ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2021 р. Справа № 5010/2403/2011-14/120

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від заявника (скаржника) Бурдюг Т.В.

від стягувача не з`явився

від боржника Хемич В.М.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», вих.№87-12/20 від 06 січня 2021 року

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2020 року (підписана 21.12.2020), головуючий суддя Шкіндер П.А., судді: Неверовська Л.М., Шіляк М.А.

про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача

у справі №5010/2403/2011-14/120

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м. Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бучко Христини Мирославівни, м. Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості за договором кредиту №187/КВ-08 від 06.08.2008 року в розмірі 4 272 769,33 грн.

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Бучко Христини Мирославівни, м. Івано-Франківськ

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м. Київ

про припинення правовідносин за договором іпотеки від 06.08.2008 року

в с т а н о в и в:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2020 року у справі №5010/2403/2011-14/120 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони у справі №5010/2403/2011-14/120.

Ухвала суду мотивована тим, що у матеріалах справи відсутні докази зарахування коштів в розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого переходить право вимоги до нового кредитора як і відсутній окремий акт приймання-передачі відповідно до порядку п.5 договору №2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 01 серпня 2020 року. Поряд з тим, судом встановлено, що у відповідності до п.2 додатку №1 до вказаного договору, заявнику перейшло, зокрема, право вимоги до ФОП Бучко Х.М. за кредитним договором №187/КВ-08 від 06 серпня 2008 року у розмірі 14 335 068,73 грн., в той час як рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2012 року у справі №5010/2403/2011-14/120 присуджено до стягнення з ФОП Бучко ХМ. на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №187/КВ-08 від 06 серпня 2008 року в розмірі 4 272 769,33 грн.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2020 року у справі №5010/2403/2011-14/120 та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони у справі, шляхом зміни стягувача його правонаступником. Зокрема, зазначає, що у договорі про відступлення прав вимоги зазначено загальну суму заборгованості боржника перед банком у розмірі 14 335 068,73 грн., а не заборгованість згідно з рішенням суду, яким присуджено до стягнення усю суму тіла кредиту достроково. Поряд з тим, вказує, що договір про відступлення прав вимоги жодним чином не впливає на права та обов`язки боржника, оскільки в цьому випадку не встановлюється, не припиняється та не змінюється основне зобовязання боржника. Одночасно вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про відсутність доказів зарахування коштів в розмірі ціни договору, оскільки такі докази були наявні у заявника, однак, суд їх не витребовував. У зв`язку з чим, посилаючись на п.6 ч.2 ст.258 ГПК України, до апеляційної скарги долучає копію платіжного доручення №148 від 10 серпня 2020 року, що підтверджує факт сплати ціни договору відступлення прав вимоги. Також апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про припинення в судовому порядку дії кредитного договору №187/КВ-08 від 06 серпня 2008 року.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25 січня 2021 року (у складі колегії суддів: головуючого судді Якімець Г.Г., суддів Бонк Т.Б., Гриців В.М.) відкрито апеляційне провадження у справі №5010/2403/2011-14/120 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2020 року; стягувачу, боржнику надано строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.

22 лютого 2021 року від боржника (ФОП Бучко Х.М.) до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що заявником до суду першої інстанції не подано належних доказів сплати ціни договору про відступлення права вимоги, відтак, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок про відсутність підстав стверджувати про перехід права вимоги до нового кредитора. Також, посилаючись на ст.514 ЦК України, вказує про набуття новим кредитором іншого обсягу прав у кредитному зобов`язанні.

Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року розгляд апеляційної скарги призначено на 22 березня 2021 року.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Якімець Г.Г., розгляд апеляційної скарги 22 березня 2021 року не відбувся.

Ухвалою суду від 29 березня 2021 року розгляд апеляційної скарги призначено на 19 квітня 2021 року.

У зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Гриців В.М., за розпорядженням керівника апарату суду №299 від 16 квітня 2021 року проведено автоматизовану зміну складу суду.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2021 року визначено наступний склад колегії суддів: Якімець Г.Г. (головуючий суддя), Бойко С.М. та Бонк Т.Б.

Представник заявника (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2020 року у справі №5010/2403/2011-14/120 та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони у справі, шляхом зміни стягувача його правонаступником.

