ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021м. ДніпроСправа № 904/160/19 (904/5761/20)
За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )

до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради (51931, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Широка, 16, ідентифікаційний номер юридичної особи 33855098)

про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна

Суддя Суховаров А.В.

При секретарі судового засідання Рудь В.Г.

Представники:

від позивача - Буденкова Н.В., посвідчення адвоката №2626 від 03.07.2020;

від відповідача - Карасір А.І., посвідчення адвоката №1813 від 28.01.2020.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/160/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАБЛ-ШУТЕР СЕРВІС" до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради" про визнання банкрутом, що знаходиться на стадії розпорядження майна.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - позивачі) звернулись до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на порушення відповідачем зобов`язань щодо належного обслуговування та ремонту (заміни) і утримання в належному стані внутрішньоквартальної водопровідної мережі та частини водопровідного вводу мережі водопостачання до муфтового вентилю у колодязі, що призвело до аварії у вигляді нерівномірного осідання будинку позивачів і виникненню тріщин на поверхні стін та унеможливило їх перебування у будинку.

Ухвалою суду від 16.11.2020 вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №904/160/19(904/5761/20) в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 14.12.2020.

Ухвалою суду від 14.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження до 07.02.2021; призначено підготовче засідання на 26.01.2021.

З огляду на перебування судді Суховарова А.В. на лікарняному у період з 21.01.2021 по 05.02.2021, судове засідання, призначене на 26.01.2021, не відбулось, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 08.02.2021, з урахуванням розумності строку розгляду справи, призначив підготовче засідання на 02.03.2021.

Ухвалою суду від 02.03.2021 підготовче провадження у справі №904/160/19(904/5761/20) закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 25.03.2021.

В судовому засіданні 25.03.2021 від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку для надання відзиву.

За змістом пояснень, наданих в судовому засіданні 25.03.202, відповідач зазначає, що висновок експерта не є належним доказом, оскільки не містить посилань на застереження судового експерта про кримінальну відповідальність, передбачену приписами ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

Ухвалою суду від 25.03.2021 у задоволенні клопотання Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради про поновлення строку для надання відзиву відмовлено.

В судовому засіданні 25.03.2021 оголошено перерву до 30.03.2021.

29.03.2021 від позивача надійшла заява про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, за змістом якої позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму 9 241, 60 грн. витрат на правничу допомогу.

30.03.2021 від відповідача надійшло клопотання про надання додаткових пояснень.

Ухвалою суду від 30.03.2021 клопотання Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради про надання додаткових пояснень залишено без розгляду.

В судовому засіданні відповідачем надано усні пояснення з посиланням на норми права, якими відповідач обґрунтовує свою правову позицію щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог. Відповідач вказує про безпідставність застосування до спірних відносин вимог Правил №76, оскільки вони регулюють правовідносини між постачальниками послуг та багатоквартирними будинками. Разом з тим, відповідач зазначає про суперечливість відомостей, викладених в експертному висновку, який надано позивачем в обґрунтування заявлених вимог. Відповідач вказує, що огляд наданої на дослідження газопровідної труби умовним проходом d=20 мм. та вентеля муфтового 15 КЧ 16 П здійснено за відсутності представників КП "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради, які були присутні при огляді об`єкту дослідження 02.04.2019. Разом з тим, відповідач вказує, що висновок експерта є неналежним доказом, оскільки експертом не зазначено умов зберігання наданих для дослідження об`єктів, не надано оцінки відповідності встановлення приватної водопровідної мережі Новоичхіної Н.І. умовам ДБН, не зазначено інформації щодо розміщення вигрібної ями поряд з будинком позивача. Також, відповідач вказує, що, в розумінні приписів Правил №30, належне утримання внутрішньобудинкового водопроводу та каналізації покладаються на спеціальні служби за договорами з власниками будинків. Крім того, відповідач зазначає, що за змістом експертного висновку, судовим експертом не визначено вартості будинку до моменту його пошкодження, його вартості з пошкодженнями та не встановлено економічного обґрунтування відновлення будинку. Також, відповідач вказує про відсутність доказів на підтвердження заявленої до стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000, 00 грн.

В судовому засіданні 30.03.2021 оголошено перерву до 08.04.2021.

