної зони м. Києва; позовна вимога - визнання продовженим до 31.12.2021 року Договору ДНП-2017-11/01 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 01 листопада 2017 року;

- запропоновані заходи до забезпечення позову є адекватними, оскільки, відповідають вимогам, на забезпечення яких вони вживається, а вжиття даних заходів (заборона КП «Київтранспарксервіс» укладати будь-які договори та/або вчиняти будь-які інші дії, пов`язані з передачею будь-яким іншим особам права користування фіксованими місцями для паркування на паркувальному майданчику за адресою: Печерський р-н., п. Либідська, в межах II територіальної зони м. Києва та заборона КП «Київтранспарксервіс», ФОП Завертайлу В.М. чинити перешкоди ТОВ «Техногруп Нью» в користуванні фіксованими місцями для паркування, які розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Печерський р-н., п. Либідська, в межах II територіальної зони м. Києва) забезпечує справедливий баланс інтересів сторін у справі (запропоновані заходи відповідають засадам добросовісності, справедливості, розумності та не обмежують господарської правосуб`єктності учасників господарських відносин);

- заходи до забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами: невжиття цих заходів призведе до неефективності захисту порушених прав, оскільки, існування на ринку іншої особи (ФОП Завертайло В.М.), якій надано право користування фіксованими місцями для паркування на паркувальному майданчику за адресою: Печерський р-н., п. Либідська, в межах II територіальної зони м. Києва, зумовить виникнення ряду нових спорів, оскільки для відновлення своїх порушених прав та відшкодування завданої позивачу шкоди, останній вимушений буде звертатися з окремими позовами до винних осіб.

Враховуючи вищезазначені вимоги Господарського процесуального кодексу України, предмет позовних вимог, а також з огляду на те, що позивачем надані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його інтересам до ухвалення рішення в господарській справі (зокрема, щодо активного здійснення відповідачем - 1 протиправних дій та заходів щодо передачі належного позивачу права користування спірними місцями для паркування відповідачу - 2 та спроби останнього приступити до їх негайної експлуатації, у тому числі, із застосуванням фізичної сили та шляхом блокування позивачу доступу до них, та як наслідок спричинення позивачу значної матеріальної шкоди), та необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих інтересів у майбутньому в разі невжиття заходів забезпечення позову, позивач вважає, що у суду є всі підстави для задоволення даної заяви та вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони до розгляду справи по суті:

КП «Київтранспарксервіс» укладати будь-які договори та/або вчиняти будь-які інші дії, пов`язані з передачею будь-яким іншим особам права користування фіксованими місцями для паркування а саме: 36 (тридцяти шістьома) місцями для платного паркування транспортних засобів та 5 (п`ятьма) місцями для безкоштовного паркування транспортних засобів, що перевозять інвалідів, які розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Печерський р-н., п. Либідська, в межах II територіальної зони м. Києва;

КП «Київтранспарксервіс», ФОП Завертайлу В.М. чинити перешкоди ТОВ «Техногруп Нью» в користуванні фіксованими місцями для паркування, а саме: 36 (тридцяти шістьома) місцями для платного паркування транспортних засобів та 5 (п`ятьма) місцями для безкоштовного паркування транспортних засобів, що перевозять інвалідів, які розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Печерський р-н., п. Либідська, в межах II територіальної зони м. Києва.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову спрямовані на забезпечення виконання судового рішення як такого правового стану, за якого позивачу гарантується отримання повного та ефективного відновлення порушених прав та відсутність необхідності повторного звернення до суду з метою захисту прав, порушення яких потенційно може мати місце протягом судового розгляду та до моменту виконання рішення суду та тим чи іншим чином спричиняти неможливість забезпечення судом повноти реалізації судового захисту як кінцевої мети звернення до суду.

За таких обставин, враховуючи пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом поданого позову, з огляду на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, з огляду на основну мету судового захисту, відповідно до якої, права особи мають бути захищені реально, а не декларативно, суд приходить до висновку, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд не знайшов підстав для вжиття зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136, 137, 140, ч. 2 ст. 232, ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Техногруп Нью" про забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи до забезпечення позову.

3. Заборонити Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд.6, м. Київ 30, 01030; ідентифікаційний код: 35210739) до набрання рішенням суду законної сили у справі № 910/6488/21 укладати будь-які договори та/або вчиняти будь-які інші дії, пов`язані з передачею будь-яким іншим особам права користування фіксованими місцями для паркування, а саме: 36 (тридцяти шістьома) місцями для платного паркування транспортних засобів та 5 (п`ятьма) місцями для безкоштовного паркування транспортних засобів, що перевозять інвалідів що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Печерський р-н., п. Либідська, в межах II територіальної зони м. Києва;

4. Заборонити Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд.6, м. Київ 30, 01030; ідентифікаційний код: 35210739) та Фізичній особі - підприємцю Завертайлу Віталію Миколайовичу ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) до набрання рішенням суду законної сили у справі №910/6488/21 чинити перешкоди Товариства у обмеженою відповідальністю "Техногруп Нью" (пр. Соборності, буд.15 кімн.209, м. Київ, 02160; ідентифікаційний код: 37242689) в користуванні фіксованими місцями для паркування, а саме: 36 (тридцяти шістьома) місцями для платного паркування транспортних засобів та 5 (п`ятьма) місцями для безкоштовного паркування транспортних засобів, що перевозять інвалідів, які розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Печерський р-н., п. Либідська, в межах II територіальної зони м. Києва.

5. Стягувач за ухвалою суду: Товариство з обмеженою відповідальністю "Техногруп Нью" (пр. Соборності, буд.15 кімн.209, м. Київ, 02160; ідентифікаційний код: 37242689).

6. Боржник за ухвалою суду: Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд.6, м. Київ 30, 01030; ідентифікаційний код: 35210739).

7. Боржник за ухвалою суду: Фізична особа - підприємець Завертайло Віталій Миколайович ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ).

8. Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень.

9. Строк пред`явлення вказаної ухвали до виконання - протягом трьох років з наступного дня після набрання цією ухвалою законної сили, тобто до 26.04.2024

10. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України

Суддя Максим Олександрович Лиськов