Представник боржника в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки, явка представника стягувача не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції», рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Поряд з тим, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Враховуючи наведене вище, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2020 року у справі №5010/2403/2011-14/120 здійснено протягом розумного строку.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників заявника (скаржника) та боржника, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року у справі №5010/2403/2011-14/120 присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Бучко Х.М. на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №187/КВ-08 від 06.08.2008 в розмірі 4 272 769,33 грн. та судовий збір в сумі 36 540 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25 березня 2015 року у справі №5010/2403/2011-14/120 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року скасовано; в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено; рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2012 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22 липня 2015 року у справі №5010/2403/2011-14/120 скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25 березня 2015 року, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року залишено в силі.

На виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року та постанови Вищого господарського суду України від 22 липня 2015 року у справі №5010/2403/2011-14/120, 05 серпня 2015 року Господарським судом Івано-Франківської області видано наказ №822.

16 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником. Відтак, заявник просить замінити стягувача у справі Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на нового стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». Зокрема, посилається на договір №2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року, за яким заявник набув право вимоги ПАТ «Дельта Банк» до позичальника за кредитним договором №187/КВ-08 від 06 серпня 2008 року ФОП Бучко Христини Мирославівни в сумі 14 335 068,73 грн. (заборгованість станом на 31 серпня 2020 року). Також з пояснень представника заявника вбачається, що постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 19 жовтня 2020 року наказ з примусового виконання рішення у цій справі повернуто стягувачу, із зазначенням, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання у строк до 19 жовтня 2023 року. Враховуючи наведене, заявник просить суд здійснити заміну стягувача у цій справі з метою виконання рішення суду.

Згідно з ст.52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні (відповідно до статей 512 і 520 ЦК України) та допускається на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як докази підтвердження переходу від ПАТ «Дельта Банк» до ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» права вимоги за кредитним договором №187/КВ-08 від 06 серпня 2008 року до позичальника ФОП Бучко Х.М., заявник подав до суду першої інстанції: копію протоколу електронного аукціону №UA-EA-2020-07-06-000034-b від 16 липня 2020 року; копію договору №2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року та копії Додатків №1 і №2 до договору.

За умовами договору №2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року (п.1) ПАТ «Дельта Банк» (в тексті договору банк) відступає ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (в тексті договору новий кредитор) належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та договорами поруки, договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

З Додатків №1 та №2 до договору №2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року вбачається передача права вимоги, зокрема, за кредитним договором №187/КВ-08 від 06 серпня 2008 року до позичальника ФОП Бучко Христини Мирославівни в загальній сумі заборгованості за договором 14 335 068,73 грн.

Поряд з тим, відповідно до п.2 договору №2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку №2 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, право вимагати застосуванню наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство боржників, виконавчих проваджень щодо боржників, в тому числі щодо майна боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього договору, права вимоги за мировими угодами із боржниками, договорами з арбітражними керуючими боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів боржників тощо. Розмір заборгованості за основними договорами, права вимоги за якими переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №2 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи права, які можуть виникнути у майбутньому на підставі основних договорів, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Згідно п.4 Договору права вимоги, що відступаються за цим договором, є складовою частиною пулу активів, що є предметом відкритих торгів (аукціону), результати якого оформлені протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-07-06-000034-b, сформованого 16 липня 2020 року, переможцем яких визнаний новий кредитор. Загальна сума, яка підлягає сплаті новим кредитором за лотом, як переможцем зазначених відкритих торгів (аукціону), АТ « Дельта Банк», складає 30 613 581,97 грн. (не оподатковується ПДВ).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що за відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 858 517,80 грн. (не оподатковується ПДВ). Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

За умовами протоколу електронного аукціону №UA-EA-2020-07-06-000034-b, сформованого 16 липня 2020 року, переможець електронних торгів зобов`язується здійснити повну оплату коштів за лот, які повинні надійти на рахунок банку (банків) не пізніше кінця 18 робочого дня, з дати формування ЦБД протоколу електронного аукціону.

Не зважаючи на вказані вище умови договору №2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року та протоколу електронного аукціону №UA-EA-2020-07-06-000034-b, сформованого 16 липня 2020 року, заявник, звертаючись до суду з заявою про заміну стягувача у цій справі, не надав суду доказів сплати вказаної вище ціни договору, зі сплатою якої пов`язується момент набуття права кредитора за договором.

