УХВАЛА

30 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 908/793/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "Тепловодоканал"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2020 та

постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021

у справі № 908/793/20

за позовом Комунального підприємства "Тепловодоканал" (далі - КП "Тепловодоканал", позивач, скаржник)

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (далі - ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", відповідач),

про стягнення суми 63 174,93 грн,

ВСТАНОВИВ:

КП "Тепловодоканал" 15.04.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 908/793/20 та ухвалити нове рішення яким стягнути з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС" на користь КП "Тепловодоканал" заборгованість за безоблікове водокористування у розмірі 63 174,93 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 22.04.2021 для розгляду касаційної скарги у справі № 908/793/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Колос І.Б.

Приписами пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною сьомою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позов у зазначеній справі подано у 2020 році.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2102,00 грн, а тому сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 210 200,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України вбачається, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у даній справі є стягнення суми 63 174,93 грн, отже, ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ГПК України.

Разом з тим Господарським судом Запорізької області ухвалою від 30.03.2020 про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу № 908/793/20 віднесено до категорії малозначних.

Касаційний господарський суд звертає увагу на те, що за такого правового регулювання можливість відкриття касаційного провадження у справах, з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залежить виключно від значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики та обставин конкретної справи.

Обґрунтовуючи підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України у взаємозв`язку з підпунктами "а", "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, КП "Тепловодоканал" у поданій касаційній скарзі зазначає, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також має виняткове значення для скаржника, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а також те, що відсутній Висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

КП "Тепловодоканал" у касаційній скарзі вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування положень передбачених статтями 643, 644, 645 Цивільного кодексу України, статті 181 Господарського кодексу України в питані укладання господарського договору, при цьому, наведене на думку скаржника, стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Також скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень пункту 5 частини четвертої статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі", при цьому, наведене має виняткове значення для позивача, оскільки за позицією апеляційного господарського суду під час закупівлі послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення та постачання теплової енергії у позивача Закон України "Про публічні закупівлі" не підлягає застосуванню взагалі.

Крім того, скаржник вказує, що суд апеляційному апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, викладеного у пунктах 46, 48, 58 - 61 постанови від 23.06.2018 у справі № 908/1478/17. При цьому, питання застосування положень пунктів 3.2 - 3.4. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 має виняткове значення для позивача, оскільки їх застосування є складовою основної діяльності позивача.

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи у контексті оскаржуваних судових рішень у цій справі не є очевидно неприйнятними в аспекті того, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткове значення для скаржника.

З огляду на викладене касаційна скарга КП "Тепловодоканал" подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

На момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Однак, перевіривши дотримання касаційної скарги на відповідність вимогам статті 288 ГПК України, Верховний Суд встановив таке.

Статтею 288 ГПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанову Центрального апеляційного господарського суду ухвалено - 15.03.2021, а, отже, останній день оскарження постанови за приписами частини першої статті 288 ГПК України, припадає на 05.04.2021.

Як зазначено вище, КП "Тепловодоканал" з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду - 15.04.2021, що підтверджується відміткою "Укрпошта Експрес" на поштовому конверті.

Отже, касаційна скарга КП "Тепловодоканал" на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 908/793/20 подана з пропуском встановленого процесуального строку на касаційне оскарження.

В тексті касаційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що копію постанови Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 908/793/20 отримано за письмовою заявою представника позивача - 07.04.2021, а тому строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин.

Колегія суддів, розглянувши наведені обґрунтування причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, дійшла висновку, що підстави, наведені скаржником у клопотанні не можуть вважитися поважними з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Близька за змістом правова позиція щодо застосування частини першої статті 119 ГПК України є сталою та послідовною, висловленою Верховним Судом неодноразово, про що свідчить судова практика.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також якісну підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Також, колегія суддів враховує, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 908/793/20 було надіслано судом до реєстру - 18.03.2021.

З урахуванням правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної в ухвалі від 23.02.2018 у справі № 910/1396/16, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, процесуальний закон надає можливість звернення з касаційною скаргою, як безпосередньо до суду касаційної інстанції, так і через суд апеляційної інстанції.

Скаржник обрав спосіб звернення з касаційною скаргою безпосередньо до суду касаційної інстанції, а отже матеріали справи у суду касаційної інстанції відсутні, а за положеннями частини першої статті 294 ГПК України матеріали витребовуються судом касаційної інстанції лише у разі відкриття касаційного провадження, таким чином суд самостійно не може перевірити факт направлення сторонам судового рішення засобами поштового зв`язку та/або перевірити наявність у матеріалах справи заяви позивача про отримання ним копії оскаржуваної постанови, вказана обставина не звільняє скаржника від доведення тих обставин, на які він посилається у своїх доводах, та не перекладає на суд обов`язку встановлювати певні обставини.

Отже у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави покладатися на доводи заявника про те, що копію оскаржуваної постанови Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 908/793/20 він не отримував засобами поштового зв`язку, а лише отримав нарочно, за відсутності можливості перевірити відповідні докази за матеріалами справи, заявник у свою чергу наділений правом ознайомлюватися із матеріалами справи, отримувати із них витяги, копії (стаття 42 ГПК України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, касаційний суд враховує, що скаржник - позивач є особою, яка ініціювала розгляд цієї справи судом, тому передбачає обізнаність останнього про існування та розгляд цього спору судом та, відповідно, про прийняття у справі судових рішень, враховуючи також те, що саме позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

В контексті викладеного суд зазнає, що згідно з положеннями статей 42, 43 ГПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

При цьому суд касаційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008 № 3236/03, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд вважає, що наведені у клопотанні причини пропуску строку касаційного оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 908/793/20 визнаються судом неповажними, оскільки скаржником не надано жодних доказів, які б підтверджували факт отримання/неотримання засобами поштового зв`язку копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 908/793/20 та/або копію заяви з відміткою про отримання копії судового рішення представником позивача нарочно.

У справі "Устименко проти України" (Рішення від 29.10.2015) Європейський суд з прав людини зазначив, що задовольнивши клопотання про поновлення процесуального строку, не посилаючись при цьому на жодні конкретні обставини справи, і просто обмежившись вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, національним судом було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Приписами частини третьої статті 288 ГПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що скаржником до клопотання не додано доказів, які б свідчили про наявність особливих і непереборних обставин, що перешкоджали скаржнику звернутися до суду касаційної інстанції на касаційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 908/793/20 із дотриманням процесуальних строків на касаційне оскарження судового рішення.

Можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, обов`язок доведення яких відповідними доказами покладено на скаржника.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає неповажними підстави, наведені скаржником в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 908/793/20.

Згідно з частиною третьою статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Таким чином, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає за необхідне надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги та можливості надати клопотання (заяви) про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 908/793/20 з наведенням інших підстав для поновлення строку та доданням відповідних доказів.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення недоліків касаційної скарги протягом установленого строку матиме наслідком відмови у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 12, 119, 163, 174, 234, 235, 287, 288, 292, Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Тепловодоканал" на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2021 у справі № 908/793/20 - залишити без руху.

2. Надати Комунальному підприємству "Тепловодоканал" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити Комунальному підприємству "Тепловодоканал", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, судом буде або відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос