ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.04.2021м. ДніпроСправа № 904/6983/20
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

про стягнення 97 248 222,35 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - Пясецький Д.В. дов. № 14-15 від 15.01.2021 (адвокат)

Відповідача - Лотанюк С.В. дов. № 38 від 06.01.2021 (начальник юр. відділу)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 83 373 402,92 грн. - основного боргу, 6 363 370,05 грн. - пені, 3 998 591,75 грн. - 3 % річних, 3 434 853,17 грн. - індексу інфляції, 78 004,46 грн. - збитків.

Відповідач позовні вимоги в частині стягнення пені, 3 % річних, індексу інфляції та збитків не визнає, мотивуючи тим, що згідно п. 15 Розділу 2 Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнити від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.03.2020 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 по справі №640/12090/19 було встановлено факт, що з 12.10.2019 положення пункту 1 розділу VI та пункту 10 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за №2496 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 та відповідно пункту 10 розділу ІІ вказаних Правил не підлягають застосуванню до Відповідача, оскільки не є для нього юридично значимими. Відповідач просить звернути увагу на лист НКРЕКП від 03.09.2019, яким було доведено до відома учасників справи про те, що при розрахунку розміру відхилення фактично спожитого обсягу природного газу від підтвердженого (замовленого), НАК "Нафтогаз України" має враховувати загальний обсяг спожитого природного газу за ЕІС-кодом, а також встановлено, що КПТМ "Криворіжтепломережа" у березні-квітні 2019 загальне відхилення фактично спожитого обсягу природного газу від підтвердженого (замовленого) не виходило за рамки 5 % договірного відхилення. При цьому НКРЕКП звернуло увагу Позивача на неухильне дотримання вимог чинного законодавства та застерігало від подібних порушень в подальшому. Також Відповідач просить звернути увагу на відсутність факту нанесення збитків, та доказів, які б підтверджували це. Суму основного боргу Відповідач визнав.

У відповіді на відзив Позивач вказав, що вважає безпідставним посилання Відповідача на положення п.15 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік". Так, відповідно до цього положення, тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнити від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності. Однак, нарахування пені у поточній справі здійснено за період, що не перевищує 6 місяців, відповідно до ст. 232 ГК України, що підтверджується детальним розрахунком, а саме з по 27.11.2019, тобто за період до введення в Україні обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Нарахування за ст. 625 ЦК України не є штрафними санкціями та не обмежується жодним строком, тому таке нарахування Позивач провів за весь період прострочення виконання зобов`язань за Договором. Жодних обмежень щодо такого нарахування Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік " не містить. Відповідно до п. 11.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018), пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні Позивача, яке направляється на електронну адресу Відповідача, зазначену в п. 12 Договору та розмішується на офіційному сайті Позивача. На виконання п.11.2. Договору, 21.02.2019 Позивач направив на електронну адресу Відповідача, зазначену в п.12 Договору, повідомлення вих. №26-1605/1.17-19, яким інформував Відповідача про те, що з 01.03.2019 у правовідносинах між позивачем та Відповідачем застосовуються пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 Договору; та не застосовуються пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, ати другий підп.2) п.6.4 Договору. Разом із цим, Додатковою угодою №5 від 20.03.2019 Сторони погодили, що пункти 2.3,3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 Договору застосовуються сторонами з 01 березня 2019 року. Пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий пїдп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 Договору з 01 березня 2019 року втрачають чинність. Пунктом 3.13 Договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018, встановлено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у порядку, визначеному п. 5.7 договору. При цьому, розмір збитків визначається наступним чином: п.3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період; п.3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (V ф - V п) х Ц х K,

де: V ф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором відповідно до акту приймання - передачі природного газу;

V п - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 цього договору;

Ц - ціна природного газу за цим договором;

