ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м.Харків Справа № 913/1/21
Провадження №34/913/1/21
Господарський суд Луганської області у складі:
суддя Іванов А.В.
при секретарі судового засідання Баштовій М.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу
за позовом Виконувача обов`язки керівника Старобільської окружної прокуратури Луганської області, м. Старобільськ Луганської області,
до відповідача-1 Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області,
відповідача-2 Приватного закладу «Луганський навчально-виховний комплекс», м. Старобільськ Луганської області,
про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки
В судовому засіданні брали участь:
прокурор: Хольченков А.О., посв. №057299 від 09.10.2020;
від відповідача-1: не прибув;
від відповідача-2: Cавченко О.С. керівник, згідно витягу з ЄДР.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Однак, як зазначає прокурор, на момент реєстрації, отримання земельної ділянки та на даний час Приватний заклад «Луганський навчально-виховний комплекс» не отримав ліцензію у сфері освітньої діяльності, тому вказана юридична особа приватного права не є суб`єктом освітньої діяльності та не може здійснювати наукову та навчальну діяльність.
Отже, на момент передачі спірної земельної ділянки у постійне користування Приватний заклад «Луганський навчально-виховний комплекс» не був суб`єктом освітньої діяльності і не є таким наразі, у зв`язку з чим у нього відсутні законні підстави для набуття права постійного користування на земельну ділянку державної форми власності для дослідних і навчальних цілей.
Вказане стало підставою для звернення прокурора до суду.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 справу № 913/1/21 передано на розгляд судді Іванову А.В.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03.02.2021 о 14 год. 30 хв. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.
01.02.2020 на адресу суду надійшло клопотання від керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області №34-405вих-21 від 28.01.2021 про долучення письмових доказів, в якому просив долучити до матеріалів справи №913/1/21 копію проекту землеустрою щодо відведення сформованої земельної ділянки (зі зміною цільового призначення) площею 9,3303 га у постійне користування для дослідних та навчальних цілей (01.09) Приватному закладу «Луганський навчально-виховний комплекс», розташованої за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру, враховується в Риб`янцівській сільській раді Новопсковського району Луганської області, яку суд долучив до матеріалів справи.
В судовому засіданні 03.02.2021 взяв участь прокурор, надав усні пояснення та підтримав позов.
Представники відповідачів у судове засідання 03.02.2021 не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Станом на 03.02.2021 відповідачі відзивів на позовну заяву не надали.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.02.2021 клопотання ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 28.01.2021 про продовження строку для подання відзиву, доказів та відкладення розгляду справи задоволено. Продовжено відповідачам строк для надання відзиву до 26.02.2021 (включно). Запропоновано відповідачам надати відзиви на позовну заяву з доказами направлення іншим сторонам. Встановлено прокурору строк для надання відповідей на відзиви 5 днів з дня отримання відзивів на позовну заяву. Запропоновано прокурору надати відповіді на відзиви з доказами направлення іншим сторонам. Відкладено підготовче засідання на 03.03.2021 о 15 год. 10 хв.
12.02.2021 від Старобільської місцевої прокуратури Луганської області на адресу суду надійшла заява про зміну предмета позову №34-551вих-21 від 10.02.2021, яка була задоволена судом.
23.02.2021 від відповідача-1 ГУ Держгеокадастру у Луганській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що порядок надання земельних ділянок у постійне користування встановлений ЗК України, тому Головне управління при розгляді клопотання та прийнятті рішення про надання у користування земельної ділянки для дослідних та навчальних цілей приватному закладу освіти, керувалося виключно вимогами ЗК України, не виходило за рамки повноважень та діяло виключно у встановленому порядку.
ГУ Держгеокадастру у Луганській області вказує, що при розгляді клопотання відповідача-2 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою із зміною цільового призначення для передачі йому земельної ділянки в постійне користування для дослідних та навчальних цілей на підставі поданих документів воно встановило, що суб`єкт звернення є закладом освіти і має право на отримання земельної ділянки в користування, а повноваженнями щодо додаткової перевірки, зокрема, наявності у закладу освіти ліцензії на провадження освітньої діяльності Головне управління не наділено, відповідно на нього такого обов`язку не покладено.
Крім того, відповідач-1 стверджує, що відповідно до поданих установчих документів було встановлено, що ПЗ «Луганський навчально-виховний комплекс» є саме закладом освіти, а перевіряти чи є цей заклад суб`єктом освітньої діяльності Головне управління не зобов`язано.
Тому ГУ Держгеокадастру у Луганській області вважає, що наказ №1238-сг від 21.06.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у постійне користування Приватному закладу «Луганський навчально-виховний комплекс» для дослідних і навчальних цілей» виданий в порядку і на підставі вимог земельного законодавства України.
В зв`язку з наведеним, відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позову.
22.02.2021 від Старобільської місцевої прокуратури Луганської області на адресу суду надійшла відповідь на відзив ГУ Держгеокадастру у Луганській області №34-731вих-21 від 19.02.2021, в якому зазначає, що на даний час ПЗ «Луганський навчально-виховний комплекс» не отримав ліцензію у сфері освітньої діяльності, тому не є суб`єктом освітньої діяльності та не може здійснювати наукову та навчальну діяльність. Також вказує, що на момент передачі спірної земельної ділянки у постійне користування відповідач-2 не був суб`єктом освітньої діяльності і не є таким наразі, у зв`язку з чим у нього відсутні законні підстави для набуття права постійного користування на земельну ділянку державної форми власності для дослідних і навчальних цілей. Прокурор вважає, що в даному випадку земельна ділянка мала передаватися лише за результатами проведення земельних торгів. В свою чергу, недотримання Головним управлінням вимог законодавства щодо необхідності проведення обов`язкових земельних торгів призвело до незаконної передачі землі у постійне користування ПЗ «Луганський навчально-виховний комплекс».
Прокурор вказує, що посилання ГУ Держгеокадастру у Луганській області на те, що воно не мало права при розгляді клопотання відповідача-2 вимагати додаткові документи не заслуговують на увагу, оскільки Єдина державна електронна база з освіти знаходиться у вільному доступі та не має будь-яких обмежень. На думку прокурора, вказане свідчить, що Головне управління при розгляді клопотання ПЗ «Луганський навчально-виховний комплекс» могло перевірити чи є даний заклад суб`єктом освітньої діяльності, однак не зробило цього.
Отже, наказ ГУ Держгеокадастру у Луганській області №1238-сг від 21.06.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у постійне користування Приватному закладу «Луганський навчально-виховний комплекс» для дослідних і навчальних цілей» є незаконним та підлягає скасуванню, а земельна ділянка поверненню власнику.
На підставі викладеного, доводи відповідача-1, наведені у відзиві на позовну заяву, прокурор вважає необґрунтованими, тому підстави для відмови у задоволенні позову відсутні. В зв`язку з чим, прокурор просить позов задовольнити у повному обсязі.
25.02.2021 від відповідача-2 ПЗ «Луганський навчально-виховний комплекс» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області звернувся з позовною заявою, яка не підлягає розгляду господарським судом Луганської області, оскільки прокурор просить суд визнати незаконним та скасувати наказ державного органу (суб`єкта владних повноважень) ГУ Держгеокадастру у Луганській області.
Відповідач-2 стверджує, що посилання прокурора на відсутність у ПЗ «Луганський навчально-виховний комплекс» ліцензії у сфері освітньої діяльності на теперішній час та на момент реєстрації і отримання земельної ділянки є безпідставними, оскільки ним 30.08.2013 отримано відповідну ліцензію, видану Департаментом освіти і науки, молоді та спорту Луганської ОДА, яка є чинною до 28.08.2024. Також вказує, що ПЗ «Луганський навчально-виховний комплекс» є закладом загальної середньої освіти та здійснює свою діяльність відповідно до Статуту, ліцензії Серія АГ №580334 від 30.08.2013, Свідоцтва про атестацію №020520 від 09.06.2014 та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
В зв`язку з викладеним, відповідач-2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
01.03.2021 від Старобільської місцевої прокуратури Луганської області на адресу суду надійшла відповідь на відзив ПЗ «Луганський навчально-виховний комплекс» №34-867вих-21 від 26.02.2021, в якому зазначає, що вимога про визнання рішення суб`єкта владних повноважень незаконним може пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло внаслідок та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. Прокурор вказує, що оскільки на підставі оскаржуваного наказу ГУ Держгеокадастру у Луганській області було передано у постійне користування відповідача-2 спірну земельну ділянку, такі позовні вимоги віднесено до компетенції господарських судів.
Також прокурор вважає, що доводи ПЗ «Луганський навчально-виховний комплекс» щодо наявності у нього ліцензії не заслуговують на увагу, так як освітній заклад має право на отримання в постійне користування земельної ділянки для дослідних і навчальних цілей лише за умови, що він дійсно здійснює освітню діяльність.
Однак, прокурор стверджує, що відповідач-2 на час отримання земельної ділянки не здійснював освітню діяльність, а за його місцезнаходженням як юридичної особи відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходиться домоволодіння, власниками якого є фізичні особи, згідно пояснень яких за адресою вул. Лангемака, б. 65, м. Старобільськ, Луганська область, навчальних закладів не існує та не існувало ніколи. Крім того, ПЗ «Луганський навчально-виховний комплекс» немає в жодному реєстрі суб`єктів освітньої діяльності.
На підставі викладеного, доводи відповідача-2, наведені у відзиві на позовну заяву, прокурор вважає необґрунтованими, тому підстави для відмови у задоволенні позову відсутні. В зв`язку з чим, прокурор просить позов задовольнити у повному обсязі.
В судовому засіданні 03.03.2021 взяв участь представник відповідача-2, надав усні пояснення та заперечив проти позову.
Прокурор та представник відповідача-1 у судове засідання 03.03.2021 не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.02.2021 встановлено відповідачам строк для надання заперечення до 22.03.2021 (включно). Запропоновано відповідачам надати заперечення з доказами направлення іншим учасникам справи. Продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання на 31.03.2021 о 14 год. 50 хв.
05.03.2021 на адресу суду від Старобільської місцевої прокуратури Луганської області надійшли пояснення, в яких зазначає, що у ПЗ «Луганський НВК» відсутні підстави для набуття права постійного користування на земельну ділянку площею 9,3303 га державної форми власності для дослідних і навчальних цілей, оскільки цей приватний заклад є закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів, для яких максимальний розмір ділянок, які можуть бути надані та можуть використовуватися ними для вказаних цілей становить 2 га.
Вказані пояснення суд долучив до матеріалів справи.
18.03.2021 на адресу суду від відповідача-2 надійшли заперечення, в яких вказує, що ліцензію ПЗ «Луганський НВК» на здійснення освітньої діяльності отримало в 2013 році, яка дійсна до 2024 року. Також зауважує, що поняття ліцензія та заклад освіти є різними і не всі види освітньої діяльності вимагають ліцензування.
Відповідач-2 вказує, що не повинен доводити здійснення ним освітньої діяльності, оскільки закон не пов`язує отримання земельної ділянки в постійне користування із здійсненням закладом освітнім освітньої діяльності. На думку відповідача-2, підтвердженням того, що ПЗ «Луганський НВК» є закладом освіти є те, що заклад обліковується в ДПС України, зареєстрований в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, має Статут, а також має ліцензію та свідоцтво про атестацію.
Крім того, відповідач-2 пояснив, що зареєстрований саме за адресою: м. Старобільськ, вул. Лангемака, 65, про що свідчить витяг з ЄДР та згоди власників будинку про реєстрацію навчального закладу.
Вказані заперечення суд долучив до матеріалів справи.
29.03.2021 на адресу суду від Старобільської окружної прокуратури Луганської області надійшли пояснення, в яких зазначає, що з доводами, викладеними у запереченні ПЗ «Луганський НВК», прокуратура не погоджується. Прокурор вважає, що на даний час ПЗ «Луганський НВК» не отримав ліцензію у сфері освітньої діяльності, тому не є суб`єктом освітньої діяльності та не може здійснювати наукову та навчальну діяльність. Прокурор вказує, що право постійного користування на земельні ділянки можуть набути тільки ті установи, які мають право здійснювати дослідницьку та навчальну діяльність.
При цьому, максимальний розмір земельних ділянок, які можуть бути надані у користування закладами загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів для дослідних і навчальних цілей становить 2 га. Прокурор стверджує, що на момент передачі спірної земельної ділянки у постійне користування ПЗ «Луганський НВК» не був суб`єктом освітньої діяльності і не є таким наразі, в зв`язку з чим у нього відсутні законні підстави для набуття права постійного користування на земельну ділянку площею 9,3303 га державної форми власності для дослідних і навчальних цілей.
Прокурор зазначає, що освітній заклад має право на отримання в постійне користування земельної ділянки для дослідних та навчальних цілей за умови доведення ним здійснення освітньої діяльності, однак ПЗ «Луганський НВК» на час отримання земельної ділянки та до цього часу освітню діяльність не здійснює.
Крім того, за місцезнаходженням ПЗ «Луганський НВК» за адресою: м. Старобільськ, вул. Лангемака, 65, знаходиться домоволодіння, власниками якого є громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно пояснень яких за вказаною адресою навчальних закладів не існує та не існувало ніколи.
Прокурор вказує, що звертався до Департаменту освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації та Відділу освіти Старобільської районної державної адміністрації Луганської області з метою отамання інформації щодо ПЗ «Луганський НВК». Згідно інформації наданої листом Старобільської районної державної адміністрації Луганської області №01-21/637 від 09.03.2021 від керівника ПЗ «Луганський НВК» в період з 11.03.2019 і по теперішній час до відділу освіти не надходило інформації щодо кількості учнів, про зміни місцезнаходження закладу, стосовно провадження діяльності на території Старобільського району.
Вказані пояснення з додатками суд долучив до матеріалів справи.
Також прокурор вказує, що наказом Генерального прокурора №39 від 17.02.2021 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» Старобільську місцеву прокуратуру Луганської області перейменовано у Старобільську окружну прокуратуру Луганської області. Наказом Генерального прокурора №40 від 17.02.2021 «Про день початку роботи окружних прокуратур» днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15.03.2021. В зв`язку з наведеним прокурор зазначає, що на даний час заявником є Старобільська окружна прокуратура Луганської області в особі Виконувача обов`язків Старобільської окружної прокуратури Романенка О.В., що враховується судом при подальшому розгляді справи.
В судовому засіданні 31.03.2021 взяли участь прокурор та представники відповідачів.
Прокурор надав усні пояснення та підтримав позов.
Представник відповідача-1 в режимі відеоконференції поза межами суду надав усні пояснення та заперечив проти позову.
Представник відповідача-2 надав усні пояснення та заперечив проти позову.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 31.03.2021 відповідачу-2 ПЗ «Луганський НВК», запропоновано надати письмові пояснення щодо користування ним спірною земельною ділянкою з доказами направлення іншим учасникам справи. Запропоновано прокурору та відповідачу-1 надати письмові пояснення щодо фактичного користування ПЗ «Луганський НВК» спірною земельною ділянкою з доказами направлення іншим учасникам справи. Встановлено строк для подачі письмових пояснень, додаткових доказів або інших заяв по справі до 23.04.2021 (включно). Закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 27.04.2021 о 15 год. 00 хв.
26.04.2021 на адресу суду від Старобільської окружної прокуратури надійшли пояснення №53-443вих21 від 22.04.2021, в яких зазначає, що відповідно до інформації наданої ГУ ДПС у Луганській області в листі №2876/5/12-32-12-11 від 13.04.2021, станом на 13.04.2021 за період з 11.03.2019 по 08.04.2021 ПЗ «Луганський НВК» до контролюючого органу податкову та іншу звітність не подавав; від такого платника податків не надходили податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і утриманого з них податку; звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходи, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів та повідомлення про прийняття працівників на роботу. В ГУ ДПС у Луганській області відсутня інформація щодо кількості зареєстрованих працівників, які перебували в трудових відносинах з ПЗ «Луганський НВК». Відомості про об`єкти оподаткування щодо кількості та видів зареєстрованої та/або орендованої сільськогосподарської техніки до контролюючого органу ПЗ «Луганський НВК» не надавались.
Крім того, згідно інформації наданої ГУ Держпродспоживслужби в Луганській області листом №01-11/1131 від 15.04.2021, станом на 14.04.2021 в Єдиному реєстрі для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів інформація щодо зареєстрованої сільськогосподарської (будівельної) техніки за ПЗ «Луганський НВК» відсутня.
При цьому, прокурор вказує, що за інформацією Старобільського РВ ГУ ДСНС України у Луганській області наданої в листі №28/175 від 15.04.2021 ПЗ «Луганський НВК» не перевірявся, оскільки не перебуває на обліку в Старобільському РВ ГУ ДСНС України у Луганській області.
Прокурор вважає, що наведене свідчить про те, що ПЗ «Луганський НВК» на момент отримання земельної ділянки в постійне користування не мав необхідного матеріально-технічного забезпечення, сільськогосподарської техніки для використання земельної ділянки площею 9,3303 га за цільовим призначенням для дослідних і навчальних цілей та не має жодного працівника, який перебуває у трудових відносинах з вказаним закладом.
В зв`язку з наведеним, прокурор просить задовольнити позов у повному обсязі.
В судовому засіданні 27.04.2021 взяли участь прокурор та представник відповідача-2.
Прокурор надав усні пояснення по суті позовних вимог та підтримав позов.
Представник відповідача-2 надав усні пояснення по суті позовних вимог та заперечив проти позову.
Представник відповідача-1 у судове засідання 27.04.2021 не прибув, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Додаткових письмових пояснень станом на 27.04.2021 від відповідача-1 не надходило.
27.04.2021 судом постановлено вступну та резолютивну частини судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -
12.04.2019 Приватний заклад «Луганський навчально-виховний комплекс» (далі ПЗ «Луганський НВК», відповідач-2) звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі Головне управління, відповідач-1) з клопотанням №02/19 від 11.04.2019, в якому просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою зі зміною цільового призначення щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 9,3303 га, розташованої за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру, враховується у Риб`янцівській сільській раді Новопсковського району Луганської області для передачі вищезазначеної земельної ділянки в постійне користування для дослідних та навчальних цілей (т. І а.с. 185).
Як зазначає прокурор, на момент реєстрації, отримання земельної ділянки та на даний час ПЗ «Луганський НВК» не отримав ліцензію у сфері освітньої діяльності, тому вказана юридична особа приватного права не є суб`єктом освітньої діяльності та не може здійснювати наукову та навчальну діяльність.
До того ж, прокурор вказує, що на момент передачі спірної земельної ділянки у постійне користування ПЗ «Луганський НВК» не був суб`єктом освітньої діяльності і не є таким наразі, у зв`язку з чим у нього відсутні законні підстави для набуття права постійного користування на земельну ділянку державної форми власності для дослідних і навчальних цілей.
В зв`язку з наведеним, прокурор вважає, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №1238-сг від 21.06.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у постійне користування Приватному закладу «Луганський навчально-виховний комплекс» для дослідних і навчальних цілей» є незаконним та підлягає скасуванню.
Вказане стало підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом.
Суд зауважує, що порушення інтересів держави внаслідок передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення для дослідних і навчальних цілей у користування ПЗ «Луганський НВК» може бути належною та достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з відповідним позовом.
Оскільки у цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 14, 19 Конституції України).
У рішенні ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного королівства» суд наголосив, що засіб захисту повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, однак безпосередньо не визначаються органи, які здійснюють захист цивільних прав.
Так, крім органів, зазначених у ст. 55 Конституції України, відповідно до окремих актів законодавства України здійснюють захист цивільних прав та інтересів або сприяють їх захисту, зокрема, органи прокуратури.
Частиною 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним із учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі ст.ст. 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Подання позову прокурором за умов допущення порушень з боку відповідного органу державної влади чи місцевого самоврядування є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави.
У такому випадку прокурор виступає не як альтернативний, а як єдиний можливий суб`єкт звернення до суду, забезпечуючи європейський принцип рівності сторін у процесі шляхом здійснення представництва інтересів держави у суді та усунення виниклої невигідності у становищі між сторонами правовідносин.
Враховуючи викладене та оскільки порушення інтересів держави відбулось внаслідок незаконних дій органу державної влади, прокурор звертається із зазначеним позовом як самостійний позивач в інтересах держави, яка є власником спірної земельної ділянки.
В зв`язку з наведеним, суд вважає, що вбачаються виключні підстави для представництва Виконувачем обов`язки керівника Старобільської окружної прокуратури Луганської області інтересів держави в суді шляхом звернення з даним позовом до суду.
Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч. 1 ст. 22 ЗК України (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства (п. в ч. 3 ст. 22 ЗК України).
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни, юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених законом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами або юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч. 4 ст. 122 ЗК України).
Згідно п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 (далі Положення), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (пп. 34 п. 4 Положення).
Отже, вказаними нормами законодавства передбачена можливість передачі Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області у постійне користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам.
При цьому, передача у постійне користування, в тому числі і навчальному закладу, земельної ділянки сільськогосподарського призначення в такому випадку зумовлена необхідністю здійснення ним дослідних та навчальних цілей, а також пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства.
Як вказували відповідачі, ПЗ «Луганський НВК» є навчальним закладом, тому має право на передачу у постійне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення для навчальних і дослідних цілей.
Вказане, на думку відповідачів, підтверджується записом до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого основним видом економічної діяльності ПЗ «Луганський НВК» є 85.31 Загальна середня освіта та Статутом, відповідно до якого ПЗ «Луганський НВК» є закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів (т. І а.с. 186-195).
За змістом п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про освіту» юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність.
Суд зауважує, що згідно положень п.п. 2-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про освіту» терміни «навчальний заклад» і «заклад освіти» є ідентичними, а термін «заклад освіти», що вживається у цьому Законі та спеціальних законах, відповідає терміну «навчальний заклад», що вживається в Конституції України.
Поряд з цим, Закон України «Про освіту» також оперує поняттям суб`єкт освітньої діяльності, яким виступає фізична або юридична особа (заклад освіти, підприємство, установа, організація), що провадить освітню діяльність (п. 27 ч. 1 ст. 1 Закону).
З аналізу наведених норм вбачається, що суб`єкт освітньої діяльності є загальним поняттям по відношенню до закладу освіти, який є тотожним поняттю навчального закладу.
Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» визначено, що освітня діяльність - діяльність суб`єкта освітньої діяльності, спрямована на організацію, забезпечення та реалізацію освітнього процесу у формальній та/або неформальній освіті.
В свою чергу, освітній процес - система науково-методичних і педагогічних заходів, спрямованих на розвиток особистості шляхом формування та застосування її компетентностей (п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту»).
Таким чином, заклад освіти, як суб`єкт освітньої діяльності, створений і діє з метою здійснення освітньої діяльності, яка спрямована на організацію, забезпечення та реалізацію освітнього процесу як системи науково-методичних і педагогічних заходів, спрямованих на розвиток особистості шляхом формування та застосування її компетентностей.
Відтак, оскільки заклад освіти створюється саме для здійснення освітньої діяльності, то лише формальна реєстрація юридичною особою виду її економічної діяльності як 85.31 Загальна середня освіта та зазначення в Статуті про те, що вона є закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів не надає їй статусу закладу освіти, для якого відповідно до положень Закону України «Про освіту» основним видом діяльності є саме освітня діяльність.
За таких, обставин, щоб вважатися закладом освіти юридична особа має обов`язково здійснювати таку освітню діяльність.
Разом з тим, згідно листа Старобільської районної державної адміністрації Луганської області №01-21/923 від 08.05.2020 ПЗ «Луганський НВК» відсутній у реєстрах та звітах щодо кількості дітей, які там навчаються, та жодного разу не звертався до відділу освіти Старобільської РДА з питань впровадження освітньої діяльності чи погодження рівня та обсягу загальної середньої освіти (т. І а.с. 19).
Листом №01-21/637 від 09.03.2021 Старобільська районна державна адміністрація повідомила, що про зміну місцезнаходження ПЗ «Луганський НВК» відділ освіти не повідомлявся. В період з 11.03.2019 і по теперішній час від керівника ПЗ «Луганський НВК» до відділу освіти не надходило інформації щодо кількості учнів та стосовно провадження ним діяльності на території Старобільського району (т. І а.с. 61-63).
Отже, судом встановлено, що ні на час звернення до Головного управління із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, ні на час затвердження такого проекту та передачі у постійне користування ПЗ «Луганський НВК» спірної земельної ділянки, відповідач-2 освітньої діяльності не здійснював.
Більш того з моменту отримання в постійне користування спірної земельної ділянки і на даний час відповідач-2 також не здійснює освітньої діяльності взагалі, що ПЗ «Луганський НВК» не заперечується.
З огляду на те, що ПЗ «Луганський НВК» не здійснює освітньої діяльності, суд приходить до висновку, що вказана юридична особа не є суб`єктом освітньої діяльності в розумінні вимог закону, а відповідно не є і закладом освіти (навчальним закладом), що, в свою чергу, унеможливлює передачу йому земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності для навчальних і дослідних цілей.
Оскільки передача в постійне користування земельної ділянки для навчальних і дослідних цілей ПЗ «Луганський НВК», який не лише не здійснював освітньої діяльності на момент передання такої земельної ділянки в постійне користування, але й не здійснює її наразі, не маючи для цього ані відповідного матеріально-технічного забезпечення, ані педагогічного персоналу, який і повинен провадити освітню діяльність, спотворює саму мету для якої вказана земельна ділянка надавалася ПЗ «Луганський НВК» у постійне користування.
Разом з тим, ч. 2 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків встановлених частинами другою та третьою статті 134 цього Кодексу.
Земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів (ч. 1 ст. 135 ЗК України).
Таким чином, в даному випадку, оскільки відповідач-2 не є закладом освіти (навчальним закладом) він міг реалізувати своє право на надання йому в користування (оренду) земельної ділянки, що перебуває у державній власності, виключно за результатами проведення земельних торгів.
Також судом встановлено, що в Реєстрі суб`єктів освітньої діяльності, як складової Єдиної державної електронної бази з питань освіти, відсутня будь-яка інформація щодо такого cуб`єкта освітньої діяльності як ПЗ «Луганський НВК», що вбачається з інформації з даного реєстру (т. І а.с. 68).
В той же час, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про освіту» визначено, що у системі освіти діє Єдина державна електронна база з питань освіти - автоматизована система, функціями якої є збір, верифікація, оброблення, зберігання та захист інформації про систему освіти.
Обов`язковими складовими Єдиної державної електронної бази з питань освіти є Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників. Розпорядником Єдиної державної електронної бази з питань освіти є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки (ч.ч. 2-5 ст. 74 Закону України «Про освіту»).
Положенням про Єдину державну електронну базу з питань освіти (далі - ЄДЕБО), затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 08.06.2018 №620, а саме п. 7 розділу IV передбачено, що cуб`єкти освітньої діяльності та їх відокремлені структурні підрозділи, що надають освітні послуги: 1) вносять до ЄДЕБО та підтримують в повному, актуальному та достовірному стані інформацію, визначену пунктами 5, 6 розділу ІІІ цього Положення, а також про: тип закладу освіти; форму власності суб`єкта освітньої діяльності; найменування органу, до сфери управління якого належить суб`єкт освітньої діяльності державної чи комунальної форми власності; перелік засновників (учасників) суб`єкта освітньої діяльності приватної форми власності; доведений обсяг державного та регіонального замовлення на підготовку фахівців; правила прийому до закладу освіти; контактні дані (адреси місцезнаходження, електронної пошти, номер телефону та факсу) приймальних (відбіркових) комісій закладів освіти; матеріально-технічне забезпечення освітньої діяльності; прийом, відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення здобувачів освіти за спеціальностями, професіями, рівнями освіти, роками навчання, за окремими категоріями, визначеними розпорядником ЄДЕБО; звіти, передбачені законодавством; іншу інформацію, визначену розпорядником ЄДЕБО; 2) підтверджують зазначену в ЄДЕБО інформацію про себе один раз на рік, якщо інше не визначено розпорядником ЄДЕБО; 3) здійснюють в ЄДЕБО інші дії у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.
Відповідно до пп. 2 п. 3 розділу IV цього Положення органи управління у сфері освіти в межах компетенції контролюють своєчасність внесення підпорядкованими суб`єктами освітньої діяльності до ЄДЕБО повної, актуальної та достовірної інформації про здобувачів освіти, іншої інформації, визначеної законодавством.
Відтак, відсутність в ЄДЕБО інформації про відповідача-2 свідчить про те, що ПЗ «Луганський НВК», формально називаючись навчальним закладом, будь-якої освітньої діяльності не здійснює, ніяким чином не комунікує з органами та установами освіти, відповідальними за контроль над закладами освіти.
За таких обставин, суд вважає твердження відповідачів про те, що ПЗ «Луганський НВК» є закладом освіти, безпідставними та необґрунтованими.
При цьому, доводи відповідача-2 про те, що ПЗ «Луганський НВК» лише розпочинає свою діяльність у м. Старобільськ не заслуговують на увагу, оскільки його перереєстрація відбулася ще в лютому 2019 року і до цього часу ним не було вжито будь-яких заходів, які б підтверджували здійснення підготовки до провадження освітньої діяльності.
До того ж, матеріали справи свідчать, що реєстрація відповідача-2 в АДРЕСА_1 , є суто формальною, оскільки в даному домоволодінні проживають фізичні особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується їх поясненнями (т. І а.с. 241-242).
Вказані твердження відповідачем-2 не спростовані, а його посилання на інших власників даного домоволодіння та їх згоду на реєстрацію ПЗ «Луганський НВК» за адресою: м. Старобільськ, вул. Георгія Лангемака, 65, не спростовують пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які наразі проживають в даному будинку, про те, що за цією адресою не існує та ніколи не існувало навчальних закладів.
Крім того, в Україні затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України №2205 від 25.09.2020 та діє Санітарний регламент для закладів загальної середньої освіти (далі Санітарний регламент), вимоги якого обов`язкові для врахування при влаштуванні і обладнанні приміщень закладів освіти, що будуються та експлуатуються.
Так, п. 1 Розділу ІІІ Санітарного регламенту передбачено, що будівля закладу освіти повинна забезпечувати оптимальні умови для організації освітнього процесу.
В свою чергу, очевидною є неможливість забезпечувати оптимальні умови для організації освітнього процесу в приватному домоволодінні, не пристосованому до здійснення освітньої діяльності.
В той же час відповідно до інформації наданої ГУ ДПС у Луганській області в листі №2876/5/12-32-12-11 від 13.04.2021, станом на 13.04.2021 за період з 11.03.2019 по 08.04.2021 ПЗ «Луганський НВК» до контролюючого органу податкову та іншу звітність не подавав; від такого платника податків не надходили податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і утриманого з них податку; звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходи, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів та повідомлення про прийняття працівників на роботу. В ГУ ДПС у Луганській області відсутня інформація щодо кількості зареєстрованих працівників, які перебували в трудових відносинах з ПЗ «Луганський НВК». Відомості про об`єкти оподаткування щодо кількості та видів зареєстрованої та/або орендованої сільськогосподарської техніки до контролюючого органу ПЗ «Луганський НВК» не надавались (т. ІІ а.с. 99).
Крім того, згідно інформації наданої ГУ Держпродспоживслужби в Луганській області листом №01-11/1131 від 15.04.2021, станом на 14.04.2021 в Єдиному реєстрі для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів інформація щодо зареєстрованої сільськогосподарської (будівельної) техніки за ПЗ «Луганський НВК» відсутня (т. ІІ а.с. 105).
Таким чином, наведене свідчить про те, що ПЗ «Луганський НВК» як на момент отримання спірної земельної ділянки в постійне користування, так і на даний час не має необхідного матеріально-технічного забезпечення та жодного працівника, який перебуває у трудових відносинах з вказаним закладом для використання спірної земельної ділянки за цільовим призначенням для дослідних і навчальних цілей.
Щодо тверджень відповідача-1 про заборону вимагати додаткові документи, суд зазначає наступне.
Дійсно положення ч. 2 ст. 123 ЗК України забороняють Головному управлінню вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею, крім графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмової згоди землекористувача, засвідченої нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки), які додаються до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Разом з тим, ч. 15 ст. 123 ЗК України унормовує, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Таким чином, Головне управління мало з`ясувати чи є ПЗ «Луганський НВК» навчальним закладом (закладом освіти) в розумінні положень чинного на той час законодавства.
Тому, не дивлячись на те, що Головному управлінню заборонено вимагати додаткові матеріали та документи при розгляді клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, воно має право відмовити у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в разі його не відповідності вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Судом встановлено, що проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки не відповідає вимогам законодавства, чинного на момент затвердження такого проекту та передачі земельної ділянки у користування ПЗ «Луганський НВК», оскільки останній на той момент, будучи юридичною особою приватного права, не був навчальним закладом (закладом освіти), в зв`язку з чим у Головного управління були відсутні підстави для затвердження такого проекту та передачі спірної земельної ділянки відповідачу-2.
Крім того, п. 1 Розділу ІІ Положення про учнівські навчально-дослідні земельні ділянки, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 30.01.2015 №68, визначено, що площа ділянки встановлюється з урахуванням особливостей діяльності навчального закладу, в якому вона діє, та місцевих умов згідно з таблицею, наведеною у додатку 1 до цього Положення, в якому вказано, що орієнтовна площа учнівських навчально-дослідних земельних ділянок для загальноосвітніх навчальних закладів ІІ-ІІІ і ІІІ ступенів не може перевищувати 2 га.
Відповідач-1 вказував, що даний нормативно-правовий акт не обов`язковий для нього, проте положення ч. 15 ст. 123 ЗК України свідчать про зворотне, тому Головне управління під час затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки в постійне користування для навчальних і дослідних цілей мало враховувати орієнтовну площу, яка не повинна перевищувати 2 га.
Виходячи з вищевикладеного та з аналізу ст. 22 ЗК України, суд вважає, що передаючи земельну ділянку у постійне користування ПЗ «Луганський НВК», Головне управління мало перевірити чи є дана юридична особа закладом освіти (навчальним закладом) з урахуванням положень чинного законодавства.
Оскільки з`ясування Головним управлінням обставин щодо правового статусу відповідача-2 є суттєвим для видання ним наказу про надання земельної ділянки ПЗ «Луганський НВК», саме як закладу освіти (навчальному закладу), передбаченому ст. 22 ЗК України.
Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Враховуючи викладене, наказ Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №1238-сг від 21.06.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у постійне користування Приватному закладу «Луганський навчально-виховний комплекс» для дослідних і навчальних цілей» прийнято в порушення вимог ст. 22 ЗК України, тому такий наказ є незаконним.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога прокурора про визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №1238-сг від 21.06.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у постійне користування Приватному закладу «Луганський навчально-виховний комплекс» для дослідних і навчальних цілей» є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відносно вимоги прокурора про скасування державної реєстрації права постійного користування спірною земельною ділянкою, яке зареєстровано за Приватним закладом «Луганський навчально-виховний комплекс» (ідентифікаційний код 38819007), про що державним реєстратором внесено запис про інше речове право №32235923 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження, зокрема, на земельні ділянки.
За приписами пунктів 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що наразі законом встановлено такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:
1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;
2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;
3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.
При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Крім того, згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019 № 340-ІХ судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.
Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не входить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права.
Аналогічний висновок наведено в постанові Верховного Суду у від 23.06.2020 у справі №905/633/19.
Таким чином, визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №1238-сг від 21.06.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у постійне користування Приватному закладу «Луганський навчально-виховний комплекс» для дослідних і навчальних цілей», як документа, на підставі якого було проведено державну реєстрацію прав права постійного користування спірною земельною ділянкою має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Стосовно вимоги прокурора про зобов`язання Приватного закладу «Луганський навчально-виховний комплекс» повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Луганській області спірну земельну ділянку, суд зазначає наступне.
За змістом ст.ст. 317, 318 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).
Згідно положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Суд зауважує, що під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Матеріали справи свідчать, що власником спірної земельної ділянки є держава в особі її розпорядника Головного управління Держгеокадастру у Луганській області.
Відтак, в зв`язку із визнанням недійсним та скасуванням наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №1238-сг від 21.06.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у постійне користування Приватному закладу «Луганський навчально-виховний комплекс» для дослідних і навчальних цілей», а також скасуванням державної реєстрації права постійного користування спірною земельною ділянкою, відповідач-2 втрачає статус користувача, тому має повернути спірну земельну ділянку, передану йому в постійне користування, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області.
При цьому, доводи відповідача-2 про те, що позовна заява прокурора не підлягає розгляду господарським судом є помилковими, оскільки Велика Палата Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №911/44/17 вказала, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.
Отже, оскільки на підставі оскаржуваного наказу ГУ Держгеокадастру у Луганській області було передано у постійне користування відповідача-2 спірну земельну ділянку, такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що судовими витратами в даній справі є сума сплаченого судового збору у розмірі 6 306 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що вимоги прокурора підлягають задоволенню в повному обсязі, судовий збір слід покласти на відповідачів.
Керуючись ст.ст. 46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
1. Позов Виконувача обов`язки керівника Старобільської окружної прокуратури Луганської області до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області та Приватного закладу «Луганський навчально-виховний комплекс» задовольнити повністю.
2. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №1238-сг від 21.06.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у постійне користування Приватному закладу «Луганський навчально-виховний комплекс» для дослідних і навчальних цілей».
7. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та у порядку, визначеному пп. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 29.04.2021.

Суддя А.В. Іванов