ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 Справа № 917/2006/20

Суддя Іванко Л.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", 39600, м.Кременчук, вул. Свіштовська, 2, ідент. код 42225136

до відповідача Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №41 Кременчуцької міської ради Полтавської області, 39623, м.Кременчук, просп. Свободи, буд. 146, ідент. номер 24830947

про стягнення 173727,63 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №41 Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення 173727,63 грн. згідно договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1712 від 01.01.2010 року, у тому числі : 164458,91 грн. - основного боргу з оплати вартості теплової енергії, 3163,74 грн. - інфляційних, 3712,38 грн. - 3 % річних, 2392,60 грн. пені.

Позивач також прохає відшкодувати за рахунок відповідача 2605,91 грн. судових витрат на сплату судового збору.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач не належним чином здійснював оплату послуг постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідач у відзиві (вх. №753 від 22.01.2021 р.) проти стягнення пені, інфляційних та 3% річних заперечує, посилаючись на те, що є бюджетним закладом дошкільної освіти , є не господарюючим суб`єктом, платежі за рахунок бюджетних коштів здійснюються тільки в межах бюджетних асигнувань.

Позивач в відповіді на відзив (вх. №1163 від 01.02.2021 р.) зазначає, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання та посилається на постанови Верховного Суду України та рішення Європейського суду з прав людини.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

26.01.2021 р. позивач направив до суду заяву (вх. №914) про зміну найменування відповідача після відкриття провадження у справі з Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №41 Кременчуцької міської ради Полтавської області на Кременчуцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №41 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ.

У даній справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.12.2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 12.01.2021 року та поданими сторонами заявами по суті справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 568 від 19.04.2019 року ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука від джерела ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ".

До 25.04.2019 р. Виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води по лівобережній частині міста Кременчука було АТ "Полтаваобленерго". Договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам були укладені з АТ "Полтаваобленерго".

Враховуючи зміну виконавця послуг, між Первісним виконавцем АТ «Полтаваобленерго», Споживачем - Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 41 Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі - Відповідач) та Новим виконавцем - ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" (далі - Позивач) 12.06.2019 року було укладено Угоду № 1 про зміну Сторони у зобов язанні (далі Угода).

Згідно п.1 Угоди Сторони домовилися, що Виконавець передає, а Новий виконавець приймає на себе всі права та обов`язки Виконавця, згідно Договору №1712 від 01.01.2010 року та з 25.04.2019 року стає стороною Договору.

Пунктом 3 Угоди передбачено, що Споживач не заперечує проти заміни Виконавця на Нового виконавця в Договорі і, підписуючи зі своєї сторони цю Угоду, дає згоду на зміну сторони в порядку та на умовах, визначених цією Угодою.

Згідно п. 5 Угоди Споживач за отримані з 25.04.2019 р. послуги по Договору проводить розрахунки з Новим виконавцем на рахунок зазначений у даній Угоді. У зв`язку з початком надання послуг з 25.04.2019 р. першим розрахунковим періодом є період з 25.04.2019 р. по 31.05.2019 р. Споживач сплачує на користь Нового виконавця вартість отриманих послуг за період з 25.04.2019 р. по 31.05.2019 р. В подальшому розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п.7 Угоди заміна Сторони у зобов`язанні за цією Угодою не тягне за собою жодних інших змін умов Договору окрім тих, що передбачені цією Угодою. Ця Угода вважається укладеною з моменту підписання Сторонами та починає діяти з 25.04.2019 року і діє протягом дії Договору (п.8 Угоди).

Відповідно до п. 1.1 Договору теплопостачальна організація (позивач) зобов`язалась надавати відповідачу (споживачеві) вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Згідно з пунктом 1 Додатку № 4 до Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал (гігакалорії), передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця. Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, споживач зобов`язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

На виконання Договору за період жовтень 2019 р. - жовтень 2020 р. (включно) позивач надав відповідачу послуги з теплопостачання на загальну суму 353814,31 грн., що підтверджується двостороннє підписаними актами про обсяги спожитої (поставленої) споживачу теплової енергії від 24.10.2019 р., від 20.11.2019 р., від 20.12.2019 р., від 31.01.2020 р., від 29.02.2020 р., від 31.03.2020 р., від 30.04.2020 р., від 31.10.2020 р.