В судовому засіданні 08.04.2021 представник відповідача виступив з промовою, згідно якої, відповідач, посилаючись на Правила №190, зазначає, що відповідальним за належне утримання водопровідного вводу будинку позивачів до централізованої мережі є власники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Разом з тим, відповідач вказує, що водопровідний ввід на житловий будинок позивачів не перебуває на балансі Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради. Крім того, за змістом промови представника відповідача, останній зазначає про необґрунтованість наданого експертом висновку. Відповідач вказує, що виток води з водопровідного вводу, який відбувся 18.03.2019 за період виконання працівниками КП "Кам`янський міськводоканал" ДОР робіт з 6:30 год. по 11:30 год. не міг призвести до замочування ґрунту до основи під фундаментом будинку, оскільки колодязь знаходиться віддалено. При цьому, відповідач вказує, що експертом не надано оцінки факту близького розташування поряд з будинком вигрібної ями, витік води з якої може бути підставою замочування фундаменту. Також, відповідач вказує, що за змістом наданого висновку, під час визначення причин появи тріщин, експертом не надано оцінки факту розміщення будинку на схилі, що могло стати причиною попадання води з вигрібної ями в ґрунт, про що не зазначено експертом. Також, згідно промови представника відповідача, останній вказує, що наявні в матеріалах справи документи свідчать про здійснення відключення водопровідного вводу позивача від централізованої водопровідної мережі шляхом виконання видимого розриву, в той час як дійти висновку щодо встановлення факту видимого розриву не вбачається можливим з наданих матеріалів справи. До того ж, відповідач вказує, що позивачем не надавались на дослідження експерту технічні умови від виробника на встановлення водопровідного вводу споживача ОСОБА_1 до будівлі житлового будинку. Також, відповідач вказує про суперечливість висновків експерта, оскільки експертний висновок не містить відомостей щодо особи, якою надано для огляду експерту газопровідну трубу умовним проходом d=20 мм. та вентель муфтовий 15 КЧ 16 П, умов зберігання наданих для дослідження об`єктів, та їх належності до визначеного об`єкту, не надано оцінки відповідності встановлення приватної водопровідної мережі ОСОБА_1 умовам ДБН, не зазначено у переліку об`єктів, наданих для дослідження, газопровідної труби умовним проходом d=20 мм. та вентеля муфтового 15 КЧ 16 П, не надано фототаблиці на підтвердження криволінійних тріщин на поверхні землі біля колодязю. Крім того, відповідач вказує, що з доданих до експертного висновку фото таблиць не вбачається можливим встановити розміщення об`єктів дослідження на фоні оточуючої обстановки. Разом з тим, за змістом промови представника відповідача, останній вказує, що судовим експертом не визначено вартості будинку до моменту його пошкодження, його вартості з пошкодженнями, не встановлено економічного обґрунтування відновлення будинку, не встановлено залишкову вартість пошкодженого будинку. До того ж, за змістом промови представника відповідача, останній вказує, що позивачем не надано доказів в обґрунтування заявленої до стягнення суми моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів наймання житлових приміщень. Також, відповідач заперечує проти посилань ОСОБА_1 на перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні у відділенні кардіології та інтенсивної терапії КНП КВР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з діагнозом гострий інфаркт міокарду, в обґрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди, оскільки ушкоджений будинок не перебував у власності ОСОБА_3 . Крім того, відповідач вказує, що ОСОБА_1 не надано доказів того, що ОСОБА_3 є членом її сім`ї. Також, за змістом промови представника відповідача, останній зазначає про безпідставність заявлених до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність детального опису робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В судовому засіданні 13.04.2021 позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

Як вказують позивачі, внаслідок аварії інженерної мережі водопровідного вводу мережі постачання будівлі житлового будинку літ.Г-2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка сталась 18.03.2019, позивачам завдано відповідачем матеріальну шкоду, в обґрунтування факту завдання та розміру якої, позивачі посилаються на висновок судового експерта Міністерства юстиції України Івченко В.В., наданого за результатом проведеного 15.10.2019 на замовлення позивача експертного дослідження.

За викладених обставин, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, прохальна частина якого містить вимоги наступного змісту:

- стягнути з Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 1 344 099, 56 грн. матеріальної шкоди, 50 000, 00 грн. моральної шкоди, завданих пошкодженням майна внаслідок аварії інженерної мережі водопровідного вводу мережі водопостачання до неї, яка сталась 18.03.2019, 10 000, 00 грн. витрат на проведення експертних досліджень;

- стягнути з Комунального підприємства «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_2 384 028, 44 грн. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна внаслідок аварії інженерної мережі водопровідного вводу мережі водопостачання до неї, яка сталась 18.03.2019.

На час розгляду спору відповідачем не надано господарському суду доказів добровільної сплати матеріальної та моральної шкоди, заявленої до стягнення позивачем.

За результатом дослідження матеріалів справи, господарським судом встановлено наступне.

18.03.2019 викликано працівників КП «Кам`янський міськводоканал» ДОР для обстеження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на предмет наявності витоку води, за результатом якого здійснено відключення абонента від централізованої водопровідної мережі шляхом виконання наступних робіт: розбивка шлака, відкачування води, відключення абонента з використанням гідромолоту та мотопомпи (робота в колодязі), що зафіксовано відповідним актом КП «Кам`янський міськводоканал» ДОР від 18.03.2019, який підписано працівниками водопостачальної організації - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та власником ОСОБА_1 .

