УХВАЛА

26 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/4431/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В. В. - головуючого, Васьковського О. В., Погребняка В. Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 (учасник і співвласник у спільній сумісній власності та правонаступник ОООФ "Екста")

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 06.12.2017

за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014

у справі № 910/4431/13

за позовом Організації орендарів орендної фірми "Екста"

до відповідачів: 1) Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради; 2) Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна"; 3) Фонду державного майна України; 4) Приватного акціонерного товариства "Центр моди "Екста"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3

та за участю Київської місцевої прокуратури № 6

про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

07.04.2021 ОСОБА_1 (учасник і співвласник у спільній сумісній власності та правонаступник ОООФ "Екста") звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою від 06.04.2021 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 (учасник і співвласник у спільній сумісній власності та правонаступник ОООФ "Екста") у справі № 910/4431/13 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В. В., судді - Погребняка В. Я., судді - Васьковського О. В., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 09.04.2021.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/4431/13 за касаційною скаргою ОСОБА_1 (учасник і співвласник у спільній сумісній власності та правонаступник ОООФ "Екста") від 06.04.2021 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017, з огляду на наступне.

15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Підпунктом 14 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною першою статті 110 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, було визначено, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Згідно з ч. 3 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

П. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами.

Суд встановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовуються причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року).

Оскаржувана ОСОБА_1 постанова Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13 набрала законної сили з дня її прийняття - 06.12.2017, отже останній день строку, встановленого для оскарження зазначеної постанови в касаційному порядку, припадав на 26.12.2017.

В даному випадку, касаційну скаргу було подано заявником - ОСОБА_1 до суду касаційної інстанції - 07.04.2021, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга, тобто зі значним пропуском процесуального строку встановленого на касаційне оскарження, понад 1 рік, а точніше - 3 роки і 3 місяці.

Касаційна скарга ОСОБА_1 від 06.04.2021 містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13, яке, з посиланням на ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, мотивоване тим, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 заявнику не вручалась, але про неї ОСОБА_1 стало відомо 20.03.2021.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 4 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Розглянувши доводи вищевказаного клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13, колегія суддів відмовляє у його задоволенні, з огляду на таке.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Як зазначено самим скаржником у касаційній скарзі від 06.04.2021, 07.04.2017 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Господарського суду міста Києва подано заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі № 910/4431/13.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 у справі № 910/4431/13 відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі № 910/4431/13 за нововиявленими обставинами.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 , ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 у справі № 910/4431/13 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/4431/13, за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 , ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13 залишено без змін.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 у справі № 910/4431/13, 15.01.2018 ОСОБА_1 через Господарський суд міста Києва також звернулась із апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 у справі № 910/4431/13, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та заяви ОСОБА_4 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 , ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 у справі № 910/4431/13 залишено без змін.

Не погоджуючись із висновками судів попередніх інстанцій ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, згідно якої просили скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 у справі № 910/4431/13, а заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 07.04.2017 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі № 910/4431/13 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 910/4431/13, за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 у справі № 910/4431/13 скасовано повністю, а справу № 910/4431/13 направлено до Північного апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Як вже зазначалось, 07.04.2021 ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою від 06.04.2021 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 у справі № 910/4431/13, якою, в свою чергу, було відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі № 910/4431/13 за нововиявленими обставинами, і просить поновити їй строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017, мотивуючи причини пропуску строку на касаційне оскарження неврученням їй копії оскаржуваної постанови та тим, що про існування оскаржуваної постанови від 06.12.2017 вона дізналась тільки 20.03.2021.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що можливість дізнатись про існування оскаржуваної постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13 та ознайомлення з текстом оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду залежала виключно від власного волевиявлення скаржника - ОСОБА_1 , яка в розумні інтервали часу мала вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, адже предметом апеляційного перегляду в оскаржуваній нею постанові Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13 була ухвала Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 у справі № 910/4431/13, якою було відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі № 910/4431/13 за нововиявленими обставинами.

Крім того, як зазначено вище, ОСОБА_1 вже оскаржувала ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 у справі № 910/4431/13, як в апеляційному, так і касаційному порядку.

Також, суд касаційної інстанції зазначає, що відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України "Про доступ до судових рішень" (який набрав чинності з 01.06.2006), ст. ст. 2, 4 якого встановлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. При чому, згідно зі ст. 11 цього Закону, не пізніше 01.06.2006 року забезпечено постійне внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційних та місцевих адміністративних судів, апеляційних та місцевих господарських судів, апеляційних загальних судів, а внесення судових рішень місцевих загальних судів - не пізніше 1 січня 2007 року.

Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржувану ОСОБА_1 постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13 надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 13.12.2017, зареєстровано 14.12.2017 та оприлюднено 18.12.2017.

Відтак, враховуючи зазначене, скаржник - ОСОБА_1 не була позбавлена можливості ознайомитись із прийнятою Київським апеляційним господарським судом постановою від 06.12.2017 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, текст якої оприлюднено 18.12.2017, та звернутись до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017, в межах строків, визначених ст. 110 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу до 15.12.2017), а звернулась тільки 07.04.2021, тобто зі значним пропуском процесуального строку встановленого на касаційне оскарження, понад 1 рік, а точніше - 3 роки і 3 місяці.

Відповідно до частини 4 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Скаржником - ОСОБА_1 у касаційній скарзі від 06.04.2021 та у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13 також не зазначено та не мотивовано жодним чином випадків, визначених ч. 4 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на які суд касаційної інстанції може визнати причини значного пропуску строку на касаційне оскарження поважними.

Поновлення ОСОБА_1 значно пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13 матиме наслідком необґрунтоване втручання суду у принцип правової визначеності, порушуватиме права інших учасників провадження на справедливий судовий розгляд в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищезазначене та з огляду на те, що касаційна скарга подана через більш як три роки з дня складення повного тексту оскаржуваної постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13 та набрання нею законної сили, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/4431/13 за касаційною скаргою ОСОБА_1 (учасник і співвласник у спільній сумісній власності та правонаступник ОООФ "Екста") від 06.04.2021 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 на підставі частини 4 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, касаційна скарга ОСОБА_1 від 06.07.2021 містить клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до моменту початку розгляду справи по суті.

В зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 (учасник і співвласник у спільній сумісній власності та правонаступник ОООФ "Екста") від 06.04.2021 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13, розгляд вищевказаного клопотання колегією суддів не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Кодексу до 15.12.2017, п. 14 Розділу ХІ Перехідні положення, статтями 3, 234, 235, частиною 4 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 у справі № 910/4431/13.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/4431/13 за касаційною скаргою ОСОБА_1 (учасник і співвласник у спільній сумісній власності та правонаступник ОООФ "Екста") від 06.04.2021 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

В. Я. Погребняк