K - коефіцієнт, який дорівнює 0,5. Пунктом 5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018) передбачено, що відшкодування Позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином: Позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; Відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії. Відповідно до підп.8) п.6.2 Договору, споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 Договору. Відповідно до підп.4) п.6.3 Договору, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення Відповідачем умов п. 2.1 Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених. Право на стягнення збитків передбачено ч.1 ст.661, ч.1 ст.623 ЦК України, п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу. Зокрема, правилами постачання природного газу передбачено підстави та механізм розрахунків збитків, відповідно до якого обсяг природного газу вираховується за договором на постачання природного газу. Виходячи з норм законодавства в сфері постачання природного газу та теплової енергії, укладання декількох договорів постачання природного газу для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації є правомірним через особливості механізмів проведення розрахунків, встановлення окремих тарифів для кожної з категорій. Таким чином, встановлена діючим законодавством вимога щодо порядку вираховування обсягів газу виключно на підставі договору постачання природного газу спростовує твердження відповідача щодо необхідності вираховування обсягів газу на підставі усіх укладених договорів. Позивач вважає, що до спірних відносин не застосовується п.1 розділу 6 Правил постачання природного газу, станом на березень-квітень 2019 року діяла інша редакція Правил. Відповідно до частини 2 статті 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Таким чином на час спірних відносин має застосовуватись законодавство, чинне на даний момент.

У поясненнях у справі Відповідач вказав, що чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на Позивача. Оскільки матеріали справи не містять доказів заподіяння збитків, не зазначено, у чому саме вони виразились, тому рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, на чому в схожій ситуації наголосив Верховний Суд у п.40-41 постанови від 19.12.2019 у справі №912/1153/19. Заявлений позивачем обсяг відповідальності Відповідача у якості непідтверджених збитків є нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення у вигляді перевищення Відповідачем допущеного відхилення від замовленого обсягу природного газу за окремим договором, при відсутності такого відхилення у правовідносинах між сторонами за усіма договорами, що повністю виключає завдання Відповідачем Позивачу збитків. Відповідно до абз. 4 п.3 розд. ІІ Правил постачання природного газу, договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий ЕІС-код. ЕІС-код (Energy Identification Code) - персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний Оператором газорозподільної системи в установленому цим Кодексом порядку (п.4 гл.1 розд. І Кодексу ГРМ (затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494) та п.5 розд. І Правил постачання). Таким чином, протягом розрахункового періоду у споживача природного газу, якому присвоєно один ЕІС-код (у тому числі Відповідач у цій справі) із постачальником природного газу (позивачем у цій справі) балансування обсягів замовлення та споживання природного газу фактично відбувається за єдиним ЕІС-кодом, незалежно від категорій споживачів для виробництва теплової енергії яким постачається природний газ. Алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів - споживачів, тобто за контрагентами, а не за договорами) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п.5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС). Алокаційний алгоритм - механізм розподілення між постачальниками обсягів постачання природного газу на одну точку комерційного обліку споживача, якій присвоєно окремий ЕІС-код, в одному розрахунковому періоді (п.5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС). Таким чином, загальний облік обсягів транспортованого та розподіленого Відповідачу природного газу одним постачальником (Позивачем) виключає для такого постачальника небаланс обсягу поставленого Відповідачу природного газу та, як наслідок, відсутність збитків у Позивача. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), як орган, який затвердив Правила постачання на підставі п.1 Розділу VI якого Позивачем включена у Договір спірна умова про відшкодування збитків листом 11425/16/7-19 від 25.10.2019 надала роз`яснення, в яких наголосила, що при розрахунку розміру відхилення фактично спожитого обсягу природного газу від підтвердженого (замовленого) Позивач мав враховувати загальний обсяг спожитого природного газу за ЕІС-кодом Відповідача. Підсумовуючи НКРЕКП у названому роз`ясненні наголосила, що Позивач не мав правових підстав для нарахування збитків Відповідачу в розрізі окремих договорів постачання, оскільки розмір перевищення допустимого відхилення має розраховуватися виходячи із загального обсягу спожитого природного газу по ЕІС-коду споживача.

Відповідач подав заяву, у якій просить, при винесенні судового рішення в частині стягнення пені, врахувати майновий стан підприємства, вжиті заходи стосовно стягнення заборгованості.