Актом від 21.05.2019 комісією виконкому міської ради, затвердженої рішенням від 09.09.1998 №269 «Про міську комісію по обстеженню житлових будинків на предмет придатності для проживання» визнано будинок АДРЕСА_2 непридатним для проживання.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №114718810 від 21.02.2018, 7/9 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , який складається з житлового будинку літ. Г-2 загальною площею 184,2 кв.м., житловою площею 78 кв.м, зливної ями №1, воріт №2, огорожі №3, цоколю №4, перебуває у власності ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №156434878 від 15.02.2019 право власності 2/9 частин житлового будинку АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_2 .

Відповідно до кадастрового плану на земельну ділянку АДРЕСА_2 житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0768 га.

На замовлення ОСОБА_1 проведено будівельно-технічне експертне дослідження судовим експертом Міністерства юстиції України Івченко В.В., за результатом якого 15.10.2019 надано висновок, наступного змісту:

1) На питання: яка причина аварії інженерної мережі водопровідного вводу мережі водопостачання будівлі житлового будинку літ. «Г-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка ліквідована 18.03.2019 та чиє причинний зв`язок між виявленими при огляді дефектами водопровідного вводу мережі водопостачання, які призвели до аварії і руйнуванням несучих конструктивних елементів вказаної будівлі житлового будинку?

судовим експертом надано наступну відповідь:

Встановлений причинний зв`язок між прихованим витоком із кородованої труби умовним проходом d=20 мм між врізкою (сиділкою) внутрішньо квартальної водопровідної мережі умовним проходом (d =100 мм та муфтовим вентилем газопровідної труби умовним проходом d =20 мм водопровідного вводу до будівлі житлового будинку літ. Г-2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і здійснене замочування частини земельної ділянки із південного боку вказаної будівлі житлового будинку, що 18.03.2019 року ліквідовано працівниками Комунального виробничого підприємства Кам`янської міської ради «Міськводоканал», за наслідками якого з`явилися тріщини на поверхні земельної ділянки між колодязем та будівлею житлового будинку, відбувся вплив на основу, грунт основи під фундаментом будівлі житлового будинку втратив стійкість (міцність) та став стискаємим при навантаженні від власної ваги будівлі житлового будинку, що призвело до аварії у вигляді нерівномірного осідання будівлі і виникненню тріщин на поверхні стін та унеможливило перебування у будинку його мешканців.

2) На питання: хто, відповідно до нормативно-правових актів, є відповідальним за обслуговування та ремонт (заміну) і утримання в належному стані водопровідного вводу мережі водопостачання будівлі житлового будинку літ. «Г-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ?

судовим експертом надано наступну відповідь:

Відповідно до п. 2.3.7 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 №76, точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій для водопроводу є муфтовий вентиль у колодязі у місці приєднання до водопровідної мережі напроти південного боку будівлі житлового будинку літ. Г-2, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область м. Кам`янське вул. Челюскіна буд. 15. Виробник житлово-комунальної послуги із централізованого постачання в особі Комунального виробничого підприємства Кам`янської міської ради «Міськводоканал» є відповідальним за обслуговування та ремонт (заміну) і утримання в належному стані внутрішньоквартальної водопровідної мережі та частини водопровідного вводу мережі водопостачання до муфтового вентилю у колодязі, а споживач Новичихіна Надія Іванівна - водопровідний ввід мережі водопостачання у будівлю вказаного житлового будинку після вентилю у колодязі разом із самим муфтовим вентилем.

3. На питання: який розмір завданої матеріальної шкоди будівлі житлового будинку літ. Г-2, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область м. Кам`янське вул. Челюскіна буд. 15, що виникли після аварії інженерної мережі водопровідного вводу мережі водопостачання до вказаної будівлі, яка ліквідована 18.03.2019 року?

судовим експертом надано наступну відповідь:

Розмір завданої матеріальної шкоди будівлі житлового будинку літ. Г-2, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область м. Кам`янське вул. Челюскіна буд. 15, що виникли 18.03.2019 року після аварії інженерної мережі водопровідного вводу мережі водопостачання до неї, яка ліквідована 18.03.2019 року, становить 1 728 128 грн. 00 коп.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд вказує, що в процесі розгляду справи між сторонами постало спірне питання щодо підстав ушкодження будинку №15, розташованого по вул.Челюскіна м.Кам`янське Дніпропетровської області, внаслідок чого його визнано непридатним для проживання, чим завдано матеріальну та моральну шкоду власникам будинку, визначення відповідальної особи за завдану шкоду та розмір завданої шкоди.

Згідно генплана вводу водопроводу на житловий будинок №15 по вул. Челюскіна м.Кам`янське Дніпропетровської області, до складу водопровідного вводу на приватний будинок входять:

- труби стальні водонгазопров. Ш 20-11 метрів,

- труби стальні електрозварні Ш 1088*4 7 метрів,

- вентиль муфтовий Ш 20 3 шт.;

- крильчатий водомір ВК СМ 20 1 шт.;

- колодязь ж/б Ш 1500 Нр =1500 з чавунним люком Ш 700 тип «л».

За змістом довідки №15-06/38 від 18.02.2020, на балансі КП «Кам`янський водоканал» ДОР перебуває вулична водопровідна мережа діаметром 100 мм (інвентарний номер 000130506) по вул.Челюскіна м.Кам`янське Дніпропетровської області, водопровідний ввід на житловий будинок за вказаною адресою не преребуває на балансі КП «Кам`янський водоканал» ДОР.

З наданих на дослідження експерту матеріалів вбачається, що на відстані 7м від житлового будинку №15 по вул.Челюскіна м.Кам`янське Дніпропетровської області знаходиться внутрішньо квартальна водопровідна мережа умовним проходом d=100 мм., до якої у бетонному колодязі був приєднаний через врізку (сиділку) з вентелем муфтовим 15 КЧ 16 П водопровідний ввід із газопровідної труби умовним проходом d=20 мм. споживача гр. ОСОБА_1 .

За змістом експертного висновку встановлено, що причиною аварії, яка унеможливлює експлуатацію внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання будівлі житлового будинку об`єкту дослідження споживача гр. ОСОБА_1 і надання житлово-комунальних послуг з водопостачання, є корозія та розрив труби умовним проходом d=20 мм. між врізкою (сиділкою) внутрішньоквартальної водопровідної мережі умовним проходом d=100 мм. та муфтовим вентелем газопровідної труби умовним проходом d=20 мм. водопровідного вводу до вказаної будівлі житлового будинку.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених Держаним комітетом України з питань житлово-комунального господарства №30 від 05.07.1995 (далі Правила №30), зовнішній обхід та огляд трас водопровідної мережі роблять не рідше одного разу на 2 місяці, перевіряючи:

стан координатних табличок;

зовнішній стан колодязів, наявність і щільність прилягання кришок, цілість люків, кришок, горловин, скоб, драбин, наявність у колодязі води чи її витоків шляхом відкривання кришок колодязів з очищенням їх від сміття (снігу, льоду);

присутність газів в колодязях (за показанням приладу або за запахом);

наявність посідання грунту по трасі лінії або поблизу колодязів;

наявність завалів на трасі мережі в місцях розташування колодязів, розриття по трасі мережі, а також недозволених робіт з устрою приєднань до мережі;

дію вуличних водорозборів.

Під час зовнішнього огляду трас водопровідної мережі опускання людей в колодязі не дозволяється (пп. 9.2.6 Правил №30)

Профілактичне обслуговування мережі проводять два рази на рік, виконуючи такі роботи:

у колодязях і камерах - очищення і відкачування води, сколювання льоду в горловинах, профілактичне обслуговування розтрубних та фланцевих з`єднань, розгонку шпинделів засувок, перевірку дії байпасів, регулювання електроприводів, огляд вантузів та інших приладів та пристроїв, перевірку роботи пожежних гідрантів з встановленням на них стандера, а також у разі необхідності - заміну скоб, ремонт драбин, зміну кришок.

Ремонт пожежних гідрантів повинен бути виконаний протягом доби з моменту виявлення несправності. Про виявлену несправність та закінчення ремонту гідранта виробник зобов`язаний сповістити органи пожежної охорони;

на дюкерах - перевірку на витоки;

на переходах (штольнях) під коліями - перевірку на загазованість, обхід та огляд розташованих там переходів і пристроїв;

на вуличних водорозборах - регулювання і проведення ремонтних робіт із зміною зношених деталей (пп. 9.2.6 Правил №30).

У разі відсутності на водопровідній мережі постійно діючих датчиків тиску виконують перевірку вільних тисків у контрольних точках один раз на квартал, а якщо тиск падає, - позачергово (пп. 9.2.8 Правил №30).

Разом з абонентським відділом виробника експлуатаційна служба мережі один раз на рік виконує технічне обстеження абонентського приєднання і засобів обліку. При цьому перевіряють технічний стан водопровідного вводу, водолічильника, запірно-регулюючої та контрольно-вимірювальної апаратури, а також наявність витоків води із внутрішньої мережі (пп. 9.2.10 Правил №30).

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які визначають порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій:

- забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням;

- проведення єдиної технічної політики в житловій сфері, що забезпечує виконання вимог чинних нормативів з утримання, поточного і капітального ремонту та реконструкції жилих будинків та прибудинкових територій.

Відповідно до п.2.3.7 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держаного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 (далі - Правила №76), технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства. Точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій (якщо інше не визначено договором) для водопроводу, газопроводу, тепломережі - вентиль або трійник біля будівлі.

Таким чином, точкою розподілу (місцем передачі житлово-комунальної послуги з централізованого водопостачання) є муфтовий вентель 15КЧ16П, розміщений у місці приєднання до водопровідної мережі.

Разом з тим, господарський суд вказує, що Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству N65 від 01.07.94 затверджено Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, (далі Правила№65) якими запроваджують порядок користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод до комунальної каналізації та визначають взаємовідносини між об`єднаннями, виробничими управліннями водопровідно-каналізаційного господарствами або іншими експлуатаційними організаціями, комбінатами комунальних підприємств (надалі - Водоканал) та абонентами міських, районних, селищних водопроводів і каналізацій на території України.

За змістом пункту 2.9 наведених Правил №65 приєднання вводу до комунального водопроводу (врізка),промивка й хлорування мережі здійснюється будівельною організацією під технічним наглядом Водоканалу. Роботи щодо встановлення водолічильника можуть бути виконані Водоканалом за рахунок замовника. Приєднання вводів до жилих будинків громадян, промивка й хлорування мережі здійснюється спеціалізованою організацією або Водоканалом за рахунок домовласника.

Разом з тим, пунктом 2.17 Правил №65 заборонено самовільне приєднання до системи комунального водопостачання й каналізації.

Таким чином, не вбачається можливим допускати факт здійснення самостійного підключення споживача до водопровідної мережі.

Господарський суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в сукупності, зазначає, що виробник житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання обслуговує внутрішньоквартальну водопровідну мережу та частину водопровідного вводу мережі водопостачання до муфтового вентелю у колодязі, в той час як обслуговування водопровідного вводу мережі водопостачання у будівлю житлового будинку №15 по вул.Челюскіна м.Кам`янське після вентелю у колодязі разом з муфтовим вентелем покладається на Новочихіну Н.І.

Досліджуючи питання покладення відповідальності на особу, винну у недотриманні приписів чинного законодавства в частині належного утримання та обслуговування обладнання, що спричинило ушкодження будівлі позивачів, господарський суд звертає увагу сторін на приписи частини 1 статті 14 ГПК України, за змістом яких суду надано право розглядати справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому наведеними приписами вказаної статті передбачено відсутність у суду обов`язку щодо збирання доказів у господарських справах.

Разом з тим, за принципом змагальності господарського судочинства, положення якого викладені в ст. 13 ГПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Крім того, за принципом змагальності господарського судочинства кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, вчинення або не вчинення учасниками справи процесуальних дій, пов`язаних з доведенням ними обставин, якими останні обґрунтовують свої вимоги та/або заперечення є безпосередньою відповідальністю учасників справи, в той час як у межах наданих суду повноважень, останній, вирішуючи спори з дотриманням принципу змагальності сторін сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених господарсько-процесуальним кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. При цьому, не слід ототожнювати поняття сприяння судом учасникам справи в реалізації ними прав та вживання судом заходів для виконання учасникам справи їхніх обов`язків, із самостійним ініціюванням судом збирання доказів по справі, що не належить до повноважень суду, та, безумно, суперечить принципам змагальності, диспозитивності та пропорційності господарського судочинства.

Разом з тим, положеннями ч.3 ст. 269 ГПК України визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З урахуванням викладеного, господарський суд, за сукупністю наявних в матеріалах справи доказів згідно ст. 86 ГПК України, з урахуванням пояснень сторін, дійшов висновку про те, що утримання водопровідного вводу мережі водопостачання у місці розриву труби умовним проходом d=20 мм. та муфтовим вентелем газопровідної труби умовним проходом d=20 мм. передбачає вчинення працівниками КП «Кам`янський водоканал» ДОР, у відповідності до Правил №30, заходів щодо технічного обстеження, ремонту та реконструкції внутрішньобудинкових систем, якими своєчасно не виявлено витоку води, що, в свою чергу, не виключає обов`язку власника будинку, згідно п.11.1.4 Правил №76, на укладення договору зі спеціальною службою щодо проведення робіт з технічного обслуговування, ремонту і реконструкції системи внутрішнього водопроводу та каналізації.

За змістом приписів ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

- неправомірність поведінки особи - будь-яка поведінка, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

- наявність шкоди - втрати або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо).

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою - є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

- вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Враховуючи викладені обставини, судом встановлено, що причиною понесення матеріальної шкоди власників будинку стала, зокрема, бездіяльність КП «Кам`янський водоканал» ДОР в частині виконання зобов`язань з належного утримання внутрішньобудинкових систем, своєчасного виявлення витоку та ліквідації його наслідків, в той час як, судом не виключається бездіяльність позивачів в частині укладення зі спеціальною службою договору щодо проведення робіт з технічного обслуговування, ремонту і реконструкції системи внутрішнього водопроводу та каналізації, а тому заявлена до стягнення з відповідача в порядку ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана внаслідок пошкодження будинку, який в подальшому визнано непридатним для проживання, покладаються на позивачів та відповідача у рівних частинах.

За викладених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача майнової шкоди підлягають частковому задоволенню судом, у зв`язку з чим розмір майнової шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача становить наступні суми:

- на користь ОСОБА_1 - суму 672 049, 78 грн.,

- на користь ОСОБА_2 - суму 192 014, 22 грн.,

в той час як у задоволенні решти позовних вимог про стягнення з відповідача майнової шкоди відмовляється судом.

Щодо заперечень відповідача в частині відсутності доказів вартості будинку до пошкоджень, що відбулись внаслідок аварії, та економічного обґрунтування вартості відновлення будинку, суд зазначає, що відповідачем, в розумінні приписів ст. 77 ГПК України, не надано доказів на підтвердження таких заперечень, за результатом дослідження яких, суд може дійти висновку щодо безпідставності визначеної експертом суми матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження, а відтак заперечення відповідача базуються на припущеннях останнього, а отже відхиляються судом за безпідставністю.

Заперечення відповідача про безпідставність застосування до спірних вимог Правил №76 з посиланням на можливість їх застосування лише за наявності правовідносин між постачальником послуг та багатоквартирними будинками відхиляються судом, оскільки наведеними Правилами не виокремлено їх застосування у правовідносинах, про які вказує відповідач, в той час як приписами п.1.1 розділу 1 Правил №76 визначено їх застосування для забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням, а також проведення єдиної технічної політики в житловій сфері, що забезпечує виконання вимог чинних нормативів з утримання, поточного і капітального ремонту та реконструкції жилих будинків та прибудинкових територій.

Заперечення відповідача щодо неповноти наданого експертом висновку з посиланням на відсутність у ньому інформації про обставини, які на думку відповідача, сприятимуть встановленню причин ушкодження будинку, відхиляються судом, оскільки за змістом висновку, експертом надано відповіді на поставлені йому питання, а тому у суду відсутні підстави вважати обґрунтованими твердження відповідача в частині відсутності у висновку експерта відомостей, наявність яких сприятиме встановленню обставин, що є предметом дослідження проведеної експертизи.

Крім того, відхиляються заперечення відповідача в частині огляду експертом об`єктів дослідження за відсутності уповноважених представників, оскільки експертним висновком підтверджується факт перебування при огляді експертом об`єктів дослідження, в тому числі, начальника дільниці з експлуатації КВП КМР «Міськводоканал» Лавриненка І.В. та представника КВП КМР «Міськводоканал» Тертишної О.О. (а.с.2 експертного висновку), в той час як відповідачем, всупереч приписів ст.74 ГПК України, не надано доказів спростування інформації, якими підтверджується перебування вказаних осіб не за місцем огляду експертом об`єктів дослідження станом на час їх огляду експертом.

Стосовно доводів відповідача про відсутність в наданому позивачем експертному висновку попередження експерта щодо кримінальної відповідальності, передбаченої статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок, суд зазначає, що за відсутності такого застереження, поданий суду висновок згідно приписів пункту 16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 23.03.2012 №4 може вважатися висновком спеціаліста, в той час як підстави для виключення даного висновку з числа доказів по справі відсутні.

Щодо заперечень відповідача стосовно неможливості підтоплення фундаменту будинку за три години, суд зазначає, що такі твердження відповідача відхиляються судом, оскільки, відповідачем не надано доказів, за результатом дослідження яких вбачається можливим встановлення точного часу пориву, що, в свою чергу, виключає можливість встановлення часу, протягом якого відбувався виток води, внаслідок якого було затоплення фундаменту будівлі позивачів.

Заперечення відповідача з посиланням на Правила №190 відхиляються судом, оскільки положення наведених правил регулюють відносини між виробником послуг централізованого водопостачання та водовідведення та замовниками таких послуг, які погоджено відповідним договором на отримання питної води, скидання стічних вод, в той час як між позивачами та відповідачем вищевказаний договір не укладався, а відтак підстави для застосування Правил №190 відсутні.

Щодо вимог позивача в частині стягнення на свою користь моральної шкоди у розмірі 50 000, 00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави.

Саме закріплення за державою обов`язку забезпечення прав і свобод людини дає можливість, у випадку порушення останніх, звернутися до суду з метою їх захисту та відновлення, а також за компенсацією шкоди, завданої таким порушенням.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2).

За змістом частин 3, 4 статті 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно приписів ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вище вказано приписами положеннями частини 4 статті 23 ЦК України встановлено, що при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на те, що розумність і справедливість є оціночними поняттями, господарсткий суд, який заслуховує сторін та встановлює фактичні обставини справи, має широкий діапазон розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, позивач зазначає про понесені ним фізичні страждання, пов`язані з ушкодженням здоров`я, та душевні страждання, пов`язані з пошкодженням майна та протиправною поведінкою винної особи.

ОСОБА_1 вказує, що завдана їй моральна шкода полягає в тому, що через пошкодження її будинок, що знаходиться у місті АДРЕСА_2 визнано непридатним для проживання згідно акту комісії з обстеженню житлових будинків та приміщень на предмет придатності для проживання від 21.05.2019 року, затвердженого рішенням Кам`янської міської ради від 21.08.2019 №245, визнано непридатним для проживання.

За таких обставин, ОСОБА_1 змушена виселитися з родиною з житлового будинку та переїхати в інше житлове приміщення, що повністю змінило уклад її життя.

