ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 року м. Дніпро Справа № 904/5613/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Кузнецов В.О., Парусніков Ю.Б.,

розглянувши без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2020р. (повний текст складено 24.12.2020р., суддя - Ніколенко М.О., м. Дніпро) у справі за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 211 099,20 грн. та збору за зберігання вантажів у розмірі 5 757,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2020р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у розмірі 211 099,20 грн., збір за зберігання вантажу у розмірі 4 622,98 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 235,83 грн. У задоволенні вимог про стягнення збору за зберігання вантажу у розмірі 1 134,38 грн. відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач несвоєчасно вивільняв колії станції Грекувата від вантажу, який прибув на його адресу, чим було спричинено ситуацію, за якої залізниця не мала можливості виконати свої зобов`язання за договором на перевезення по накладним і довести власні вагони на станцію призначення його одержувачу - ПрАТ "Центральний ГЗК". При цьому, через затримку вагонів, на станції призначення і на підході до неї, з вини комбінату була знижена пропускна спроможність для перевезення інших поїздів. За фактом неприйняття вантажу відповідачем (одержувачем) на свою під`їзну колію, станціями затримки Куцівка, Червоне озеро, Арциз Одеської залізниці у порядку передбаченому п. 9, 10 розділу III Правил, складено відповідні акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 1/1 від 09.04.2020р., № 2/2 від 09.04.2020р., № 6/7 від 07.04.2020р.; акт загальної форми ГУ-23 № 23 від 13.04.2020р. Відповідачем не надано жодних доказів, які б підтвердили відсутність його вини у затримці вагонів. Станції затримки: Куцівка, Червоне озеро, Арциз не є станціями підходу до станції Грекувата, однак, станцією затримки може бути будь-яка станція на шляху прямування поїзда. Місцевий господарський суд, перевіривши розрахунки плати за користування вагонами, встановив, що вони зроблені правильно та відповідають вимогам чинного законодавства. Наданий позивачем розрахунок збору за зберігання вантажу містить арифметичну помилку. Провівши власні розрахунки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення збору за зберігання вантажу є обґрунтованими у розмірі 4 622,98 грн.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2020р., в позові відмовити в повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не було проаналізовано та взято до уваги, що дії щодо затримки вагонів на підходах до станції призначення Грекувата регіональної філії "Придніпровська залізниця" відповідальними працівниками Криворізької дирекції залізничних перевезень виконані з порушенням Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України. Місцевий господарський суд при винесенні оскаржуваного рішення не прийняв до уваги Висновок експертного семантико-текстуального дослідження писемного мовлення № 5948 від 26.06.2017р. Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса щодо того, що станції Куцівка, Червоне озеро, Арциз регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзілізниці" не є станціями підходу до станції Грекувата. Судом прийнято до уваги лист Міністерства інфраструктури України від 07.03.2018р. № 2197/45/10-18, що не встановлює норм права, а носить лише інформаційній характер. Розрахунок суми плати за користування вагонами по ГУ-46 № 21049110 виконаний за номерами та кількістю вагонів, які вказані у розрахунку по ГУ-46 № 21049109. Скаржник вважає, що затримка вказаних у позові вагонів на станціях Куцівка, Червоне озеро, Арциз регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" регіональної філії Придніпровська залізниця АТ "Укрзалізниця" позивачем здійснена безпідставно, в зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивач наданим йому процесуальним правом не скористався та не направив суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2021р. відкрито апеляційне провадження у справі. Розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця" (надалі - залізниця) та Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - власник колії) укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Грекувата регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ "Укрзалізниця" № ПР/М-16-2/13-425/НЮдч від 24.06.2016р. (надалі - договір). Цим договором врегульовано відносини між сторонами щодо подачі і забирання вагонів.

До Договору сторонами підписано додаткові угоди № 1 від 14.09.2017р., № 2 від 01.09.2017р., № 3 від 26.12.2017р., № 4 від 17.05.2018р., № 5 від 08.04.2019р., № 6 від 16.07.2019р., № 7 від 18.02.2020р.

Відповідно до п. 1 Договору, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України, і на умовах цього Договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Грекувата стрілкою № 6 у парній горловині станції.

Під`їзна колія обслуговується власним локомотивом. Межею під`їзної колії є знак "Межа під`їзної колії", який встановлено біля маневрового світлофору "НП" станції Грекувата-Промислова власника колії.

Відповідно до п. 4 Договору рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії.

Передача вагонів на під`їзну колію здійснюється за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції Грекувата по телефону начальнику зміни цеху зовнішнього транспорту УЗТ ПРАТ "ЦГЗК" не пізніше, як за 2 години до пред`явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у "Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження" форми ГУ-2 (п. 5 Договору).

Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 6,7,8,9,10,11,12 станції Грекувата, за вказівкою чергового по залізничній станції Грекувата, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії (п. 6 Договору).

Згідно з п. 19 Договору він вважається укладеним з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 01 липня 2016 року до 30 червня 2021 року включно.

В квітні 2020р. за залізничними накладними залізницею прийнято до перевезення на адресу відповідача порожні власні вагони.

На шляху прямування дані вагони було затримано на підставі наказів № 1 від 07.04.2020р., № 2 від 09.04.2020р. та № 3 від 09.04.2020р. через зайнятість колій станції призначення Грекувата у зв`язку з неприйняттям вантажу відповідачем (одержувачем) на свою під`їзну колію.

За фактом неприйняття вантажу відповідачем (одержувачем) на свою під`їзну колію, станціями Куцівка, Червоне озеро, Арциз Одеської залізниці складено відповідні акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 1/1 від 09.04.2020р., № 2/2 від 09.04.2020р., № 6/7 від 07.04.2020р.; акт загальної форми ГУ-23 № 23 від 13.04.2020р.

На виконання абз. 4 п. 10 розділу ІІІ Правил відповідні повідомлення про затримку вагонів вручено станцією призначення представникам відповідача на протязі двох годин після затримання вагонів.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника Залізницею нараховано плату за користування вагонами за відомостями ф. ГУ-46 №№ 17049100, 17049099, 19049103, 20049104, 20049105, 21049109, 21049110 та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками ФДУ-92 №№ 04059006, 04059007.

Відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки працівниками ПрАТ "Центральний ГЗК" було підписано із запереченнями: "З нарахованим часом та платою за користування вагонами під час затримки вагонів на підходах не згодні по причині невиконання перевізником п.п. 4, 10, 12 Правил користування вагонами".

Факт скупчення вагонів на станції призначення Грекувата з вини ПрАТ "Центральний ГЗК" під час видачі залізницею наказів № 1 від 07.04.2020р., № 2 від 09.04.2020р. та № 3 від 09.04.2020р. підтверджений актами загальної форми ГУ-23.

Відповідач нараховану позивачем плату за користування вагонами у розмірі 211 099,20 грн. та збору за зберігання вантажу у розмірі 5 757,36 грн. не здійснив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

При розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними, допустимими і достатніми доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції) в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства). Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2020р. у справі № 908/1795/19.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. ст. 3, 8 Закону України "Про залізничний транспорт" № 273/96-ВР від 04.07.1996р. законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно із ст. 17 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 (далі по тексту Статут залізниць України) перевезення вантажів залізничним транспортом організовується на договірних засадах.

Статтею 71 Статуту залізниць України встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором. Подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

На кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084 (зі змінами та доповненнями).

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача та супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Виходячи з положень ст. ст. 46, 47 Статуту залізниць України, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором. контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.

За змістом положень ч. ч. 1, 2 ст. 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Відповідно до п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Правилами користування вагонами та контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за № 165/3458, встановлено порядок і умови обліку і нарахування плати за користування вагонами, а саме:

- п. 3: "Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами ф.ГУ-46, відомістю плати за користування контейнерами ф.ГУ-46к..., які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, актів про затримку ф.ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23... ";

- п. 4: "Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами";

- п. 6: "Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника";

- п. 8: "У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери";

- п. 9: "Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ";

- п. 10: "Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом...) ";

- п. 12: "Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. При цьому, час до 30 хвилин не враховується, а час 30 хвилин і більше враховується як повна година".

Порядок нарахування збору за зберігання вантажу визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 866/5087.

Пунктом 4 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 21.11.2000р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. за № 864/5085 (далі Правила) встановлено, що відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Відповідно до п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами). Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі "Примітки" відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

Матеріалами справи підтверджується, що в квітні 2020р. за перевізними накладними №№ 41259433, 41259235, 41259284, 41259011, 41259193, 41259219, 41259490, 41259078, 41259169, 41259151, 41259417, 41259045, 41259524, 41259474, 41259540, 41259383, 41259060, 41259029, 41259391, 41259086, 41259458, 41259508, 41259409, 41259367, 41259177, 41259318, 41259037, 41259110, 41259466, 41259201, 41259425, 41259094, 41259144, 41259227, 41259532, 41259576, 41259052, 41259342, 41259268, 41259359, 41259334, 41259185, 41259292, 41259441, 41259136, 41259300, 41259102, 41259250, 41259516, 41259482, 41259326, 41259243, 41259128, 41349119, 41348830, 41348731, 41348814, 41349127, 41349002, 41348996, 41348848, 41349150, 41348913, 41349135, 41349143, 41349085, 41349093, 41349028, 41348616, 41348673, 41348723, 41348582, 41348574, 41348566, 41348939, 41348780, 41348772, 41348756, 41349010, 41348897, 41348798, 41348624, 41349051, 41349077, 41348715, 41348905, 41348749, 41348988, 41349069, 41348558, 41348822, 41348863, 41348855, 41349101, 41348806, 41348921, 41348608, 41348889, 41348665, 41348954, 41349036, 41349168, 41348764, 41348640, 41348632, 41348590, 41341249, 41341116, 41341074, 41341215, 41341223, 41341041, 41341256, 41341132, 41341140, 41341090, 41341124, 41341081, 41341173, 41341165, 41341264, 41341033, 41341199, 41341181, 41341066, 41341009, 41341017, 41341108, 41341025, 41341231, 41339300, 41339342, 41339343, 41339375, 41339250, 41340696, 41339409, 41339268, 41339441, 41339235, 41339392, 41339227, 41339425, 41339433, 41339318, 41339334, 41339383, 41339326, 41339367, 41351230, 41351248, 41351321, 41351271, 41351347, 41351263, 41351339, 41351255, 41351305, 41351297, 41351222, 41351289, залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПрАТ "Центральний ГЗК" порожні власні вагони.

На шляху прямування, відповідно до вимог п. п. 9, 10 розділу III Правил користування вагонами та контейнерами (надалі - Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України 25.02.1999р. № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за № 165/3458, у зв`язку з несвоєчасним забиранням відповідачем (одержувачем) вантажу з колій станції призначення Грекувата зазначені вагони було затримано на підставі наказів № 1 від 07.04.2020р., № 2, 3 від 09.04.2020р.

Станціями затримки Куцівка, Червоне озеро, Арциз у порядку, передбаченому п. 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 1/1 від 09.04.2020р., № 2/2 від 09.04.2020р., № 6/7 від 07.04.2020р., акт загальної форми ГУ-23а від 13.04.2020р. та станцією призначення Грекувата вручено представнику відповідача повідомлення про затримку цих вагонів. Накази на початок і кінець затримок надавались враховуючи наявність (відсутність) затримок в просуванні вагонів, які слідують на адресу підприємства, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини відповідача.

Несвоєчасне забирання з колій станції Грекувата одержувачем ПрАТ "Центральний ГЗК", вантажів, які прибували на його адресу є порушенням вимог п. 33 Правил видачі вантажу, ст.ст. 46, 47, 125 Статуту залізниць України та п. 5 Договору.

Наведені обставини унеможливили виконання залізницею своїх зобов`язань за договором на перевезення по накладним і доставку власних вагонів на станцію призначення його одержувачу ПрАТ "Центральний ГЗК".

Внаслідок затримки вагонів, на станції призначення Грекувата і на підході до неї, з вини відповідача була знижена пропускна спроможність для перевезень та руху інших поїздів.

Пунктом 9 Правил встановлено, що про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку Укрзалізниці і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Підпунктом 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 31.08.2005р. № 507, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції.

Наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій, що визначається технічно-розпорядчим актом станції, разом з цим, зазначене не спростовує вини відповідача, якщо він допустив скупчення вагонів на станції призначення внаслідок бездіяльності у їх забиранні.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.06.2018р. у справі № 904/7535/17 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.06.2020р. у справі № 908/1925/19, від 23.06.2020р. у справі № 908/1746/19, від 06.04.2020р. у справі № 908/1417/19.

Збір за зберігання вантажів, нарахований на підставі положень Статуту залізниць України та Правил зберігання вантажів, сплачується незалежно від місця затримки вантажів (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо), коли доставка вантажу на станцію призначення є ускладненою з вини одержувача (відправника).

Пунктом 46 Статуту залізниць України на одержувача покладено обов`язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Таким чином, у розумінні п. 46 Статуту залізниць України терміни "безоплатного зберігання вантажів у вагонах, що надійшли на адресу одержувача, на коліях залізниці" та "безоплатного користування місцем загального користування на залізниці" охоплюються періодом у часі з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку із цим відповідного збору визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Мінтранспорту України від 21.11.2000р. № 644.

Пунктами 4, 5 зазначених Правил передбачено, що термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені п. 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Відповідно до п. 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Збір за зберігання вантажів є врегульованим тарифом, визначеним у Тарифному керівництві № 1, затвердженому наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317.

Зважаючи на наведене, апеляційний господарський суд зазначає, що обов`язок щодо сплати збору за зберігання вантажів покладається на одержувача (вантажоодержувача, вантажовласника) у разі, якщо ним було допущено прострочення у вивезенні вантажу з місця загального користування в межах терміну безоплатного користування (п. 5 Правил зберігання вантажів), та у разі затримки залізницею вантажів у вагонах з вини одержувача незалежно від місця затримки зі спливом терміну безоплатного зберігання (п. 8 Правил зберігання вантажів).

При цьому, нарахування одержувачу збору за зберігання вантажу у вагонах незалежно від місця їх затримки за весь період затримки понад термін безоплатного користування здійснюється залізницею за врегульованим тарифом за фактом затримки вагонів, що слідують за адресою одержувача, якщо така затримка сталася з вини одержувача.

Водночас, загальні норми п. 46 Статуту залізниць України та п. 8 Правил зберігання вантажів, що передбачають право залізниці на нарахування одержувачу збору за зберігання вантажу за регульованим тарифом, застосовуються незалежно від місця затримки вантажу, за умов доведення вини одержувача у такій затримці.

Колегією суддів відхиляється посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не було враховано Висновку експертного семантико-текстуального дослідження писемного мовлення № 5948 від 26.06.2017р., згідно з яким станції затримки Куцівка, Червоне озеро та Арциз не є станціями підходу до станції Грекувата, оскільки станцією затримки може бути будь-яка станція на шляху прямування поїзда.

Актами про затримку вагонів форми ГУ-23а № 1/1 від 09.04.2020р., № 2/2 від 09.04.2020р., № 6/7 від 07.04.2020р. та актом загальної форми ГУ 23 від 13.04.2020р. підтверджується факт скупчення вагонів на станціях затримки Куцівка, Червоне озеро, Арциз Одеської залізниці з вини ПрАТ "Центральний ГЗК".

Матеріали справи свідчать про те, що залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача та своєчасно не забиралися ним на свою під`їзну колію. Дані факти засвідчено в складених на станціях актах загальної форми ГУ-23.

Обов`язок залізниці враховувати наявність чи відсутність проміжків часу, протягом яких та чи інша колія ставала вільною, та час знаходження вагонів під технологічними операціями вагонів при видачі наказу про затримку не передбачені жодним законодавчим актом, як і жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинно бути зайнято. Змістом Договору такого обов`язку також не передбачено.

Залізницею нараховано плату за користування вагонами за відомостями ф. ГУ-46 №№ 17049100, 17049099, 19049103, 20049104, 20049105, 21049109, 21049110 в розмірі 211 099,20 грн. та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками ФДУ-92 №№04059006, 04059007 в розмірі 5 757,36 грн.

Місцевий господарський суд, перевіривши розрахунки плати за користування вагонами, встановив, що вони зроблені правильно та відповідають вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, апеляційний господарський суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки розрахунок суми плати за користування вагонами по відомості ГУ-46 № 21049110 виконаний за номерами та кількістю вагонів, які зазначені у розрахунку за відомістю ГУ-46 № 21049109, на що звернув увагу апелянт.

За наведених обставин, судом не може бути визнана обґрунтованою сума плати за користування вагонами, нарахована по відомості ГУ-46 № 2104910 в розмірі 12 703,20 грн.

З урахуванням викладеного, обґрунтованою є плата за користування вагонами в загальному розмірі 198 396,00 грн.

Перевіривши розрахунок збору за зберігання вантажу суд першої інстанції встановив, що такий розрахунок містить арифметичну помилку. Провівши власні розрахунки, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, який дійшов правомірного висновку, що плата збору за зберігання вантажу становить 4 622,98 грн. з ПДВ.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на не з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги шляхом зміни другого та четвертого абзаців рішення суду першої інстанції.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2020р. у справі № 904/5613/20 - змінити.

Викласти абзац другий рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2020р. у справі № 904/5613/20 у наступній редакції:

"Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (місце реєстрації: 50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ідентифікаційний код: 00190977) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (місце реєстрації: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (місце реєстрації: 49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код: 40081237) плату за користування вагонами у розмірі 198 396,00 грн., збір за зберігання вантажу у розмірі 4 622,98 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 045,29 грн."

Викласти абзац четвертий рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2020р. у справі № 904/5613/20 в наступній редакції:

"Відмовити у задоволенні решти позовних вимог".

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (місце реєстрації: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (місце реєстрації: 49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код: 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (місце реєстрації: 50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ідентифікаційний код: 00190977) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 311,35 грн.

Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Ю.Б. Парусніков