Щодо долучення скаржником до апеляційної скарги копії платіжного доручення №148 від 10 серпня 2020 року на суму 30 613 581,97 грн., колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до положень частин першої третьої статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз статей 80, 269 ГПК свідчить про те, що докази, якими позивач (в цьому випадку заявник) обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом (заявою), і саме на позивача (заявника) покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку заявника) (висновок викладений в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №913/317/18 та від 22.05.2019 року у справі №5011-15/10488-2012).

Слід зазначити, що в апеляційній скарзі апелянт не навів жодних причин неможливості подання долученого до апеляційної скарги доказу (копії платіжного доручення) до суду першої інстанції. При цьому, посилання апелянта на те, що місцевий господарський суд не вимагав подання вказаного доказу не є достатнім обґрунтуванням неможливості подання доказу під час розгляду заяви судом першої інстанції.

Так, відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Поряд з тим, апеляційний суд враховує, що одним із елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, або так званий принцип "рівної зброї" ("equality of arms") згідно з яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента.

Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands" від 27.10.1993 та "Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996).

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції, однак під час розгляду заяви місцевим господарським судом заявником не було надано суду доказів сплати ціни договору №2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року, при цьому, апелянтом не обґрунтовано неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції, у зв`язку з чим, в апеляційного суду відсутні підстави для прийняття долученого до апеляційної скарги доказу та надання йому оцінки.

За відсутності у матеріалах справи (станом на час вирішення заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») доказів сплати ціни договору №2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони стягувача у цій справі, оскільки останнім на підтвердження набуття права вимоги за кредитним договором не надано необхідні документи, які підтверджують факт переходу прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» щодо кредитного договору до заявника.

Крім цього, як зазначалось вище, з Додатків №1 та №2 до договору №2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року вбачається передача права вимоги, зокрема, за кредитним договором №187/КВ-08 від 06 серпня 2008 року до позичальника ФОП Бучко Христини Мирославівни в загальній сумі заборгованості за договором 14 335 068,73 грн.

Разом з цим, місцевий господарський суд звертає увагу, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року у справі №5010/2403/2011-14/120 (залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 22 липня 2015 року у цій справі) присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Бучко Х.М. на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №187/КВ-08 від 06.08.2008 в розмірі 4 272 769,33 грн.

З вказаного рішення місцевого господарського суду вбачається, що присуджена до стягнення заборгованість в розмірі 4 272 769,33 грн. становить: сума заборгованості за кредитом 3 154 548,00 грн., сума заборгованості за відсотками 979 026,51 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 64 685,67 грн., сума заборгованості за кредитом 50 000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 23 009,12 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 1 500,04 грн.

Поряд з тим, судом встановлено, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2010 року у справі №22/110 (залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 29 березня 2011 року у вказаній справі) розірвано кредитний договір №187/КВ-08 від 06 серпня 2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та підприємцем Бучко Х.М.

Як зазначалось вище, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Звертаючись з заявою про заміну стягувача у справі, заявник повинен довести належними та допустимими доказами за яким саме правочином до нього перейшло право вимоги до боржника та який обсяг цих прав. Такий обсяг прав повинен існувати на момент переходу цих прав.

У зв`язку з наведеним, беручи до уваги передачу права вимоги заявнику, зокрема, за кредитним договором №187/КВ-08 від 06 серпня 2008 року до позичальника ФОП Бучко Христини Мирославівни в загальній сумі заборгованості за договором 14 335 068,73 грн. (Додатки №1 та №2 до договору №2302/К/3 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року), колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про створення нових правових наслідків для боржника, в тому числі, набуття новим кредитором іншого обсягу прав у кредитному зобов`язанні.

Поряд з тим, в будь-якому випадку, відсутність доказів оплати ціни договору про відступлення прав вимоги, зважаючи на умови такого договору щодо моменту набуття прав новим кредитором, станом на час розгляду заяви в суді першої інстанції, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони стягувача у цій справі.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище обставини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони стягувача у цій справі.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження (п.26).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст.276 ГПК України).

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Слід зазначити, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги, відтак, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.52, 236, 255, 270, 271, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2020 року у справі №5010/2403/2011-14/120 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» без задоволення.

Матеріали справи №5010/2403/2011-14/120 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 22 квітня 2021 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.