Згідно акту обстеження умов проживання від 11.03.2020 року складеного посадовими особами служби у справах дітей КМР встановлено факт проживання однією родиною позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її цивільним чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та онуками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 вказує, що внаслідок втрати житла за неможливістю придбання іншого, вона зазнала стресу, що призвело до емоційної напруги, нервозності, побоювання щодо свого майбутнього та майбутнього семирічного онука, який перебуває під її опікою, що в свою чергу завдає додаткових душевних страждань.

Разом з тим, в обґрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди, ОСОБА_1 , посилаючись на довідку №7295 від 29.10.2019, вказує, що з 28.10.2019 року її цивільний чоловік ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні кардіології та інтенсивної терапії КНП Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з діагнозом «Гострий інфаркт міокарду передньої стінки, верхівки та бокової стінки серця».

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України застосовується судами України як частина національного законодавства, гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява N 40450/04, п. 64, від 15.10.2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

За викладених обставин, враховуючи те, що за результатом, в тому числі бездіяльності відповідача, спричинено ушкодження будівлі, в подальшому визнаної непридатною для проживання, позивач позбувся права користування нею та зазнав побутові незручності, при цьому, пошкодження майна особи, у будь-якому разі, призводить до втрат немайнового характеру та душевних страждань, пов`язаних з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення майна або інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав, господарський суд, з огляду на встановлені обставини справи, враховуючи принцип розумності та справедливості, вважає за можливе стягнути з відповідача грошові кошти на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн., в той час як у задоволенні решти вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь моральної шкоди відмовляється судом.

При цьому, суд зазначає, що пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан ОСОБА_1 та призвело до душевних страждань, а тому посилання відповідачів на відсутність доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 22.04.2019 по справі №761/14285/16-ц.

Решта заперечень відповідачів, відхиляються судом з огляду на встановлені судом обставини справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін та інші проти України, (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

З огляду на предмет спору, та обставини, дослідження яких здійснено судом, аргументи сторін по справі, що не стосуються викладених та досліджених у рішенні обставин, не змінюють зміст правовідносин та їх оцінку, надану господарським судом, а отже не потребують окремої оцінки.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, та, з урахуванням приписів Закону України Про судовий збір в частині звільнення позивача від сплати судового збору, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України у розмірі 13 335, 96 грн.

Щодо заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми витрат на правничу допомогу у розмірі 9 241, 60 грн., суд зазначає наступне.

За змістом позовних вимог позивачами визначено орієнтований розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, що становить суму 15 000, 00 грн., в той час як точний розмір та розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які понесено останніми за результатом звернення до господарського суду Дніпропетровської області з даним позовом, позивачем буде надано в порядку ч.8 ст.129 ГПК України.

Заявою від 29.03.2021 позивачами заявлено до стягнення з відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 241, 00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.

Стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

За приписами ст.15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України ).

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За змістом приписів частини 1 - 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, частинами 4-5 зазначеної статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають про витрати, понесені ними у зв`язку зі зверненням до господарського суду із позовною заявою про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, які, у випадку задоволення судом позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача.

За умовами пункту 1.1 договору №500 про надання правової допомоги від 25.09.2020 (далі Договір про надання правової допомоги №500) клієнти - ОСОБА_1 , Лелеко В.М. уповноважують адвоката Чупилко Ю.С. представляти інтереси в судах усіх ланок, органах місцевого самоврядування, поліції з метою представництва інтересів клієнтів у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна з усіма процесуальними правами сторони по справі (без обмежень), передбачених діючим ГПК України.

За змістом пункту 4.2 договору про надання правової допомоги №500 сторонами погоджено вартість послуг, що надається адвокатом:

- вартість однієї години роботи адвоката 810, 00 грн./год. без ПДВ;

- вартість складення запиту адвоката 600, 00 грн. без ПДВ;

- виготовленн фотокопій додатків до процесуальних документів 2, 5 грн./арк.;

- участь адвоката в одному судовому засіданні 1 621, 60 грн.;

- відшкодування транспортних витрат за один судодень 250,00 грн. без ПДВ;

- повне ведення господарської справи в суді першої інстанції, з урахуванням складання процесуальних документів, складає орієнтовно 10 000,00 грн. без ПДВ;

- відшкодування транспортних витрат за один судодень 250 грн.

Факт оплати послуг адвоката здійснюється на підставі узгодженого та підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на умовах 100% передплати.

За умовами пункту 1.1 договору №28/01-2 про надання правової допомоги від 28.01.2021 (далі Договір про надання правової допомоги №28/01-2) клієнти - Новичихіна Н.І., Лелеко В.М. уповноважують адвоката Будинкову Н.В. представляти інтереси в судах усіх ланок, органах місцевого самоврядування, поліції з метою представництва інтересів клієнтів у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна з усіма процесуальними правами сторони по справі (без обмежень), передбачених діючим ГПК України.