У поясненнях на заяву Відповідача, Позивач зазначив, що в момент підписання Договору Відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов Договору на нього буде покладено відповідальність відповідно до умов Договору. Боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин. Виконання умов Договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема, кінцевих споживачів, відсутності коштів на рахунках, того, що він фінансується за рахунок бюджетних коштів, тощо. Станом на 01.01.2021 торгова дебіторська заборгованість перед Позивачем у Споживачів становила 60,407 млрд. грн., має тенденцію зростання. Станом на 30.09.2020, відповідно до консолідованого звіту позивача, розмір короткострокових зобов`язань складає 78,419 млрд. грн. (в тому числі заборгованість з податку на прибуток - 1,786 млрд. грн.), довгострокових - 89,097 млрд. грн. (в тому числі відстрочені податкові зобов`язання - 18,408 млрд. грн.); всього - 167,516 млрд. грн. Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності Позивача, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020 та 2020/2021. Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на Позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2020/2021. Держава, покладаючи на позивача спеціальні обов`язки з постачання природного газу, не виконує свої зобов`язання з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, тим самим спричиняючи збитки. Скрутне матеріальне становище Відповідача та заборгованість кінцевих споживачів не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за Договором. Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу скрутного фінансового становища Відповідача. За спірним Договором Відповідач не провів жодного платежу. Розмір заборгованості за Договором складає 100 % від загальної суми поставки. Таким чином, строк затримки розрахунку за Договором Відповідача, станом на поточну дату, складає майже 2,5 роки. Наведене свідчить про значне прострочення Відповідачем виконання зобов`язань за Договором.

За клопотанням Позивача судове засідання проводилося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.10.2018 сторонами укладено Договір №3487/18-ТЕ-5/ПТ постачання природного газу (далі Договір).

30.11.2018 сторонами укладено Додаткову угоду №4 до Договору постачання природного газу від 05.10.2018 №3487/18-ТЕ-5/ПТ, у якій сторони погодили викласти розділи 1-12 Договору в новій редакції:

Згідно з п.1.1. Договору Постачальник (Позивач) зобов`язався поставити Споживачеві (Відповідачеві) природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Постачальник передає Споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 12 937,0 тис.куб.метрів, у тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди): листопад 2018 - 1714,599; грудень 2018 - 2657,837, всього: 4372,436; січень 2019 - 2785,235, лютий 2019 - 2177,739; березень 2019 - 1898,0, всього: 6860,974; квітень 2019 - 349,0, всього - 349,0 (п.2.1. Договору, в редакції Додаткової угоди №6 від 20.03.2019).

У Додатковій угоді №8 від 25.04.2019 сторони погодили замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у квітні 2019 - 253,0 тис.куб.м. Сторони домовилися, що загальний обсяг (об`єм) природного газу, який постачальник передає Споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) визначається з урахуванням вищезазначених змін.

Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього Договору повністю покривають потреби Споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених п. 1.2 цього Договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у п.2.1 цього Договору і несе відповідальність за правильність їх визначення (п.2.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору Постачальник передає Споживачеві газ у загальному потоці газу у разі передачі:

- природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.8. Договору).

Пунктом 3.13 Договору встановлено, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у порядку, визначеному п. 5.7 цього Договору. При цьому, розмір збитків визначається наступним чином:

- 3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- 3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (V ф - V п) х Ц х K,

де: V ф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором відповідно до акту приймання - передачі природного газу;

V п - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 цього договору;

Ц - ціна природного газу за цим договором;

K - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу (п.4.3. Договору).

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.5.1. Договору).

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на Споживача поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

2) в будь-якому випадку, Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений газ відповідно до пункту 5.1. цього Договору;

3) з поточного рахунка Споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника та зараховуються як оплата за природний газ поставлений Постачальником Споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на Споживача не поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

Кошти, які надійшли від Споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

4) шляхом зарахування Постачальником коштів, що надійшли від Споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим Договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у Споживача за цим Договором.

Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється Споживачем на поточний рахунок Постачальника.

Споживач зобов`язаний: самостійно контролювати власне використання природного газу за цим Договором і не допускати відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 5% від замовлених без їх коригування шляхом підписання додаткової угоди; самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі: … перевищення обсягів використання газу, зазначених в п.2.1 цього Договору, без їх коригування додатковою угодою; прийняти газ в кількості, зазначеній в п.2.1. даного Договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором; відшкодувати Постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 цього Договору (підпункти 4, 5, 6, 8 п.6.2. Договору).

У разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі 15,3 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.7.2. Договору).

Пунктом 11.1 Договору визначено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 11.2 Договору пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні Позивача, яке направляється на електронну адресу Відповідача, зазначену в п. 12 Договору та розмішується на офіційному сайті Позивача.

У Додатковій угоді №5 від 20.03.2019 сторони погодили, що пункти 2.3,3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 Договору застосовуються сторонами з 01 березня 2019 року. Пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий пїдп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 Договору з 01 березня 2019 року втрачають чинність.

На виконання умов Договору, в період з листопада 2018 по квітень 2019, Позивач поставив Відповідачеві природний газ на загальну суму 83 373 402,92 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газ: за листопад 2018 на 12 829 679,05 грн., за грудень 2018 - 19 887 563,03 грн., за січень 2019 - 20 840 832,83 грн., за лютий 2019 - 16 295 175,97 грн., за березень 2019 - 12 272 815,58 грн., за квітень 2019 - 1 247 336,46 грн.

За даними Позивача, Відповідач за поставлений природний газ не розрахувався, чим порушив умови, передбачені п. 6.1 Договору.

З наданого до матеріалів справи акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2019 вбачається, що у березні 2019 року Відповідач спожив 1 640,178 тис. м3 газу, хоча в додатковій угоді №6 від 20.03.2019 до Договору сторони погодили обсяги поставки природного газу на березень 2019 року - 1898,0 тис. м3.

Постачальник направив Споживачеві акт-претензію №26-1271-19 від 16.05.2019 на суму 694 505,33 грн. за різницю між замовленим у березні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем у березні 2019.

У листі № 1966/12 від 18.06.2019 Споживач заявив про відмову сплачувати грошові кошти за актом-претензію №26-1271-19 від 16.05.2019, оскільки вважає такий акт недійсним.

Також з наданого до матеріалів справи акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2019 вбачається, що у квітні 2019 року Відповідач спожив 166,698 тис. м3 газу, хоча в додатковій угоді №8 від 25.04.2019 до Договору сторони погодили обсяги поставки природного газу на квітень 2019 року - 253,000 тис. м3.

Постачальник направив Споживачеві акт-претензію №26-2237-19 від 13.06.2019 на суму 226 017,47 грн. за різницю між замовленим у квітні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем у квітні 2019.

Листом № 2195/12 від 11.07.2019 Споживач заявив про відмову сплачувати грошові кошти за актом-претензію №26-2237-19 від 13.06.2019, оскільки вважає такий акт недійсним.

У листі №26-4489-19 від 02.12.2019 щодо перерахунку по акту претензії, Позивач зазначив, що відповідно до роз`яснень НКРЕКП, які стосуються тлумачення підпункту 1 п.1 розділу VІ правил постачання природного газу, в частині застосування ставки НБУ при розрахунку сум збитків в разі, якщо фактичний обсяг спожитого природного газу менший від замовленого обсягу більше ніж на 5 %, Позивачем зроблено перерахунок суми збитків, виставленої в акті від 16.05.2019 №26-1271-19. Сума збитків, заявлена до відшкодування, становить 58 985,38 грн.

У відповідь на зазначений лист, Відповідач, листом №4064/07 від 23.12.2019, повідомив, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 07.10.2019 №2081 внесено зміни до Правил постачання природного газу, зокрема розділу VІ даних правил. Саме зазначеними вище змінами встановлено відповідальність за відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим - крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" (п.1 розділу VІ Правил постачання природного газу). У зв`язку з цим Відповідач не визнає перерахунок по акту-претензії та акт-претензію в цілому.

У листі №26-4495-19 від 02.12.2019 щодо перерахунку по акту претензії, Позивач зазначив, що відповідно до роз`яснень НКРЕКП, які стосуються тлумачення підпункту 1 п.1 розділу VІ правил постачання природного газу, в частині застосування ставки НБУ при розрахунку сум збитків в разі, якщо фактичний обсяг спожитого природного газу менший від замовленого обсягу більше ніж на 5 %, Позивачем зроблено перерахунок суми збитків, виставленої в акті від 13.06.2019 №26-2237-19. Сума збитків, яка підлягає відшкодуванню, складає 19 019,08 грн.

У відповідь на зазначений лист, Відповідач, листом №4065/07 від 23.12.2019, повідомив, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 07.10.2019 №2081 внесено зміни до Правил постачання природного газу, зокрема розділу VІ даних правил. Саме зазначеними вище змінами встановлено відповідальність за відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим - крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" (п.1 розділу VІ Правил постачання природного газу). У зв`язку з цим Відповідач не визнає перерахунок по акту-претензії та акт-претензію в цілому.