На оплату наданих послуг позивачем виписані відповідачу відповідні рахунки за №№ 1712 від 24.10.2019 р., від 20.11.2019 р., від 20.12.2019 р., від 31.01.2020 р., від 29.02.2020 р., від 31.03.2020 р., від 30.04.2020 р., від 31.10.2020 р.

Факт вручення вказаних рахунків та актів відповідачу підтверджується реєстрами доставки рахунків та актів про обсяги спожитої теплової енергії за жовтень 2019 р. - жовтень 2020 р.

Відповідач за отримані послуги розрахувався частково, сплативши 189355,40 грн. що підтверджується копіями платіжних доручень № 424 від 12.11.2019 р. на суму 11288,38 грн., №36 від 27.01.2020 р. на суму 41891,37грн., № 37 від 27.01.2020 р. на суму 59090,75 грн., № 37 від 27.01.2020 р. на суму 77084,90 грн.

Отже, заборгованість відповідача становить 164458,91 грн.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" сфера теплопостачання є сферою діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачем (далі Закон). Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності (ст.2 Закону).

Відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" теплопостачальні організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Цьому обов`язку кореспондує обов`язок споживачів теплової енергії визначений статтею 19 цього Закону, згідно якого споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч. 6 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання").

За умовами вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати послуги з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води відповідачу, а споживач зобов`язався проводити оплату вартості спожитої теплової енергії у визначеному порядку та строки.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення 164458,91 грн. основного боргу є обґрунтованими та задовольняються судом.

В пункті 4.2.2. Договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних.

Також, п. 6 Додатку № 4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" сторони визначили, що за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із встановленням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.

Позивач, за прострочення строків оплати спожитої теплової енергії, керуючись п. 6 Додатку № 4 до Договору, п. 4.2.2. Договору, Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 2392,60 грн. за період з 28.12.2019 року по 11.03.2020р.; 3% річних в розмірі 3712,38 грн. за період з 01.11.2019 року по 30.11.2020р.; інфляційні нарахування в розмірі 3163,74 грн. за січня 2020 - жовтень 2020 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

При цьому, суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов Договору № 1712 постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.01.2010р., що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до п. 4.2.2. Договору та п. 6 Додатку № 4 до Договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до приписів ст. 625 ЦК України.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 2392,60 грн., 3% річних в розмірі 3712,38 грн. та 3163,74 грн. інфляційних нарахувань (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання щодо оплати за кожний місяць окремо та здійснених відповідачем проплат), судом встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов Договору та чинного законодавства України.

З огляду на вищенаведене та доведення факту неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної оплати послуг з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені 3% річних та інфляційних нарахувань є правомірними.

Відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення пені на 90%.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що він є закладом освіти, який фінансується з міського бюджету; своєчасне виконання зобов`язань залежить від своєчасного фінансування з боку власника - Кременчуцької міської ради; відповідачем було частково сплачено заборгованість перед позивачем.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Виходячи з матеріальних інтересів обох сторін, їх фінансового стану, співмірності належних до сплати відповідачем штрафних санкцій і суми заборгованості та ступеня вини відповідача у виникненні спору, враховуючи, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем Договору, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України , ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України правом та зменшити розмір нарахованої позивачем пені на 50%, цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

Тобто, стягненню підлягає пеня у розмірі 1196,30 грн. В іншій частині позову щодо стягненні пені слід відмовити.

Заперечення відповідача проти позову в цій частині судом відхиляється, оскільки відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов`язань взятими ним щодо оплати.

Верховний Суд України у постанові від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 зазначив, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для непроведення розрахунків, оскільки на підставі ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД. Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність відповідача та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446.

Відповідно до статті 129 ГПК України удові витрати покладаються на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 231, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №41 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (39623, м.Кременчук, просп. Свободи, буд. 146, ідент. номер 24830947) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" (39600, м.Кременчук, вул. Свіштовська, 2, ідент. код 42225136) 164458,91 грн. основного боргу, 1196,30 грн. пені, 3163,74 грн. інфляційних, 3712,38 грн. - 3% річних, 2605,91 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішення законної сили.

3. В іншій частині - в позові відмовити .

Дата складання повного судового рішення 26.04.2021 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Іванко Л.А.