За змістом пункту 4.2 договору про надання правової допомоги №28/01-2 сторонами погоджено вартість послуг, що надається адвокатом:

- вартість однієї години роботи адвоката 875, 00 грн.,

- вартість складення запиту адвоката 500, 00 грн.;

- участь адвоката в одному судовому засіданні 1 750, 00 грн.;

- відшкодування транспортних витрат за один судодень 250,00 грн.;

- повне ведення господарської справи в суді першої інстанції, з урахуванням складання процесуальних документів, складає орієнтовно 10 000,00 грн.

Факт оплати послуг адвоката здійснюється на підставі узгодженого та підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на умовах 100% передоплати.

На підтвердження вимог щодо стягнення з Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради витрат на професійну правничу допомогу, позивачами надано договір про надання правової допомоги №28/01-2 від 28.01.2021, укладений між клієнтами - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адвокатом Будинковою Н.В., завдання №09/20 до договору про надання правової допомоги №28/01-2 від 28.01.2021, акт про виконану роботу від 26.03.2021 до договору про надання правової допомоги №28/01-2 від 28.01.2021 на суму 6 000, 00 грн., з яких: вартість участі адвоката в судових засіданнях 5 250, 00 грн., відшкодування транспортних витрат 750, 00 грн., рахунок №28/01-2/2 від 26.03.2021 на суму 6 000, 00 грн., квитанція №01 від 26.03.2021 про сплату позивачами на користь адвоката Будинкової Н.В. суми 4 000, 00 грн., квитанція №0.0..1 від 05.02.2021 про сплату позивачами на користь адвоката Будинкової Н.В. суми 2 000, 00 грн., договір про надання правової допомоги №500 від 25.09.2020, укладений між клієнтами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адвокатом Чупилко Ю.С., акт виконаних робіт від 21.10.2020 до договору №500 про надання правової допомоги від 25.09.2020 на суму 3 241, 60 грн., додаткову угоду №1 до договору №500 про надання правової допомоги від 25.09.2020, рахунок-фактуру №500/1 від 21.10.2020 на суму 3 241, 60 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера №500/1 від 21.10.2020 про сплату ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь адвоката Чупилко Ю.С. суми 3 241, 00 грн. згідно договору про надання правової допомоги №500 від 25.09.2020.

Згідно приписів частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатом дослідження поданих матеріалів, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивачів про стягнення з відповідача понесених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 241, 60 грн.

Доводи відповідача про неподання позивачами детального опису робіт з посиланням на положення постанови Верховного Суду від 09.10.2020 у справі №509/5043/17, в обґрунтування вимог про відмову у задоволенні заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, відхиляються судом, як такі, що суперечать матеріалами справи. Зокрема, за змістом актів виконаних робіт (а.с. 176, 179) наведено перелік (опис) виконаних адвокатом робіт в межах цієї справи. При цьому суд зауважує, що законодавством не визначена форма такого документу, як детальний опис робіт (наданих послуг), тому не має принципового значення викладення його у формі окремого документа.

Разом з тим, щодо посилань відповідача на положення постанови Верховного Суду від 09.10.2020 у справі №509/5043/17, суд зазначає наступне.

Критеріями визначення подібності правовідносин в іншій аналогічній справі є: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет) (ухвала об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 910/4450/19).

За змістом положень наведеної постанови у справі №509/5043/17 судом касаційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги заявником надано копію договору про надання професійної правничої допомоги, копію ордера та квитанцію на суму, про стягнення якої звернувся заявник до суду.

При цьому, на підтвердження вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у даній справі, позивачам надано, в тому числі, акти виконаних робіт, з яких вбачається найменування послуг, їх кількість та вартість, що виключає можливість стверджувати про подібність спірних відносин щодо стягнення витрат на правничу допомогу у даній справі та у справі №509/5043/17, та, відповідно, відсутність підстав застосування практики розгляду спору у справі №509/5043/17, до спірних відносин, що виникли між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, витрати по сплаті експертних досліджень та витрат на правничу допомогу, з огляду на загальні правила розподілу судових витрат, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Широка, буд. 16, ідентифікаційний код юридичної особи 33855098) про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Широка, буд. 16, ідентифікаційний код юридичної особи 33855098) на користь ОСОБА_1 суму 672 049, 78 грн. матеріальної шкоди, 25 000, 00 грн. моральної шкоди, 5 000, 00 грн. витрат на проведення експертних досліджень.

Стягнути з Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Широка, буд. 16, ідентифікаційний код юридичної особи 33855098) на користь ОСОБА_2 суму 192 014, 22 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Широка, буд. 16, ідентифікаційний код юридичної особи 33855098) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) суму 4 260, 801 грн. витрат на правничу допомогу.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради (51931, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. Широка, буд. 16, ідентифікаційний код юридичної особи 33855098) відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Широка, буд. 16, ідентифікаційний код юридичної особи 33855098) в дохід Державного бюджету України суму 13 335, 96 грн. витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України.

Повний текст рішення складено 23.04.2021.

Суддя А.В. Суховаров