З посиланням на п. 7.2 Договору, за період прострочення Відповідачем оплати, Позивач нарахував пеню у розмірі 6 363 370,05 грн. за період з 27.12.2018 по 27.11.2019.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував 3% річних - 3 998 591,75 грн. за період з 27.12.2018 по 30.09.2019, індекс інфляції - 3 434 853,17 грн. за період січень 2019 - вересень 2020.

Нарахування проводилися окремо за кожним актом.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: факт порушення Споживачем умов Договору, в частині своєчасної оплати спожитого газу, обсягів споживання газу, наявність підстав та правильність нарахування збитків, штрафних санкцій, річних та індексу інфляції.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач суму основного боргу визнав, позовні вимоги в частині стягнення пені, 3 % річних, індексу інфляції та збитків заперечує, з підстав викладених у відзиві.

З урахуванням наведених вище доказів (Договір з додатковими угодами, акти приймання-передачі природного газу) наданих сторонами, та відзиву Відповідача, доводи Позивача про наявність у Відповідача боргу за поставлений природний газ, суд визнає обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

Нарахування пені, 3 % річних Позивачем проведено правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

За перерахунком суду, індекс інфляції становить 3 421 540,16 грн.

Суд не приймає заперечення Відповідача щодо безпідставності нарахування пені, 3 % річних, індексу інфляції, з посиланням на п. 15 Розділу 2 Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік", у якому передбачено тимчасове, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнення від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємств централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності. Суд погоджується з Позивачем, що пеня за прострочення зобов`язань за Договором нарахована за період, що передував і не охоплюється періодом, визначеним у наведеному Законі та, що наведеним нормативним документом не введено обмежень на нарахування річних та індексу інфляції.

Щодо збитків, Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ст.623 ЦК України).

Стаття 22 ЦК України дає загальне для цивільного законодавства (як договірного так і деліктного зобов`язання) визначення збитків. Так, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу положень ст.22 ЦК України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Визначення поняття збитків наводиться також у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України конкретизує, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Позивач наполягає, що сторонами у Договору погоджено стягнення збитків та порядок їх розрахунків, тому мають застосовуватися саме положення Договору, без урахування наведених вимог цивільного законодавства.

Однак, пунктом 3.13 Договору визначено порядок розрахунків збитків, що не звільняє Позивача, від законодавчо встановленого обов`язку доказування завдання збитків, їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і заподіяними збитками.

Заперечуючи вимоги про стягнення збитків, Відповідач посилається на те, що Позивач не врахував сумарного обсягу спожитого природного газу за усіма договорами, з урахуванням яких Відповідач, з присвоєним окремим ЕІС-код, не допустив відхилення спожитого природного газу від замовленого. Проте, Відповідач не надав до матеріалів справи доказів споживання природного газу протягом спірного періоду за різними договорами з Позивачем, а також обсягів погодженого (замовленого) та спожитого за усіма договорами природного газу.

Беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів заподіяння Відповідачем Позивачеві збитків, не зазначено, у чому саме вони виразилися, причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками, вимога про стягнення збитків є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності суд, з урахуванням усіх конкретних обставин справи, має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір.

При вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд, крім розміру збитків, повинен також враховувати: ступінь виконання зобов`язання, майновий стан сторін, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, тобто суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Суд також може зменшити розмір штрафних санкцій у разі наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги порушення Відповідачем умов, передбачених п. 6.1 Договору, ступінь виконання зобов`язань Відповідачем, період прострочення, значимість обох сторін для економіки держави, суд вважає, що Відповідач не довів наявність підстав для зменшення пені належними і допустимими доказами, тому суд не вбачає підстав для зменшення пені.

З урахуванням викладеного, до стягнення належать: 83 373 402,92 грн. - основного боргу, 6 363 370,05 грн. - пені, 3 998 591,75 грн. - 3 % річних, 3 421 540,16 грн. - індексу інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, код 03342184) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 83 373 402,92 грн. - основного боргу, 6 363 370,05 грн. - пені, 3 998 591,75 грн. - 3 % річних, 3 421 540,16 грн. - індексу інфляції, 735 009,17 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 26.04.2021

Суддя С.Г. Юзіков